Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-11 00:00:00

14.05.2024р. [PERSON] (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить розірвати шлюб зареєстрований між сторонами 14.03.1982р. Відділом реєстрації актів цивільного стану району Чадир-Лунґа, Республіка Молдова, актовий запис № 44. Позов обґрунтований тим, що сторони не проживають разом майже спочатку їх одруження, тобто з 1982 року. Шлюбні відносини між ними фактично припинені з вказаного часу, спільне господарство вони не ведуть. Спільного подружнього життя у них так і не було. Зв`язків між собою сторони не підтримують. Спільних дітей не мають, майновий спір відсутній. У органах РАЦС розірвати шлюб теж не виявляється можливим, оскільки відповідач не виходить на зв`язок. Позивачка в судові засідання 25.06.2024р., 15.07.2024р., 12.09.2024р. не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлена про час, дату та місце судового розгляду. Водночас, у телефонограмі № 291 від 25.06.2024р. просила проводити розгляд справи у її відсутність, так як у судове засідання з`явитися не може через хворобу та віддаленість місця проживання, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судові засідання 25.06.2024р., 15.07.2024р., 12.09.2024р. не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлений про час, дату та місце судового розгляду шляхом направлення судових повісток про виклик до суду за останнім відомим місцем перебування, а також через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача до суду. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, а також не подав до суду відзив на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті без учасників сторін за наявними у справі доказами. Дослідив матеріали справи судом встановлено таке. Так, як вбачається з матеріалів справи, 14.03.1982р. відділом реєстрації актів цивільного стану району Чадир-Лунґа Республіки Молдова зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , який народився в м. Чадир-Лунґа Республіка Молдова та [PERSON] , [INFO] , яка народилася в с. Волонтирівка Суворівського району Республіка Молдова, про що складено акт про шлюб № 44. Прізвища після одруження: чоловіка - Кіося та дружини - Кіося. Напис на печатці Служба цивільного стану. Ідентифікаційний код [NUMBER] . Відділ реєстрації актів цивільного стану району Чадир-Лунґа. Що підтверджується свідоцтвом про одруження виданим 13.12.2011р. відділом реєстрації актів цивільного стану району Чадир-Лунґа Республіка Молдова CS-V 0894578, з належним чином засвідченим перекладом на українську мову виконаним перекладачем Sonata TRANSLATION AGENCY (Бюро перекладів Соната) - [PERSON] . Згідно паспорту громадянина України серії та номеру [NUMBER] , виданим Вознесенським МРВ УМВС України в Миколаївській області 21.10.1997р., позивачка [PERSON] є громадянкою України та її зареєстрованим місцем проживання є адреса: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] за даними обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС у Миколаївській області зареєстрованим/знятим з реєстраційного обліку не значиться. Згідно обліків відділу з питань громадянства УДМС у Миколаївській області [PERSON] громадянство України не набував (відповідь № 4801.3.1-4914/48.1-24 від 02.08.2024р.). Позивачці встановлена ІІ група інвалідності з загального захворювання, безстроково (довідка до акту огляду МСЕК серії 12ААА № 274852). Сторони неповнолітніх дітей не мають, майновий спір - відсутній. Фактично сторони припинили шлюбні відносини відразу після одруження, з 1982 року. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 56 Закону України Про міжнародне приватне право № 2709-ІУ від 23.06.2005р., форма та порядок укладення шлюбу в Україні між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства визначається правом України. Статтею 63 Закону України Про міжнародне приватне право передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України Про міжнародне приватне право, правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Встановивши право одного з подружжя на пред`явлення позову про розірвання шлюбу, держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Питання правовідносин між Україною і Республікою Молдова у цивільних справах врегульовані Договором між Україною і Республікою Молдова про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, підписаний 13.12.1993р., ратифіковано Законом №238/94-ВР від 10.11.1994р., який набрав чинності 24.02.1995р. (далі - Договір). Статтею 15 Договору передбачено, що документи, які підготував або засвідчив відповідний орган однієї з Договірних Сторін, скріплені гербовою печаткою і підписом уповноваженої особи, мають силу документа на території іншої Договірної Сторони без потреби будь-якого іншого засвідчення. Це стосується також копій і перекладів документів, які засвідчені відповідним органом. Документи, які на території однієї з Договірних Сторін визнаються офіційними, вважаються такими ж на території іншої Договірної Сторони. Відповідно до ст. 26 Договору розірвання шлюбу провадиться згідно з законодавством тієї Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя в момент порушення справи. Якщо в момент порушення справи один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - громадянином іншої Договірної Сторони, розірвання шлюбу провадиться згідно з законодавством тієї Договірної Сторони, на території якої вони мають місце проживання. Якщо один з подружжя має місце проживання на території однієї Договірної Сторони, а другий - на території іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство тієї Договірної Сторони, орган якої порушив справу. У справах про розірвання шлюбу, в випадку, передбаченому в пункті 1, компетентним є орган тієї Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя в момент порушення справи. У справах про розірвання шлюбу, в випадку, передбаченому в пункті 2, компетентним є орган тієї Договірної Сторони, на території якого подружжя має місце проживання. Якщо один з подружжя має місце проживання на території однієї Договірної Сторони, а другий - на території іншої Договірної Сторони, компетентними є органи обох Договірних Сторін. Суд, до компетенції якого належить винесення рішення про розірвання шлюбу, є також компетентним в винесенні рішення про батьківські права і аліменти на користь малолітніх дітей. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (ст. 21 СК України). Згідно ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У відповідності до ч. 2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частинами 1 та 2 ст. 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За вимогами ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. На підставі викладеного та враховуючи те, що під час судового розгляду не встановлено обставини передбачені ч. 2 ст. 110 СК України, які перешкоджають пред`явленню позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. За такого, на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 211 грн. 20 коп. підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved