Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

[PERSON] \~звернувся до\~суду із\~заявою про\~встановлення факту,\~що має\~юридичне значення,\~а саме:\~ встановити\~факт проживання\~на території\~України станом\~на 24\~серпня 1991року\~та 13\~листопада 1991року. В обґрунтування заяви зазначив, що [INFO] [PERSON] народився в смт. Апостолово Дніпропетровської області. В цьому ж році його батьки [PERSON] , громадянин України і [PERSON] , громадянка України, разом з дітьми переїхали жити на постійне місце проживання у [ADDRESS] . Ходив до дитячого садочку в с. Бобровий Кут, навчався і закінчив в 1987 році школу в селі Бобровий Кут Великоолександрівського району Херсонської області. Село Бобровий Кут на сьогоднішній день територіально відноситься до Калинівської селищної ради Бериславського району Херсонської області, оскільки згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України №726-р від 12.06.2020 року «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад і населених пунктів Херсонської області», шляхом обєднання територій Калинівської селищної громади Бериславського району, Благодатівського і Бобровокутівського сільських рад Великоолександрівського району Херсонської області. В 1988 році заявник був прийнятий слюсарем до сільхозхімії селища Калинівське Великоолександрівського району Херсонської області, а в 1989 році навчався на курсах трактористів в смт Великоолександрівка Херсонської області, отримав посвідчення механізатора сільського господарства. 23 серпня 1988 року [PERSON] отримав паспорт УРСР (червоний) серії [NUMBER] , про що зроблена відмітка в свідоцтві про народження заявника. 23 листопада 1991 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . 07 липня 1992 року [PERSON] та його дружина [PERSON] знялися з реєстрації в с. Бобровий Кут Великоолександрівського району з метою придбати будинок в с. Мала Лепетиха Великолепетихського району Херсонської області, але правочин не відбувся, оскільки продавці недооформили правовстановчі документи на будинок для продажу. Сім`я заявника і надалі проживала вже без реєстрації в будинку батьків, в [ADDRESS] , впродовж до липня 2002 року, що підтверджується довідкою №244, виданою 06 листопада 2023 року Калинівською селищною радою Бериславського рай Херсонської області та Актом, складеним селищною радою в присутності сусідів 06.11.2023. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з народження по серпень 2013 року, з серпня 2013 року донька змінила адресу реєстрації на [ADDRESS] . Прізвище [PERSON] донька [PERSON] змінила на [PERSON] в зв`язку з укладенням шлюбу з [PERSON] [INFO] . Починаючи з липня 2002 року по серпень 2015 року заявник з дружиною і донькою проживали без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , у далекої родички. На початку [INFO] помер батько заявника [PERSON] , [PERSON] померла в грудні 2005 року. [INFO] померла дружина заявника [PERSON] . З серпня 2015 року по травень 2019 року заявник проживав у родички по [ADDRESS] , а з 2019 року по сьогоднішній час проживає в [ADDRESS] , з цивільною дружиною [PERSON] . Щодо втрати паспорта зазначив наступне. В 2002 році при переїзді з с. Бобровий кут Великоолександрівського району Херсонської області до [ADDRESS] , його документи, а саме: паспорт старого зразку (1988 року видачі), атестат про освіту (навчання в школі с. Бобровий кут В.Олександрівського району) та інші документи були втрачені. Заявник звертався до Дніпровського РВ у м. Херсоні УДМС України в Херсонської області щодо видачі паспорту замість утраченого, проте, в силу сімейних обставин, смерті дружини, відсутності постійного місця роботи та браку коштів, не зміг вчасно все оформити. Факт звернення до паспортного столу Дніпровського РВ УДМС України в Херсонській області підтверджується довідкою від 03.05.2019, виданою Дніпровським РВ у м. Херсоні УДМС України в Херсонській області, копія якої додається. Також, в цій довідці вказано, що іншого громадянства, інших держав у заявника не виявлено. У вересні 2023 року [PERSON] знову звернувся до Управління ДМС України в Херсонській області з заявою про видачу йому паспорта на заміну втраченого, але листом №6510.8- 174/6510.1-23 від 28.10.2023 йому було відмовлено у видачі паспорту на заміну втраченого з тих підстав, що він втратив паспорт зразку 1974 року, новий паспорт зразка 1995 року він не отримав, тобто не підтвердив належність до громадянства України, заявнику було рекомендовано звернутися до суду. Факт проживання заявника на території України станом на 1991 рік заявник підтверджує довідкою № 244, виданою 06.11.2023 Калинівською селищною радою Бериславського району Херсонської області, копією з домової книги буд. [ADDRESS] , свідоцтвом про шлюб заявника, копією паспорту доньки [PERSON] , а також буде підтверджено свідками, зазначеними в прохальній частині цієї заяви. У судовому засіданні заявник підтримав заявлені вимоги, просив суд їх задовольнити. Представник заявника у судовому засіданні підтримала вимоги свого довірителя, просила суд задовольнити заявлені вимоги з підстав, зазначених у заяві та із врахуванням показань свідків, допитаних у судовому засіданні. Представник заінтересованих осіб Управління Державної міграційної служби України, Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області у судовому засіданні пояснила, що заявник має правові підстави для звернення до суду із вказаною заявою та встановлення факту, що має юридичне значення, з метою уникнення безгромадянства. Також пояснила, що міграційною службою проведено перевірку, якою встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в м. Апостолово, Апостолівського району, Дніпропетровської області, Україна. За наявними обліками ДМС [PERSON] був документований паспортом громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії [NUMBER] , виданого 23.08.1988 Великоолександрівським РВВС Херсонської області, у зв`язку з досягненням повноліття, на підставі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 30.05.1972 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Апостолівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області. За даними Реєстру територіальної громади відомчої інформаційної системи ДМС на офіційному веб-сайті ДМС [PERSON] , [INFO] , зареєстрованим або знятим з реєстрації місця проживання по Херсонській області не значиться. За наявними обліками Бериславського відділу УДМС у Херсонській області [PERSON] , [INFO] , згідно адресного талону реєстрації був зареєстрований за адресою: с. Бобровий Кут, Бериславського району, Херсонської області з 01.11.1993 року, знятий з реєстрації 12.05.1995 року та вибув до м. Херсона, також в талоні зазначено, що прибув 01.11.1993 з м. Воркута, Республіка Комі АРСР (сучасна Республіка Комі Російської Федерації). Паспортом громадянина України зразка 1994 року не документований. Паспорт громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року був втрачений в 2002 році. Щодо втрати паспорта заявник [PERSON] звертався до Дніпровського відділу у м. Херсоні УДМС у Херсонській області, за результатами проведених перевірок особу [PERSON] встановлено, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави. УДМС у Херсонській області було направлено запит до Калинівської селищної ради Бериславського району Херсонської області для підтвердження або спростування факту проживання та реєстрації [PERSON] , [INFO] . 31.01.2024 отримано відповідь та повідомлено, що заявник дійсно був зареєстрований та проживав з 1974 по 1992 за адресою: [ADDRESS] . З 1992 по 2002 рік проживав за цією ж адресою без реєстрації. 06.02.2024 УДМС у Херсонській області направлено запит до [INFO] про надання інформації чи перебував (перебуває) на військовому обліку [PERSON] , у разі зняття з військового обліку зазначити дату та підстави. На запит отримано відповідь та повідомлено, що вказана особа перебуває на обліку в другому відділі [INFO] з 23.05.1995. У судовому засіданні було допитано свідка [PERSON] , яка пояснила, що народилася [INFO] у селі Бобровий Кут і є донькою [PERSON] , її дівоче прізвище [PERSON] . Їх у батьків двоє вона і брат [PERSON] . У 2002 році переїхала разом із батьками до м. Херсона, де проживали по [ADDRESS] , навчалася у школі № [NUMBER] м. Херсона з 2-го по 10-й клас. У батька є рідна сестра, яка проживає у м. Кривому Розі. Заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. У статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. В Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у частині першій статті 8, статті 21, частині першій статті 24 Конституції України. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону. Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2 з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону України «Про громадянство України»). Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України. Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України від 08 жовтня 1991 року № 1636-ХІІ «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року). Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України «Про громадянство України» і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року. Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Пунктом 3 частини другої статті 9 Закону України «Про громадянство України» визначено, що безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Для встановлення факту набуття громадянства України предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи Української РСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо. Отже, на підставі статті 8 Закону України «Про громадянство України» встановлюється набуття громадянства України. Відповідно до підпункту "а" пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27 березня 2001 року № 215/2001, (далі - Порядок), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону «Про громадянство України», що подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року (підпункт "в" пункту 8 Порядку, в редакції, чинній на час звернення заявника до суду). Тобто, у таких випадках одним із необхідних документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Пунктом 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Отже, відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду. Ураховуючи вищезазначене, слід дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення. Подібні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 522/20494/18 (провадження № 61-6498св20), від 05 квітня 2021 року у справі № 523/14707/19 (провадження № 61-16116св20). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Враховуючи те, що заявник має намір встановити належність до громадянства України з підстав, визначених в Законі України «Про громадянство», встановлення факту його постійного проживання станом на 24.08.1991 року на території, яка стала територією України, має юридичне значення для заявника та породжує для нього юридичні наслідки, так як встановлення вказаного факту в судовому порядку надає йому право подати заяву про набуття громадянства України. Відповідно до довідки, виданої 06.11.2023 (вих.№ 244) Калинівською селищною радою Бериславського району Херсонської області, [PERSON] , [INFO] , в період з 1974 по 1992 рік був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . В період з 1992 року по 2002 рік проживав за тією ж адресою без реєстрації. Вказане також піддержується і копіями з домової книги, завіреними Калинівською селищною радою Бериславського району Херсонської області та наявними в матеріалах справи; Актом, складеним 06.11.2023 старостою Калинівської селищної ради Бериславського району Херсонської області про те, що у період з 11.05.1972 по 2002 рік [PERSON] проживав на території [ADDRESS] . Крім того, 23 листопада 1991 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , актовий запис № 8, здійснений 23.11.2023 Бобровокутською сільською радою Великоолександрівського району Херсонської області, Україна, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] . [INFO] у [PERSON] народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 13.02.1995 Бобровокутською сільською радою Великоолександрівського району Херсонської області, Україна. Місцем народження зазначено: с. Бобровий Кут Великоолександрівського району Херсонської області, Україна. Згідно письмових пояснень представника ДМС на запит УДМС у Херсонській області від 06.02.2024 від [INFO] надійшла відповідь, що [PERSON] перебуває на обліку в другому відділі вказаного центру з 23.05.1995. Відповідно до частин першої та шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Надані заявником докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, докази узгоджуються між собою, пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року. За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку встановлення факту постійного проживання на території України, який просить встановить заявник, підтверджується письмовими матеріалами справи, суд приходить до висновку, що вимоги заявника є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved