Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю та зміну черговості спадкування. Позов мотивовано тим, що з 2001 року [PERSON] та [PERSON] почали проживати однією сім`єю як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу. У період з 2001 року по 2005 року [PERSON] та [PERSON] проживали на орендованих квартирах, у 2005 році, під час спільного проживання, вони придбали квартиру [ADDRESS] , яка була зареєстрована за [PERSON] . Вони разом проводили ремонт, оздоблювали квартиру, придбавали меблі і техніку. В новій квартирі вони проживали разом як сім`я, вели спільне господарство, спільно заробляли гроші і спільно витрачали. Також разом відпочивали, в тому числі і за кордоном. У відповідності до листа ОСББ «Зодчих 36» №8 від 25.05.2021 вбачається, що зі слів мешканців будинку, зокрема квартир, які знаходяться по сусідству з квартирою [ADDRESS] , орієнтовно з 2005 року та на момент надання даної відповіді [PERSON] проживає у вказаній квартирі. З моменту вселення у квартиру до моменту смерті [PERSON] , [PERSON] проживала з останнім у квартирі [ADDRESS] . При цьому, під час спільного проживання з позивачем [PERSON] ще перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , який розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.05.2014 у справі №127/6909/14-ц, яке набуло законної сили 03.06.2014. [PERSON] також мав сина [PERSON] , який також неодноразово їздив з ними на відпочинок за кордон. Позивач зазначає, що весь 2015 рік пройшов в постійному лікуванні [PERSON] та медичних обстеженнях. Під час стаціонарного лікування з 24.03.2015 по 27.04.2015 в ЦПМСД №2 йому встановили діагноз: алкогольний гепатит, жовтушна форма, важкий перебіг, з ускладненням: асцит, печінкова енцефалопатія І-ІІ ст., супутній діагноз: дисциркулярнаенцефалопатія ІІ ст. (хронічна недостатність мозкового кровообігу) змішаного генезу (інтоксикаційна, вертегрогенна, вестибуло-атоксичний, астено-невротичний синдром), інтоксикаційна (алкогольна) полінейропатія нижніх кінцівок (ураження декількох периферичних нервів, оніміння та біль в нижніх кінцівках), нефіксована кила СОД І ст. (грижа стравохідного отвору), хронічний панкреатит в стадії загострення. З 21.06.2016 по 01.07.2016 [PERSON] знаходився у відділенні терапії Вінницького обласного спеціалізованого клінічного диспансеру радіаційного захисту населення з основним діагнозом: хронічний гепатит змішаної етіології з переходом в цироз, помірна ступінь активності, «В» за Чайлдом-П`ю, Гепатоцелюлярна недостатність з синдромом цитолізу та вираженого холестазу; ускладнення: ПФП ІІ ст. печінкова енцефалопатія ІІ ст.; супутній діагноз: дистальна полінейропатія змішаного генезу, ангіодистонія сітківки обох очей, емоційно-лабільний розлад змішаного генезу, змішана тривожно-депресивна реакція З 14.02.2017 по 17.03.2017 [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Центрального регіону м. Вінниця з діагнозом: застарілий розрив заднього медіального лівого колінного суглобу, синовіт, деформуючий остеоартроз, больовий синдром; ускладнень немає; супутній діагноз: ІХС, дифузний кардіосклероз, СНо, гіпертонічна хвороба І ст. Проведено лікування: операція 15.03.2017: артроскопія лівого колінного суглобу, резекція заднього рогу медіального меніску, парціальна синовектомія, дебрідмент. Особливостей перебігу захворювання не було. Надано рекомендації: продовжити лікування амбулаторно в поліклініці за місцем проживання (зняття швів 24.03.2017), ходіння за допомогою медичної тростини, дозовано навантажуючи ліву нижню кінцівку 2 тижні після операції, ЛФК, прийом ліків. З 03.01.2018 по 12.01.2018 [PERSON] перебував у неврологічному відділенні у Вінницькому обласному спеціалізованому клінічному диспансері радіаційного захисту населення з основним діагнозом: повторна транзиторна ішемічна атака (2017, 03.01.2018) в лівому каронарному басейні; супутні захворювання: гіпертонічна хвороба ПІ ст., 2 ступінь, ризик Ш, гіпертрофія лівого шлуночку СН0. Окуліст: 12.01.2018 міопія сл.ст OS, aнгіопатія сітківки ОН. Кардіолог: 12.01.2018 гіпертонічна хвороба ІІІ ст, 2 ступінь ризик Ш, гіпертрофія лівого шлуночку СН0. Ендокринолог: 05.01.2018 порушення глікемії натще. Проведене обстеження, біохімічні дослідження, лікування, а також надані рекомендації про подальше лікування. З 12.02.2018 по 16.02.2018 року [PERSON] знаходився на лікуванні в 22 інсультному відділенні КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка» з діагнозом: повторна транзиторна ішемічна атака (2017, 03.01.2018, 11.02.2018) в правому каротидному басейні, ГХС, дифузний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІІ ст., 2 ступінь, ризик ІІІ, СН І ФКП з невизначеною фракцією викиду. При вступі загальний стан пацієнта середнього ступеня важкості. Проведено обстеження та лікування, в результаті якого стан пацієнта покращився, стабілізувався АТ, покращилось загальне самопочуття, сон. Додому виписаний в стабільному стані. 04.11.2020 [PERSON] амбулаторно звертався до терапевта зі скаргами на погіршення стану протягом двох тижнів. Діагноз: хронічний холецистит. 3 2018 року [PERSON] проходив постійне медикаментозне лікування вдома, оскільки вже не бажав лікуватись у лікарнях, оскільки лікарні викликали у нього депресивний стан, який останній намагався забути за допомогою алкоголю. 25.03.2021 року стан здоров`я [PERSON] знову погіршився, швидка допомога доставила його до КНП ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР», де після безрезультатного лікування [PERSON] [INFO] помер. Позивач за власні кошти організувала поховання [PERSON] . Після смерті [PERSON] до приватного нотаріуса Барського районного нотаріального округу Вінницької області Лодоби С.Л. із заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON] та [PERSON] . Позивач вказує, що з метою захисту її спадкових прав звернулася до суду з даним позовом у якому просила, зокрема, встановити факт її проживання із [PERSON] як чоловіком та дружиною без реєстрації шлюбу з 04.06.2014 по день смерті [PERSON] - [INFO] . Так, встановлення факту постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем понад 5 років до часу відкриття спадщини має суттєве юридичне значення, оскільки у разі встановлення такого факту позивач визнається спадкоємцем четвертої черги, що є необхідною умовою для звернення до суду з вимогою про зміну черговості спадкування, яку також заявлено позивачем у даній позовній заяві. При цьому позивач зазначає, що здійснювала необхідний догляд та піклування за [PERSON] протягом тривалого часу. а саме починаючи з перших проявів хвороб у [PERSON] до його смерті, так як опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу фізичну допомогу, моральну підтримку, оскільки [PERSON] розуміючи серйозність своєї хвороби - цироз печінки, розумів неможливість вилікуватися через що постійно впадав у депресивний стан, який останній намагався забути шляхом вживання алкоголю, перебування у безпорадному стані було викликане тяжким психоемоційним станом, болем у зв`язку із симптомами хвороб, тому позивач вважає, що наявні підстави передбачені ч. 2 ст. 1269 ЦК України для надання їй права на спадкування разом із спадкоємцем першої черги - сином спадкодавця в рівних частках. З огляду на викладене позивач просить встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу з 04.06.2014 по день смерті останнього - [INFO] , а також змінити черговість одержання права на спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , шляхом надання спадкоємцю четвертої черги [PERSON] права на спадкування разом з спадкоємцем першої черги [PERSON] у рівних частках. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 квітня 2023 року прийнято справу до розгляду у загальному позовному провадженні та призначене підготовче засідання. Відповідач правом на відзив не скористався. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.08.2023 витребувано у приватного нотаріуса Барського районного нотаріального округу Лободи Сергія Леонідовича належним чином засвідчену копію спадкової справи заведеної після смерті [INFO] [PERSON] . Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.09.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Шиманський В.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Адвокат Шиманський В.М. вказав, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження під час розгляду справи. Так, вказав, що факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу з 04.06.2014 по день смерті останнього - [INFO] є доведеним. Крім того, зауважив, що доведеним також є факт того, що [PERSON] через важкі хвороби потребував сторонньої допомоги, яку безпосередньо надавала позивач [PERSON] , тому зважаючи, що [PERSON] надавала всю необхідну допомогу [PERSON] , який того потребував, остання набула право на зміну черговості спадкування шляхом надання її права як спадкоємцю четвертої черги на спадкування разом з спадкоємцем першої черги [PERSON] у рівних частках. Судові витрати просив стягнути з відповідача Представник відповідача [PERSON] - адвокат Іванів О.Б. у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, зважаючи, що, на думку сторони відповідача, обставини проживання однією сім`єю з 04.06.2014 до часу смерті без реєстрації шлюбу позивачки [PERSON] та спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , а також обставини виникнення права у позивачки [PERSON] на зміну черговості одержання права на спадкування після смерті Спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , разом із спадкоємцем першої черги [PERSON] в рівних частках є недоведеними. Щодо обставин проживання однією сім`єю вказав, що [PERSON] не надано доказів ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету (чеки, рахунки у спільних витратах, спільні депозитні договори тощо), витрат на спільне харчування, придбання майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність спільних дітей, які б свідчили про сімейні відносини чи проживання однією сім`єю із [PERSON] . При цьому вважає, що докази про обставини проведення вільного часу позивачки, проведення вихідних та святкових днів разом з померлим та інші обставини, на які вона посилається не заслуговують на увагу, оскільки не характеризують відносини зі спадкодавцем як фактичні сімейні та не підтверджують ведення з ним спільного господарства. Подані позивачкою докази не підтверджують факт ведення спільного господарства, наявність спільного побуту та бюджету, взаємних прав та обов`язків подружжя, набуття майна тощо. Зазначив, що показання свідків про спільне проживання позивачки та спадкодавця однією сім`єю не можуть прийматися до уваги, оскільки вони, хоча і свідчать про їх відносини особистого характеру, але не підтверджують факту спільного постійного проживання однією сім`єю у одному житлі, факту ведення спільного господарства, факту прийняття один на одного обов`язків подружжя. До того ж, свідки зі сторони відповідача [PERSON] , а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на заперечення доказів позивачки повідомили, що добре знали спадкодавця [PERSON] , який завжди був охайно (стильно) одягнутий, постійно приходив у супермаркет « Форум », приходив сам, позивачки [PERSON] із ним не бачили. Щодо позовної вимоги про зміну черговості спадкування вказав, що позивачка не надала належних та допустимих доказів того, що за життя спадкодавець [PERSON] через хворобу перебував у безпорадному стані. Медична документація, наявна у матеріалах справи, не містить записів про те, що [PERSON] не міг самостійно забезпечити умови свого життя, потребував стороннього догляду, допомоги та піклування. З усіх наданих суду позивачкою [PERSON] письмових доказів щодо стану здоров`я [PERSON] , його госпіталізації - не встановлено обставин про те, що він був немічним і не міг здійснювати заходів щодо свого існування, наявні у справі медичні документи (виписки, епікризи, тощо) - цього безсумнівно не доводять, питання необхідності стороннього нагляду, догляду чи допомоги за життя хворого не виносилось на розгляд ні медико-соціальної експертної комісії, ні лікарсько-консультативної комісії. Інших медичних документів, які мали б підтвердити, що за життя [PERSON] в силу свого віку та діагностованих лікарями захворювань потребував постійного стороннього догляду та/або наявність у нього інших вад, які впливали на загальний стан здоров`я, обмежували працездатність, суду не надано. Також це не вбачається з пояснень допитаних в судовому засіданні свідків (при чому з обох сторін). Натомість вважає, що інші письмові докази свідчать про зворотнє, зокрема: надані суду копії постанов Вінницького міського суду та лист управління патрульної поліції свідчать про обставини самостійного пересування спадкодавцем [PERSON] , самостійного керування ним транспортним засобом, оскільки саме за порушення правил дорожнього руху його неодноразово було притягнуто до передбаченої законом відповідальності. Також допитані за клопотанням відповідача [PERSON] вищевказані свідки зазначили, що спадкодавець [PERSON] самостійно без будь-якої сторонньої допомоги відвідував торговий цент «Фортуна», де придбавав продукти харчування, перебував в особистому кабінеті, в якому ще доглядав кішку, і при цьому завжди був доглянутий і акуратний. Смерть [PERSON] для декого із цих свідків ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ) - була здивуванням. Так, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б у своїй сукупності надали змогу дійти висновку про перебування спадкодавця у безпорадному стані. Зазначає, що позивачка [PERSON] не довела належними та достовірними доказами наявність юридичних фактів, за яких у неї могло виникнути право на спадкування як спадкоємці першої черги, зокрема: здійснення протягом тривалого часу опіки над спадкодавцем, його матеріального забезпечення та надання іншої допомоги, а також перебування спадкодавця у безпорадному стані. Крім того, заявив, що докази понесених витрат на правову допомогу у зв`язку із розглядом даної справи буде подано протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] , яка є подругою [PERSON] показала, що із сім`єю [PERSON] знайома більше 20 років, приблизно з 2003-2004 року. Часто відпочивали разом сім`ями, приїжджали один до одного у гості. Коли приїжджали гостювати до [PERSON] й [PERSON] на один - два тижні, вони проживали разом у квартирі по [ADDRESS] . Завжди сприймала [PERSON] та [PERSON] саме як чоловіка та дружину. Також [PERSON] та [PERSON] разом приїжджали і до них у гості в місто Херсон на автомобілі, разом проживали у спільному номері. Після того як [PERSON] захворів спілкувалися рідше, востаннє їх бачила у 2018 році (до смерті [PERSON] більше його не бачила), далі продовжували спілкування у телефонному режимі як із [PERSON] , так і з [PERSON] . Відомо, що [PERSON] мав захворювання печінки, часом щодо ліків він консультувався у її чоловіка, яки є лікарем. Про стан здоров`я та самопочуття [PERSON] дізнавалась лиш з телефонних розмов з [PERSON] та безпосередньо з [PERSON] . Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] , яка є знайомою [PERSON] показала, що працювала у будівельній організації, яка будувала та продавала квартири, [PERSON] разом з [PERSON] приходив аби придбати квартиру. Перший внесок за квартиру сплачувала [PERSON] . Після придбання ними квартири стала проживати з ними в одному будинку, ходили один до одного у гості, зустрічалися приблизно раз на один-півтора місяця. З відкриттям туристичного агентства часто радила [PERSON] та [PERSON] куди поїхати подорожувати, два-три рази вони купували путівки для спільного відпочинку за кордоном, за які завжди платила [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] позиціонували себе як чоловік та дружина, само собою розумілося, що вони сім`я. [PERSON] із першою дружиною мав бізнес на двох, про інші доходи окрім «Форума» не відомо. Одягався [PERSON] завжди стильно, модно, гарно та дорого, хоча по магазинам не ходив, однак речі йому підбирала та купувала [PERSON] . Коли [PERSON] захворів, то його «няньчила» [PERSON] , він вже не міг їздити на машині, виглядав дуже погано, був дуже жовтим. [PERSON] сина вперше побачила на похороні. Допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON] , який є сусідом [PERSON] показав, що з 2011 року проживає у будинку [ADDRESS] , тоді ж він познайомився з [PERSON] та [PERSON] , яких завжди вважав чоловіком та дружиною. (Останні два роки ) перед смертю [PERSON] було помітно, що він хворіє, був дуже жовтим та рідко їздив за кермом. За півтора року до смерті [PERSON] постійно допомагала йому та возила його, а останні півроку [PERSON] взагалі нікуди не їздив. Часто бачив [PERSON] та [PERSON] разом у дворі будинку, Раніше бачив [PERSON] щоранку та щовечора, з за два-три місяці до його смерті - раз на тиждень. [PERSON] завжди виглядав доглянуто. Одного разу коли приїжджала швидка допомога, був присутнім та бачив як важко [PERSON] пресувався і не міг сам іти. Востаннє бачив [PERSON] за кермом у 2021 році, точної дати не пам`ятає. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] , яка є рідною сестрою [PERSON] , показала, що [PERSON] та [PERSON] жили разом як чоловік та дружина більше 20 років, їздили разом на море, на відпочинок, у т.ч. за кордон. Спочатку проживали на орендованих квартир, а останнім часом жили за адресою: [ADDRESS] . Весь час позиціонували себе як чоловік та дружина. [PERSON] хворів у 2013 році, у 2019-2021 роках стан здоров`я [PERSON] був важким, [PERSON] постійно була поряд та доглядала за ним. Коли [PERSON] було потрібно кудись від`їхати по справам, то з [PERSON] залишався [PERSON] племінник, аби [PERSON] не було сумно, а якщо залишали [PERSON] самого, то він кудись самостійно міг від`їхати та доводилося його шукати. Час від часу [PERSON] міг самостійно ходити, проте деколи просто лежав і пересувався лише по квартирі, коли йому ставало краще, то він міг поїхати на роботу: майже завжди їздив з [PERSON] , але інколи їздив сам. На роботу [PERSON] їздив у магазин « Форум », де мав власний кабінет, у якому жила кицька за якою він доглядав. Коли [PERSON] зловживав алкоголем були рецидиви і він не міг сам ходити. Сина [PERSON] - [PERSON] бачила одного разу на Різдво. Допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON] , який є знайомим [PERSON] (товариш покійного [PERSON] ) показав, що познайомився з [PERSON] у 2002 році, а з [PERSON] - у 2004 році. Товаришували сім`ями та разом відпочивали. У 2006 році одночасно робили ремонт у квартирах, [PERSON] та [PERSON] робили ремонт спільно, позичав їм кошти. [PERSON] та [PERSON] завжди позиціонували себе як чоловік та дружина. Займалися бізнесом спільно. Приблизно у 2013 році [PERSON] захворів. Щодо захворювання [PERSON] знав, що у нього були проблеми з печінкою, про це повідомляв сам [PERSON] . Коли заходив до нього у гості одразу після хвороби, то [PERSON] мав дуже поганий вигляд, втратив вагу, ходив на костилях. У 2019-2021 роках бачилися з [PERSON] періодично раз на один-два місяці. Востаннє бачив [PERSON] приблизно за 3-4 місяці до смерті: [PERSON] сидів у машині, повідомляв, що йому важко ходити, за кермом знаходилася [PERSON] . Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] , яка є колишньою працівницею померлого [PERSON] , показала, що працювала прибиральницею у магазині, де директором був [PERSON] . У період 2019-2021 років постійно ходила на роботу та періодично бачила [PERSON] , який перебував у нормальному стані, ніколи не нарікав на здоров`я. Звістка про смерть [PERSON] стала неочікуваною, оскільки до того бачила його бадьорим. Приблизно у середині березня 2021 року звертався до неї за допомогою аби прилаштувати кицьку, яку він врятував. На роботі не раз бачила [PERSON] разом з [PERSON] , вони працювали в окремих кабінетах. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] , яка є працівницею [PERSON] , показала, що з 2012 року працювала завскладом у магазині « Форум ». У 2020-2021 роки бачила [PERSON] двічі на місяць, у більшості випадків зранку, завжди був енергійним, стильним та гарно виглядав, жодного разу на милицях його не бачила, постійно їздив на машині. Перед смертю [PERSON] востаннє бачила його 8 чи 9 березня. Позивачку [PERSON] бачила разом із [PERSON] кілька разів. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , показала, що у період з 1984 року по 2014 року перебувала у шлюбі з [PERSON] , крім того вони мали спільні справи та разом працювали, з 2001 року разом з ними також працював син [PERSON] . У 2017 році [PERSON] передав справи сину [PERSON] . Майже до останніх днів життя [PERSON] спільно вирішували справи, у тому числі щодо ремонту, господарських робіт тощо. У квітні-травні 2020 року робили ремонт на роботі, тому [PERSON] забрав свої особисті речі, які там зберігалися. У липні 2020 року [PERSON] забрав гроші та документи із належного йому сейфу та інші речі. Далі протягом листопада 2020 року - січня 2021 року [PERSON] продовжив самостійно перевозити меблі, тому за пів року до смерті [PERSON] бачила його регулярно у «Форумі». Востаннє бачила [PERSON] у другій половині лютого 2021 року. [PERSON] завжди виглядав гарно, модно та стильно одягався. На стан здоров`я [PERSON] ніколи не жалівся, проте знала, що він хворів гастритом, мав хвору печінку та планував якусь операцію. У 2015 році позичала [PERSON] кошти на лікування у розмірі 3000 доларів. За зовнішніми ознаками [PERSON] був повністю здоровим, тому звістка про його смерть стала неочікуваною. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] , яка є працівницею [PERSON] , показала, що з 2010 року працює у магазині. Востаннє бачила [PERSON] у березні 2021 року, коли він забирав меблі. Періодично приїжджав у магазин самостійно без сторонньої допомоги. Показала, що позивача [PERSON] бачила разом із [PERSON] лише один раз. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] , яка є працівницею [PERSON] , показала, що [PERSON] вперше приймав її на роботу. З 11 серпня 2020 роки, коли поновила роботу у магазині, бачила [PERSON] на касі приблизно один-два рази у тиждень, завжди самостійно приїжджав на автомобілі, виглядав доглянуто. Востаннє бачила [PERSON] на початку березня 2021 року. Вислухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] у віці 58 років помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Барським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с. 19). За життя [PERSON] мав ряд захворювань та неодноразово проходив лікування в медичних закладах. Так, згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №251 ЦПМСД №2, [PERSON] з 24.03.2015 по 27.04.2015 перебував на стаціонарному лікуванні в інфекційному відділенні. Йому встановлено основний діагноз: алкогольний гепатит, жовтушна форма, важкий перебіг. Ускладнення: асцит, печінкова енцефалопатія І-ІІ ст. Супутній діагноз: дисциркулярна енцефалопатія ІІ ст. змішаного генезу (інтоксикаційна, вертегрогенна, вестибуло-атоксичний, астено-невротичний синдром), інтоксикаційна (алкогольна) полінейропатія нижніх кінцівок. Нефіксована кила СОД І ст. Хронічний панкреатит в стадії загострення. Йому було проведено лікування, рекомендовано подальше спостереження та лікування, дотримання дієти, тощо (а.с. 22). Згідно виписки з історії хвороби №1386 [PERSON] з 21.06.2016 по 01.07.2016 знаходився у відділенні терапії Вінницького обласного спеціалізованого клінічного диспансеру радіаційного захисту населення з основним діагнозом: хронічний гепатит змішаної етіології з переходом в цироз, помірна ступінь активності, «В» за Чайлдом-П`ю. Гепатоцелюлярна недостатність з синдромом цитолізу та вираженого холестазу. Ускладнення: ПФП ІІ ст. печінкова енцефалопатія ІІ ст. Супутній: дистальна полінейропатія змішаного генезу. Ангіодистонія сітківки обох очей. Емоційно-лабільний розлад змішаного генезу. Змішана тривожно-депресивна реакція (а.с. 24). Згідно виписного епікризу № 851, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Центрального регіону м. Вінниця з 14.03.2017 по 17.03.2017 з діагнозом: застарілий розрив заднього медіального лівого колінного суглобу, синовіт, деформуючий остеоартроз, больовий синдром. Ускладнень немає. Супутній діагноз: ІХС. Дифузний кардіосклероз, СНо. Гіпертонічна хвороба І ст. (т. 1 а.с. 48). Проведено лікування: операція 15.03.2017 року: артроскопія лівого колінного суглобу, резекція заднього рогу медіального меніску, парціальна синовектомія, дебрідмент. Особливостей перебігу захворювання не було. Надано рекомендації: продовжити лікування амбулаторно в поліклініці за місцем проживання (зняття швів 24.03.2017), ходіння за допомогою медичної тростини, дозовано навантажуючи ліву нижню кінцівку 2 тижні (після операції), ЛФК, тощо (а.с. 24 зворот). Відповідно до виписки з історії хвороби №25 [PERSON] з 03.01.2018 року по 12.01.2018 перебував у неврологічному відділенні у Вінницькому обласному спеціалізованому клінічному диспансері радіаційного захисту населення, йому встановлено основний діагноз: повторна ТІА (2017, 03.01.2018) в лівому каронарному басейні. Супутні захворювання: гіпертонічна хвороба ІІІ ст., 2 ступінь, ризик ІІІ. Гіпертрофія лівого шлуночку СН0. Окуліст: 12.01.2018 року Міопія сл.ст ОS. Ангіопатія сітківки ОН. Кардіолог: 12.01.2018 Гіпертонічна хвороба ІІІ ст, 2 ступінь ризик ІІІ. Гіпертрофія лівого шлуночку СН0. Ендокринолог: 05.01.2018 порушення глікемії натще. Проведено обстеження, біохімічні дослідження, лікування, а також запропоновано подальше лікування (а.с. 25). Згідно виписки з історії хвороби №1971, [PERSON] з 12.02.2018 по 16.02.2018 знаходився на лікуванні в інсультному відділенні № 22 КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка» з діагнозом: повторна транзиторна ішемічна атака (2017, 03.01.2018, 11.02.2018) в правому каротидному басейні. ІХС, Дифузний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІІ ст., 2 ступінь, ризик 3. СН І ФКП з невизначеною фракцією викиду. При вступі об`єктивно встановлено загальний стан пацієнта середнього ступеня важкості. Проведено обстеження та лікування, в результаті лікування стан пацієнта покращився, стабілізувався АТ, покращилось загальне самопочуття, сон. Додому виписаний в стабільному стані. Надані медичні рекомендації (а.с. 26). Згідно лікарського свідоцтва про смерть №20 від [INFO] смерть [PERSON] , [INFO] , настала [INFO] року в стаціонарі КНП ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР». Хвороби (патологічні стани), що призвели до смерті: хронічна печінкова недостатність; декомпенсований цироз печінки; розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю; гепато-целюлярна недостатність (а.с. 27). З 30.07.2013 по [INFO] [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить довідка №548 від 20.05.2021 про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Барської міської ради Вінницької області (а.с. 95). 20.05.2021 приватним нотаріусом Барського районного нотаріального округу Лободою Сергієм Леонідовичем заведено спадкову справу до майна померлого [INFO] [PERSON] . Як вбачається із копії вказаної спадкової справи [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом 20.05.2021 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Також як спадкоємець четвертої черги за законом 15.06.2021 із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] (а.с. 89, 101). Згідно копії свідоцтва про право власності на квартиру в багатоквартирному будинку [NUMBER] , виданого виконкомом Вінницької міської ради 31.01.2005 на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради від 25.01.2005 №6, квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с. 5). Як слідує з відповіді ОСББ «Зодчих 36» № 8 від 25.05.2021 зі слів мешканців будинку, зокрема квартир, які знаходяться по сусідству з квартирою [ADDRESS] , голові правління ОСББ «Зодчих 36» [PERSON] відомо, що орієнтовно з 2005 року і на момент надання даної відповіді, [PERSON] проживає у вказаній квартирі. З моменту вселення (орієнтовно 2005 рік) у квартиру до моменту смерті [PERSON] , [PERSON] проживала з останнім у квартирі [ADDRESS] (а.с. 6). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.05.2014 у справі №127/6909/14-ц розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 27.10.1984 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №2372. Рішення набрало законної сили 03.06.2014 (а.с. 7). Встановлення факту проживання позивача [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу з 04.06.2014 по день смерті останнього необхідно позивачу для реалізації її права на спадкування після смерті [PERSON] . Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. За змістом пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до пункту 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК. Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно із частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. Згідно із частиною першою статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Таким чином, обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; ведення спільного побуту; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України). Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю у наведеному визначенні. Таким чином, предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю (постанова Верховного Суду від 15 травня 2024 року у справі №359/8093/20, провадження № 61-9484св23). Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21). Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням необхідно розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, у свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, необхідно віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі собою, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою у разі відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. Наведені правові висновки узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц, від 11 грудня 2019 року у справі № 712/14547/16-ц, від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; показання свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі №524/10054/16. Згідно з усталеною судовою практикою самі лише показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (постанова Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі №466/3769/16-ц). Закон не визначає, які конкретно докази є беззаперечним підтвердженням факту проживання однією сім`єю, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду під час їх оцінки. Звертаючись з цим позовом до суду, на підтвердження факту спільного проживання [PERSON] та [PERSON] в період з 04.06.2014 по день смерті [PERSON] ([INFO]) позивач надала світлини (фотографії), на яких зображено спільний відпочинок сторін, лист ОСББ «Зодчих 36» №8 від 25.05.2021, а також посилалась на те, що факт їх спільного проживання буде підтверджено показаннями свідків. Однак, надані докази, а саме відповідь ОСББ «Зодчих 36» № 8 від 25.05.2021 суд не бере до уваги як належний доказ спільного проживання сторін без реєстрації шлюбу, оскільки як вбачається із змісту останньої зазначені у ній відомості викладено зі слів мешканців будинку (без зазначення їх конкретних даних), тобто не є прямим доказом вказаного. Окрім того, в ході судового розгляду свідки зі сторони позивача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вказували, на проживання [PERSON] та [PERSON] за однією адресою, свідок [PERSON] вказала про спільне проживання [PERSON] та [PERSON] під час її приїздів до них в гості, також вказані свідки вказували на проведення спільного відпочинку [PERSON] та [PERSON] , а також спільне відвідування ними гостей. При цьому суд зауважує, що показання свідків зі сторони позивача носять узагальнений характер, здебільшого констатації факту сумісного проживання сторін та не підтверджують наявності усталених відносин, які притаманні подружжю. Спільне відвідування гостей, спільний відпочинок, суд не вважає беззаперечними доказами факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу, оскільки самі вони по собі, без належних підтверджень інших ознак факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу, не являються достатніми доказами, а можуть свідчити лише про наявність дружніх стосунків, періодичне спільне проведення вільного часу. Жоден із допитаних судом свідків зі сторони позивач, беззаперечно не підтвердив факту перебування сторін у спірний період у фактичних шлюбних відносинах, не доповіли про факти, які б підтвердили проживання сторін саме однією сім`єю. Крім того, згідно показів свідків зі сторони відповідача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] останні повідомили, що [PERSON] завжди виглядав доглянуто та самостійно приїжджав на роботу. При цьому позивачку [PERSON] разом із [PERSON] свідок [PERSON] бачила один раз, а свідок [PERSON] - лише кільки разів. Жоден із допитаних судом свідків зі сторони позивача, беззаперечно не підтвердив факту перебування [PERSON] та [PERSON] в період з 04.06.2014 по день смерті [PERSON] ([INFO]) у фактичних шлюбних відносинах, не доповіли про факти, які б підтвердили проживання сторін саме однією сім`єю. Крім того, суд зважає, що показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19), від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18), від 11 грудня 2019 року в справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18), від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16- ц (провадження № 61-42601св18). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] не довела належними та допустимими доказами факт її проживання з [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу у період з 04.06.2014 по день смерті останнього - [INFO] , оскільки надані позивачкою світлини (фотографії), на яких зображено спільний відпочинок сторін, показання свідків, якими підтверджується спільний відпочинок [PERSON] та [PERSON] та їх спільне проживання, самі по собі без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між ними склалися та мали місце протягом з 04.06.2014 по день смерті [PERSON] ([INFO]) усталені відносини, які притаманні подружжю. Щодо позовної вимоги про зміну черговості спадкування суд зазначає наступне. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої-п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини. На «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом» в межах певної черги впливають так юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої-п`ятої черги. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України. За змістом частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. За змістом наведеної норми при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця у безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність таких юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти зазначених обставин (постанови Верховного Суду від 18 лютого 2019 року у справі № 569/18047/17-ц (провадження № 61-40302св18), від 26 вересня 2019 року у справі № 521/6358/17 (провадження № 61-11757св19), від 09 жовтня 2019 року у справі №552/8452/17 (провадження №61-48561св18), від 27 травня 2020 року у справі № 755/8930/18 (провадження № 61-14692св18), від 01 червня 2020 року у справі № 431/5445/19 (провадження № 61-6789св20), від 18 червня 2020 року у справі № 565/1046/16-ц (провадження № 61-35423св18), від 27 серпня 2020 року у справі № 266/2391/16 (провадження № 61-1300св20), від 17 вересня 2020 року у справі № 755/14155/16-ц (провадження № 61-23350св19), від 02 грудня 2020 року у справі № 592/1045/18-ц (провадження № 61-820св20), від 01 березня 2021 року у справі № 233/5990/18 (провадження № 61-19232св19), від 17 березня 2021 року у справі № 200/12980/14 (провадження № 61-14159св19), від 22 квітня 2021 року у справі № 331/6453/18 (провадження № 61-380св21), від 24 січня 2024 року у справі № 640/19045/17 (провадження № 61-11041св23). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)/ У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Отже, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків. Так, із наданої позивачем медичної документації вбачається, що [PERSON] мав ряд хвороб. Інших медичних документів, у тому числі висновків медико-соціальної експертної комісії та лікарсько-консультативної комісії, які могли б підтвердити, що за життя [PERSON] в силу свого віку та діагностованих лікарями захворювань потребував постійного стороннього догляду та/або про наявністі у нього інших вад, які впливали б на загальний стан здоров`я, обмежували працездатність, суду не надано. Тобто матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що за життя спадкодавець [PERSON] через хворобу перебував у безпорадному стані. Крім того, суд критично оцінює надані позивачем [PERSON] доводи щодо неможливості самостійного керування [PERSON] автомобілем, зважаючи на пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які вказували, що [PERSON] самостійно приїжджав автомобілем на роботу, а також пояснення свідка [PERSON] , який вказав, що востаннє бачив [PERSON] за кермом у 2021 році. До того ж, з огляду на відповідь Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Вінницькій області №163-Аз/41/21/02-2021 від 29.11.2011 згідно якої за наявними даними «Інформаційного порталу Національної поліції» відносно [PERSON] , [INFO] , міститься інформація про складання протоколів/постанов про адміністративні правопорушення за порушення Правил дорожнього руху: протокол від 15.07.2018 за ч. 1 ст. 130 КУпАП; протокол від 20.05.2019 за ч. 2 ст. 130 КУпАП; протокол 19.10.2019 за ст. 124 КУпАП, постанова від 19.10.2019 за ч. 4 ст. 126 КУпАП (а.с. 65). Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, що перебуває в загальному доступі, слідує, що [PERSON] , [INFO] , неодноразово притягався до відповідальності за вчинення правопорушення у зв`язку із порушенням Правил дорожнього руху постанов Вінницького міського суду Вінницької області, зокрема: 17.07.2019 у справі №127/15421/19 винесено постанову Вінницького міського суду за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, яке мало місце 20.05.2019; 13.08.2019 у справі №127/17749/18 винесено постанову Вінницького міського суду за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке мало місце 15.07.2018; 03.12.2019 у справі №127/29268/19 винесено постанову Вінницького міського суду за вчинення правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, яке мало місце 19.10.2019; 21.04.2020 у справі №127/5007/20 винесено постанову Вінницького міського суду за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, яке мало місце 14.02.2020 (а.с. 65-67). При цьому допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] показали, що [PERSON] самостійно без будь-якої сторонньої допомоги відвідував магазин «Форум», де купував продукти харчування, перебував в особистому кабінеті, доглядав кішку, завжди був доглянутий та акуратний. Отже, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б у своїй сукупності надали змогу дійти висновку про перебування [PERSON] у безпорадному стані. Так, під час розгляду справи позивачем [PERSON] не надано належних доказів, які б давали їй право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги за законом та не доведено відповідними засобами доказування наявність вказаних у статті 1259 ЦК України юридичних фактів у їх сукупності для зміни черговості одержання права на спадкування, відтак у задоволенні позовних вимог про зміну черговості спадкування слід відмовити. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю та зміну черговості спадкуванняслід залишити без задоволення. Щодо витрат на правничу допомогу, то суд звертає увагу учасників на положення ч. 8 ст. 141 ЦПК України відповідно до яких, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Зважаючи, що представником відповідача заявлено про витрати на правничу допомогу до закінчення судових дебатів, тому вказане питання буде вирішене з урахуванням вказаних вище положень.

Outcome: dismissed