Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

Представник позивача\~-\~адвокат Масюк\~Людмила Михайлівна,\~яка діє\~в інтересах\~ [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини та дружини посилаючись на те, що рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 27 серпня 2021 року шлюб між сторонами розірвано та стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 3500,00 гривень, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, аліменти на утримання дружини в розмірі 2000,00 гривень. В зв"язку з збільшенням потреб сина та значним здорожчанням їх вартості , в зв"язку з погіршенням фінансового стану матері дитини, яка утримує дитину з інвалідністю. Зазначає, що позивач здійснює постійний догляд за дитиною, немає змоги постійно працювати, щоб забезпечувати себе та сина. Дитина [PERSON] , є дитиною з інвалідністю 1 групи підгрупи А, потребує постійної уваги та супроводу дорослого у всіх, навіть рутинних процесах.Відповідач виїхав в іншу країну, фізино не присутній в житті дитини, не приїздить до сина. В зв"язку з вищевикладеним просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 ( п"ять тисяч) гривень, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття та збільшити розмір аліментів, які стягуются з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання матері дитини з інвалідністю в розмірі 3028,00 гривень щомісячно та протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 квітня 2024 року справу № 306/894/24 (провадження № 2/306/496/24) передано на розгляд судді Свалявського районного суду Вінер Е.А. (а.с. 57). 08 травня 2024 року суддею Свалявського районного суду Вінер Е.А. винесено ухвалу про відкриття провадження у справі (а.с. 60). В судове засідання сторони не з"явилися. Позивач подала до суду заяву за вх.№ 5141 від 09.07.2024 року про розгляд справи без її участі, позовні висоги підтримує в повному обсязі (а.с.69). Адвокат відповідача подав заяву про розгляд справи без їхньої участі, проти позовних вимог не заперечують (а.с.80). У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 27 серпня 2021 року шлюб між сторонами розірвано та стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 3500,00 гривень, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, аліменти на утримання дружини в розмірі 2000,00 гривень (а.с.19-22) Медичним висновком №18/500 на дитину інваліда підгрупи А віком до 18 років від 05 жовтня 2018 року стверджується, що дитина [PERSON] , [INFO] є дитиною-інвалідом підгрупи А (а.с.24). \~ \~ \~ [PERSON] \~є дитиною-інвалідом, який не може обходитися без постійного стороннього догляду, матір опікується ним. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України). Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вищенаведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року, у справі № 343/945/19, провадження № 61-2057св20, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21, у справі 22 серпня 2022 № 712/6313/21. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З моменту ухвалення судового рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів минуло понад три роки. При прийнятті рішення щодо збільшення розміру аліментів суд виходить з прожиткового мінімуму встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», а саме за змістом статті 7 визначено, що з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 гривень. Тож необхідно визнати, що матеріальне становище одержувача аліментів як одна з умов, із якою пов`язується можливість збільшення розміру аліментів, змінилося, потреба в коштах для утримання і розвитку дитини істотно зросла, тому виникли дійсні підстави для вимоги до платника аліментів про збільшення їх розміру як такі. Власне недостатність у матері коштів на утримання дітей -інвалідів сумнівів не викликає, відповідні доводи позивача відповідачем не спростовані. З урахуванням фактичних обставин справи, динаміки значення базового соціального стандарту, вимога позивача щодо розміру аліментів 5000,00 гривень на дитину-інваліда не є надмірною, а тому позов підлягає до задоволення. Що стосується стягнення аліментів на утримання матері дитини з інвалідністю то оскільки на теперішній час дитина постійно проживає з нею, вона немає можливості працювати та отримувати дохід, оскільки дитина потребує постійного догляду, рішенням суду було встановлено стягнення аліментів на утримання матері дитини з інвалідністю в порядку статті 88 СК України, а тому суд вважає, що позивач має право на збільшення отримуваних аліментів. Також стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 1211,20 гривень, оскільки позивач на підставі п. 3 ч. 1ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від\~сплати судового\~збору за\~звернення до\~суду з\~позовними вимогами\~про стягнення\~аліментів звільнена.

Outcome: approved