Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, яка навчається. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] . Син проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. 13.06.2024 року досягнув повноліття. У 2023 році [PERSON] зараховано до Національної академії внутрішніх справ на юридичний факультет на підставі наказу № 1047 від 29.08.2023 року. Відповідач відмовляється добровільно нести витрати на утримання дитини, хоча він є працездатним та має змогу утримувати сина. Оскільки в добровільному порядку відповідач не надає матеріальної допомоги, позивач звернулася до суду із зазначеним позовом та просить стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі частини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до закінчення навчання. Розгляд справи просить розглянути у порядку спрощеного провадження без її участі. 01.07.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 16.07.2024 року до суду від відповідача надійшов відзив, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю та залучити до участі справи в якості третьої особи [PERSON] , [INFO] , посилаючись на наступне. Відповідач підтримує дружні відносини з повнолітнім сином, вони постійно спілкуються. Відповідач постійно надає синові посильну допомогу, окрім того, що між ними є домовленість щодо утримання сина. Син працює та має мінливі доходи. На даний час відповідач має статус учасника бойових дій і його діти та члени сім?ї мають доступ до пільг, які гарантує держава. На даний час він безробітний та має незначний мінливий дохід. Крім цього відповідач має на утриманні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Також з нього стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] і на його утриманні перебувають діти його теперішньої дружини [PERSON] [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , так як їх батько не сплачує аліменти на їх утримання. Водночас відповідач має постійні витрати по оплаті житлово-комунальних послуг за місцем проживання, харчування, засобів гігієни, сезонного одягу. Станом на сьогоднішній день відповідач не має у власності будь-якого рухомого чи нерухомого майна. 26.07.2024 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому вказала, що клопотання відповідача про залучення до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] не підлягає задоволенню, тому що ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України передбачає право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, того з батьків, з ким проживає дитина, або самої дитини. Необхідність участі в судовому засіданні 18-ти річного сина нічим не вмотивована і не обґрунтована. Позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. А також просила розглянути справу без її участі. 12.08.2024 року до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] . 16.09.2024 року від третьої особи надійшло пояснення, в якому він вказав, що дійсно навчається в Національній академії внутрішніх справ, потребує матеріальної підтримки, оскільки доходів мами недостатньо для повноцінного навчання. Просить задовольнити позовні вимоги та розглянути дану справу без його участі. У судовому засіданні сторони досягли згоди щодо позовних вимог. Погодились, що відповідач буде виплачувати щомісяця 2000 грн. особисто сину - [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] . Згідно з довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти № 22608 від 06.06.2024р. [PERSON] дійсно зарахований до Національної академії внутрішніх справ на спеціальність «Право» на підставі наказу № 1047 від 29.08.2023 року. Строк здобуття освіти з 01.09.2023 року до 30.08.2027 року. Статтею 198 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до\~ч.\~1,\~2\~ст.\~199\~СК України\~якщо повнолітні\~дочка,\~син продовжують\~навчання і\~у зв`язку\~з цим\~потребують матеріальної\~допомоги,\~батьки зобов`язані\~утримувати їх\~до досягнення\~двадцяти трьох\~років за\~умови,\~що вони\~можуть надавати\~матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Як передбачено ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми\~статей 187,\~189-192\~і\~194-197\~цього Кодексу, що передбачено ст. 201 СК України. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 р. обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.183\~та ст.184 СК України\~за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно положення ч.1\~ст.182 Сімейного кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч.ч.1,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.76 ЦПК України ці данні встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показань свідків. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проаналізувавши вищевикладені обставини, оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приймаючи до уваги досягнення між сторонами згоди щодо розміру аліментів і їх отримувача, та врахувавши норми чинного законодавства, суд вважає за необхідне позовну заяву про стягнення аліментів на дитину, яка навчається задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі щомісячно в розмірі 2000,00 грн. на особовий рахунок сина [PERSON] . Згідно п.3\~ч.1\~ст.5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Згідно п.13\~ч.1\~ст.5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] є учасником бойових дій, тому звільняється від сплати судового збору. Частиною 6 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на те, що позивач та відповідач звільнені від сплати судового збору, судові витрати слід компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного, ст. 180 - 184, 199, 200 СК України та

Outcome: approved