Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

25.03.2024 року ТОВ «Грінвіль Сервіс» (далі - позивач) звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом [PERSON] (далі - відповідач), у якому просило стягнути заборгованість за комунальні послуги в загальному розмірі 62 614,42 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . За період з серпня 2021 року по лютий 2024 року позивачем було надано, а відповідачем спожито житлово-комунальні послуги на загальну суму 62 614,42 грн. Оскільки у відповідача виникла заборгованість за житлово-комунальні послуги, яку вона у добровільному порядку не сплачує, позивач звернувся до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 28.03.2024 року відкрито провадження по справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників. 11.04.2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого останній позовну заяву вважав безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне: недоведення до споживача інформації про зміст послуг, надавача послуг, їх вартість, їх якість, що є самостійною підставою для відмови у позові; неналежне надання позивачем послуги з управління багатоквартирним будинком, що визнається позивачем та підтверджується: звітом позивача за 2022 рік; звітом позивача за 2023 рік; визнанням ТОВ «Грінвіль Сервіс» акту претензії одного зі співвласників, що тягне за собою перерахунок плати для всіх співвласників будинку; повідомленнями позивача, адресованим співвласникам у додатку «Телеграм» про ненадання послуг; заявою ТОВ «Грінвіль Сервіс» як свідка у справі 308/17234/22; включення ТОВ «Грінвіль Сервіс» до плати за послугу з управління витрат, що не передбачені кошторисом та щодо яких ОСББ «Грінвіль Парк Київ» не приймало жодних рішень; відсутність обґрунтованого розрахунку сум до стягнення; відповідач набула право власності на квартиру лише у серпні 2022 року; нарахування відповідачу плати за послуги без урахування здійснених нею платежів у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позову. 17.04.2024 року ухвалою суду вирішено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. 18.04.2024 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представник позивача вказував, що позивач вважає поданий стороною відповідача відзив необґрунтованим, безпідставним, а всі твердження, які викладені у ньому, є хибними та непідтверджені жодними доказами. 20.04.2024 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких він підтримує свою позицію, викладену у відзиві на позов. Ухвалою від 29.07.2024 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позові. Представник відповідача в судовому засідання заперечував проти позову та просив залишити його без задоволення з підстав, викладених у відзиві. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд доходить таких висновків. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] з 26.08.2022 року, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 91). 06.12.2021 року у вказаному будинку було створено ОСББ «Грінвіль Парк Київ» (а.с. 7-9). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» за рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» якщо функції з управління багатоквартирним будинком за рішенням загальних зборів об`єднання передано управителю, відносини з управління регулюються договором, укладеним між об`єднанням і управителем, умови якого повинні відповідати умовам типового договору, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник має право брати участь в управлінні об`єднанням у порядку, визначеному цим Законом і статутом об`єднання; одержувати в установленому статутом порядку інформацію про діяльність асоціації, одержувати в установленому порядку інформацію про діяльність об`єднання. Об`єднання на вимогу співвласника зобов`язане надати йому для ознайомлення всі свої фінансові звіти. Відповідно до Протоколу Загальних зборів ОСББ «ГРІНВІЛЬ ПАРК КИЇВ» № 2, від 24.12.2021 року, прийнято рішення обрати управителем багатоквартирного Будинку (м. Київ, вул. Миколи Пимоненка, 19) - ТОВ «ГРІНВІЛЬ СЕРВІС», затверджено тариф на послуги з управління у розмірі 33,83 грн. на місяць за 1 кв. метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку, затверджено умови Договору про надання послуги з управління багатоквартирним Будинком (а.с. 10-18). На підставі прийнятих на загальних зборах ОСББ «ГРІНВІЛЬ ПАРК КИЇВ» рішень, між ТОВ «ГРІНВІЛЬ СЕРВІС» та ОСББ «ГРІНВІЛЬ ПАРК КИЇВ», як колективним споживачем, укладено Договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 24.12.2021 р № ГС-7, надалі - Договір (а.с. 19-26). Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об?єднання за рішенням загальних зборів має право: виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Пунктом 2.1. Договору встановлено, що Управитель - ТОВ «ГРІНВІЛЬ СЕРВІС», зобов`язується надавати Співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] (Будинок), а Співвласники зобов`язуються оплачувати Управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього Договору. Згідно частини 1 статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII (далі по тексту - Закон України №2189-VIII) учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Так, у відповідності до приписів статті 16 Закону України №2866-ІІІ об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання: встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів. Статтею 22 Закону України №2866-ІІІ врегульовані питання щодо господарчого забезпечення об`єднанням утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, зокрема, передбачено, що для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14.05.2015 року № 417-VIII (далі по тексту Закон України № 417-VIII) витрати на управління багатоквартирним будинком включають: 1) витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; 2) витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; 2-1) витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; 3) витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; 4) інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом. Відповідно до статті 21 Закону України №2866-ІІІ порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, встановлюються загальними зборами об`єднання відповідно до законодавства та статуту об`єднання. За приписами статті 10 Закону України №2866-ІІІ рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Згідно з п. 5.1. Договору ціна послуги з управління (без витрат з освітлення місць загального користування, енергопостачання для ліфтів і підвальних приміщень та підкачування води), становить 33,83 грн. (тридцять три гривні 83 коп.), на місяць за 1 кв. метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення у Будинку. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. (Постанова Верховного суду України від 30.10.2013 року по справі № 6-59цс13). Також, у Постанові Великої Палати Верховного суду у справі № 712/8916/17 (14-448цс19) від 07.07.2020 року висловлена правова позиція, відповідно до якої факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. З матеріалів справи, а саме з наведеного позивачем розрахунку заборгованості та рахунків на сплату за житлово-комунальні та інші послуги, вбачається, що за період часу з серпня 2021 року по лютий 2024 року за відповідачем обліковується заборгованість за житлово-комунальні послуги з належної їй квартири в розмірі 62 614,42 грн. Однак, як уже зазначалося вище, відповідачка набула право власності на вказану квартиру 26.08.2022 року, а зареєстроване місце проживання останньої з 18.12.2017 року по сьогодення: [ADDRESS] , отже позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідачка була власником квартири [ADDRESS] до серпня 2022 року, або ж ця квартира була у її користуванні. На переконання суду, про це беззаперечно не свідчить й наданий позивачем акт приймання-передачі ключів від 27.08.2021 року. Тож суд доходить висновку про безпідставність нарахованої відповідачці заборгованості за житлово-комунальні послуги за період часу до серпня 2022 року у сумі 17 837,61 грн. Водночас за період часу з серпня 2022 року по лютий 2024 року, надані позивачем розрахунки заборгованості, які містяться в матеріалах справи, є математично вірними та жодним контррозрахунком представника відповідача не спростовано. Доводи представника відповідача про те, що відповідачкою були сплачені 14 547,0 грн за житлово-комунальні послуги були враховані позивачем при здійсненні розрахунку заборгованості. Втім відповідач взагалі вважає, що у неї відсутній обов`язок сплачувати за житлово-комунальні послуги, які надаються позивачем за адресою, де розташована її нерухомість, на що суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 319, ч. 1 ст. 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність укладеного договору між сторонами не є підставою для звільнення відповідача від сплати за житлово-комунальні послуги, що неодноразово було наголошено у висновках Верховного Суду в подібних правовідносинах. Жодних доказів того, що позивач неналежним чином надає житлово-комунальні послуги, відповідач не надає до суду, при цьому згідно ст. 89 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Водночас варто зауважити, що відповідачем не надано жодних доказів, що він особисто звертався до позивача з претензією щодо неналежного надання послуг з утримання будинку за адресою: [ADDRESS] , при цьому, посилання відповідача на те, що інші співвласники будинку звертались до позивача з актом-претензією та визнання вказаної претензії, на думку відповідача, позивачем, не можуть бути підставою для звільнення останньої від сплати заборгованості за житлово-комунальні послуги за спірний період. Крім того, відповідачем не надано жодних доказів й того, що позивачем не було надано до споживача інформації про зміст послуг, надавача послуг, їх вартість та якість, а також того, що зафіксовані позивачем показники приладів обліку спожитих відповідачем житлово-комунальних послуг не відповідають дійсності. Відповідно до приписів цивільного процесуального закону докази у процесі мають відповідати певним критеріям. Зокрема докази мають бути належними, тобто такими, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.77 ЦПК), допустимими, тобто такими, що підтверджують певні обставини справи, які за законом не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.79 ЦПК), достовірними, тобто такими, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК) та достатніми, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.80 ЦПК). Порядок оформлення претензій споживачів передбачено Законом України «Про житлово-комунальні послуги», зокрема, за результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Відповідно до ч. 6 ст. 27 вказаного Закону, у разі неприбуття виконавця комунальної послуги або управителя (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію такий акт підписується споживачем, а також не менш як двома споживачами відповідної послуги, які проживають (розташовані) в сусідніх будівлях (у приміщеннях - якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається виконавцю комунальної послуги або управителю (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) рекомендованим листом. Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) протягом п`яти робочих днів вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або видає (надсилає) споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії. У разі ненадання виконавцем (управителем) відповіді в установлений строк претензії споживача вважаються визнаними таким виконавцем (управителем), як передбачено ч.7 ст.27 вказаного Закону. Отже, за змістом цих норм належними та допустимими, тобто такими, що підтверджують певні обставини справи, які за законом не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, доказами щодо ненадання (неналежного надання) послуг має бути відповідна претензія та відповідний акт-претензія, які відповідачем надані до суду не були. Крім того, матеріали справи не містять доказів щодо оскарження та підтвердження скасування в судовому порядку рішення загальних зборів ОСББ «Грінвіль Парк Київ», оформленого протоколом № 2 від 24.12.2021 року, в якому було затверджено тариф на послуги з управління будинком. Враховуючи викладене, а також те, що позивач є балансоутримувачем, управителем та виконавцем комунальних та інших послуг у будинку за [ADDRESS] , які були надані відповідачу, що є власником квартири у вказаному будинку з 26.08.2022 року, при цьому відповідач зобов`язання щодо сплати цих послуг не виконує, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з належної їй квартири підлягають частковому задоволенню у розмірі 44 776,81 грн. Інші доводи сторін не впливають на вирішення спору. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтвердженні судові витрати у вигляді сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору в розмірі, що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог, у сумі 2165, 39 грн.

Outcome: partial