Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

[PERSON] , в особі представника - адвоката Безрукової С.О., звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса), Третя запорізька державна нотаріальна контора, [PERSON] , про зняття арешту з нерухомого майна. В обґрунтування позову зазначено про те, що [PERSON] є сином і спадкоємцем за законом частини майна після померлого [INFO] свого батька [PERSON] . Після смерті батька залишилося спадкове майно, до складу якого входить і квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Також, зазначено про те, що крім позивача, спадкоємцем за законом частини майна є дочка спадкодавця [PERSON] . З метою прийняття спадщини позивач звернувся до приватного нотаріуса ЗМНО Цекеєвої І.О., якою було заведено спадкову справу, проте 28.02.2024 було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна спадкодавця [PERSON] , зареєстровано обтяження, а саме: арешт нерухомого майна. Реєстраційний номер обтяження: 5811469. Зареєстровано 10.10.2007 за №5811469, реєстратором: Третя Запорізька державна нотаріальна контора, на підставі постанови №325/9, AM № 622997, 24.09.2007, Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ. Об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно. 29.02.2024 позивач звернувся до Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) із заявою щодо зняття арешту з майна у зв`язку зі смертю боржника. 04.03.2024 за №23668/10 начальником Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Ігорем Шабалою було надано відповідь, якою в задоволенні заяви про зняття арешту з майна відмовлено. Також було повідомлено про наявність арешту майна, та зазначено, що за даними АСВП та розділу АСВП «Спецпідрозділ» на виконанні у відділі ДВС перебували виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] . На даний час виконавче провадження строки зберігання якого закінчилися знищено, відповідно до порядку роботи з документами в орагнах державної виконавчої служби, затвердженого наказом №2274/5від 25.12.2008р. Міністерством юстиції України п.9.9. «строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (оди) рік. Після чого вони підлягають знищенню по п.9.10. «документи органу виконавчої служби через закінчення строків їх зберігання підлягають знищенню» (в редакції на той час). Підстави для зняття арешту з майна у державного виконавця відсутні. Арешт з майна боржника може бути знятий лише на підставі ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» в судовому порядку. Інформація щодо виконавчого провадження в рамках якого, було винесено постанову №325/9, AM №622997 від 24.09.2007, про арешт майна боржника у Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відсутня. Постанова №325/9 від 24.09.2007, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесено при примусовому виконанні виконавчого листа №24/107/07-АП від 03.04.2007 виданого Господарським судом Запорізької області. Рішенням Господарського суду Запорізької області по справі №24/107/07 від 22.03.2007 позов ДПІ у Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя до приватного підприємця [PERSON] задоволено та стягнуто з останнього на користь держави податковий борг в сумі 264,98 гривень з податку на додану вартість, а також 1 563,21 гривень єдиного податку на підприємницьку діяльність. Згідно даних з ЄДРПОУ, державну реєстрацію юридичної особи ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя припинено (Дата запису: 30.08.2013, Номер запису- 11031120004031408, Підстава: рішення щодо реорганізації). Відповідно правонаступником прав Та обов`язків ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя є Головне управління Державної податкової служби у Запорізькій області (ЄДРПОУ 44118663) і відповідно є відповідачем у цій справі. Листом від 20.02.2024 ГУ ПФУ в Запорізькій області повідомило, що станом на 12.02.2023р. заборгованість по платежам до ПФУ фізичної особи-підприємця [PERSON] - відсутня. Листом від 21.02.2024 №7753/6/08-01-13-05-03 ГУ ДПС у Запорізькій області повідомило, що згідно реєстраційних даних [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), як фізична особа-підприємець, з 19.04.2012 перебуває в стані «16» (ПРИПИНЕНО (ЛІКВІДОВАНО, ЗАКРИТО)) та в інформаційній системі, станом на 21.02.2024 відсутня інтегрована картка платника податків вищевказаного громадянина. Тому надати довідку про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не має можливості. Звертаючись до суду з відповідним позовом, позивач [PERSON] вважає, що вищезазначене обтяження порушує його права як спадкоємця майна, він позбавлений можливості вступити в спадщину на спадкове майно, а іншого способу захисту його прав не існує. З урахуванням зазначеного, позивач просить суд зняти арешт накладений на нерухоме майно, що належить [PERSON] , померлому [INFO] , який зареєстровано Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою 10.10.2007р. за №5811469 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №325/9, AM № 622997 від 24.09.2007р., виданої Орджонікідзевським ВДВС ЗМУЮ. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 18 березня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи. Витребувано від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Цекеєвої Ірини Олександрівни належним чином завірену копію спадкової справи №46/2023, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 08.04.2024 до суду надійшла копія спадкової справи №46/2023, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 09.04.2024 до суду від Головного управління ДПС у Запорізькій області надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено проте, що приватним нотаріусом Цекеєвою І.О. правомірно відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] батька, [PERSON] , оскільки наявний арешт на належне йому майно. Згідно реєстраційних даних [PERSON] , (РНОКПП [NUMBER] ), як фізична особа-підприємець, з 19.04.2012 р. перебуває в стані «16» (припинено, ліквідовано, закрито), та в інформаційній системі, станом на 21.02.2024 р. відсутня інтегрована картка платників податків. У разі задоволення позовної заяви, ГУ ДПС у Запорізькій області, як відповідач, не матиме змоги виконати судове рішення. Крім цього, позивачем не зазначено, яким чином ГУ ДПС У Запорізькій області було порушено права позивача та яким чином відповідач, в рамках закону, повинен виконати вимоги позовної заяви та зняти арешт з вказаного майна, якщо зазначені дії не входять по повноважень податкових органів. 07.05.2024 до суду від представника позивача [PERSON] - адвоката Безрукової С.О. надійшла відповідь на відзив Головного управління ДПС у Запорізькій області у якій вона заперечує проти доводів відповідача, та просить суд позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 12.06.2024 закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Безрукова С.О. належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися, разом з тим від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Відповідач Головне управління ДПС у Запорізькій області належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Треті особи: Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) та Третя запорізька державна нотаріальна контора належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Третя особа [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася, разом з тим подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об?єкту нерухомого майна №366828405 від 21.02.2024, [PERSON] на праві власності належить об`єкт нерухомого майна, а саме: квартира загальною площею 61,45 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS] . Право власності зареєстровано на підставі договору купівлі-продажу, серія номер: Н-1699, виданий 07.10.1996р., видавник: Запорізька товарна біржа «Титан-Інвест». Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №367749547 від 28.02.2024 щодо нерухомого майна [PERSON] , зареєстровано обтяження, а саме: арешт нерухомого майна. Реєстраційний номер обтяження: 5811469. Зареєстровано 10.10.2007 за №5811469, реєстратором: Третя Запорізька державна нотаріальна контора, на підставі постанови №325/9, AM № 622997, 24.09.2007, Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ. Об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно. З копії постанови №325/9 від 24.09.2007, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження вбачається, що вона була винесена Орджонікідзевським ВДВС Запорізького МУЮ при примусовому виконанні виконавчого листа №24/107/07-АП від 03.04.2007 виданого Господарським судом Запорізької області на виконання рішення по справі №24/107/07-АП від 22.03.2007 про стягнення з приватного підприємця [PERSON] на користь держави податкового боргу. Постановою господарського суду Запорізької області від 22.03.2007 у справі №24/107/07-АП було стягнуто з приватного підприємця [PERSON] на користь держави податковий борг, а саме: податок на додану вартість у сумі 264,98 грн. та єдиний податок на підприємницьку діяльність фізичних осіб у сумі 1 563,21 грн. З ухвали господарського суду Запорізької області від 06.03.2012 у справі №19/5009/633/11 вбачається, що від ліквідатора надійшов звіт, в якому останній повідомив суд, що боржником, кредиторська заборгованість, яка виявлена ліквідатором погашена у повному об?ємі, про що свідчать додані до звіту листи повідомлення кредиторів у справі. У зв`язку з чим було затверджено звіт ліквідатора та припинено підприємницьку діяльність фізичної особи - підприємця [PERSON] , м.Запоріжжя (ідентифікаційний номер - [NUMBER] ). Отже у спадкодавця [PERSON] заборгованість зі сплати податків та зборів відсутня. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.06.2023. [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.08.1999. Після смерті [PERSON] , 17.06.2023 приватним нотаріусом ЗМНО Цекеєвою І.О. була заведена спадкова справа № 46/2023. 28.02.2024 за вих.№67/02-31 приватним нотаріусом ЗМНО Цекеєвою І.О. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] батька, [PERSON] , на частку у спадщині, що складається з квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , оскільки у Державнму реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо спадкодавця [PERSON] містить інформацію про зареєстроване обтяження. Тип обтяження: арешт нерухомого майна. Реєстраційний номер обтяження: 5811469. Зареєстровано 10.10.2007 14:00:35 за №5811469, реєстратором: Третя Запорізька державна нотаріальна контора, Запорізька область м.Запоріжжя, б-р Шевченка, 47, 097-620-70-82, 066-885-16-09, 3zdnk @ukr.net. Підстава обтяження: постанова №325/9, AM № 622997, 24.09.2007, Орджонікідзевський ВДВС ЗМУЮ, Дер. вик. Касас [PERSON] Об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно. Власник: [PERSON] , Код [ADDRESS] . ПП. Листом від 04.03.2024 за №23668/10 Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) позивачу в задоволенні заяви про зняття арешту з майна було відмовлено. Також було повідомлено про наявність арешту майна, та зазначено, що за даними АСВП та розділу АСВП «Спецпідрозділ» на виконанні у відділі ДВС перебували виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] . На даний час виконавче провадження строки зберігання якого закінчилися знищено, відповідно до порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом №2274/5від 25.12.2008р. Міністерством юстиції України п.9.9. «строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (оди) рік. Після чого вони підлягають знищенню по п.9.10. «документи органу виконавчої служби через закінчення строків їх зберігання підлягають знищенню» (в редакції на той час). Підстави для зняття арешту з майна у державного виконавця відсутні. Арешт з майна боржника може бути знятий лише на підставі ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» в судовому порядку. З даного листа вбачається про відсутність інформації у Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо виконавчого провадження в рамках якого, було винесено постанову №325/9, AM №622997 від 24.09.2007, про арешт майна боржника. З листа Головного управління ПФУ в Запорізькій області від 20.02.2024 вбачається, що станом на 12.02.2023 заборгованість по платежам до ПФУ фізичної особи-підприємця [PERSON] - відсутня. З листа Головного управління ДПС у Запорізькій області від 21.02.2024 вбачається, що згідно реєстраційних даних [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), як фізична особа-підприємець, з 19.04.2012р. перебуває в стані «16» (ПРИПИНЕНО (ЛІКВІДОВАНО, ЗАКРИТО)) та в інформаційній системі, станом на 21.02.2024р. відсутня інтегрована картка платника податків вищевказаного громадянина. Тому надати довідку про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів, єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування не має можливості. Згідно інформації з ЄДРПОУ, державну реєстрацію [PERSON] в якості ФОП припинено 06.04.2012, номер запису: 21030120003063205. Підстава припинення: Судове рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця у зв?язку з визнанням її банкрутом від 06.03.2012р. №19/5009/633/11. Господарський суд Запорізької області. Дата набрання чинності 06.03.2012. Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно із ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пунктом 4 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до п.2 Постанови №5 від 03.06.2016р. Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження). У випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України. Так, з матеріалів справи вбачається, що арешт на майно [PERSON] накладався з метою стягнення заборгованості на користь держави. З урахуванням вищезазначеного суд відхиляє заперечення відповідача щодо суб?єктного складу сторін у даній справі. Також суд зазначає, що позивач не заявляє вимогу зобов`язати відповідача ГУ ДПС у Запорізькій області скасувати арешт накладений постановою №325/9 від 24.09.2007, а тому заперечення відповідача з цього приводу також не заслуговують на увагу. У відповідності зі ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно положень частини 1 статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до п. п. 4.17 п. 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012), якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Згідно ч. 1 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частиною 2 цього Закону передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч. 1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно ч. 4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Відповідно до ч. 5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Отже, вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України N 6-26цс13 від 15 травня 2013 року. Встановлено, що на сьогодні позивач має намір оформити свої спадкове право після смерті його батька, але нотаріус будь-які нотаріальні дії не має можливості здійснити, оскільки згідно відомостей Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна на майно його батька сина накладено арешт. Таким чином, арешт накладений на майно порушує набуття права власності позивача. Згідно із ч. 2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Таким чином, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право позивача на спадкування, внаслідок чого останній позбавлений змоги в повному обсязі використати своє законне право на оформлення свого спадкового права відносно належного майна його померлому батьку. Окрім того, у провадженні ДВС, жодних виконавчих документів відносно батька позивача не має, тобто підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Крім того, судом враховано ту обставину, що батько (спадкодавець) позивача [PERSON] немає заборгованості зі сплати податків та зборів, що встановлено господарським судом Запорізької області у справі №19/5009/633/11. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Суд, оцінивши докази, які містяться у матеріалах справи, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що в ході розгляду справи доведені ті обставини, на які позивач посилався, як на підставу позовних вимог, враховуючи відсутність відомостей про наявність непогашеної [PERSON] заборгованості перед державою, для забезпечення виконання якої було накладено арешт на все його майно, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved