Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в Сокирянський районний суд із вказаним вище позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказував, що з [PERSON] перебував у фактичному шлюбі без здійснення реєстрації в державних органах актів цивільно стану, від якого у них є спільні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Оскільки спільне життя з відповідачкою не склалося, відтак фактично з вересня 2021 року вони проживають окремо. Після припинення спільного проживання остання відмовилася від спілкування з дітьми та переїхала проживати до своїх батьків. Так, протягом 2021-2024 років відповідачка не спілкується з дітьми, не цікавиться їхніми успіхами в школі та дитячому садку, їхнім життям, не відвідує та не виконує свої обов`язки щодо утримання малолітніх дітей. А тому на його переконливу думку мати [PERSON] фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, не піклується про дітей та не бере участі у їх вихованні, влаштовує своє особисте життя. Таким чином, фактично обов`язки з виховання та утримання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] виконує лише позивач, їх батько - [PERSON] . Враховуючи ту обставину, що відповідачка фактично протягом останніх двох років не бере участі в забезпеченні потреб дітей, щодо харчування, виховання, медичному огляді, лікуванні та матеріальних потреб властивих дітям відповідного віку, не цікавиться їхнім життям та успіхами в навчальному процесі, здобуттям дітьми освіти, засвоєння норм моралі, вважає що [PERSON] свідомо нехтує потребами своїх дітей, порушуючи права дітей на належне батьківське виховання та не виконує батьківських обов`язків, а тому є всі належні та допустимі підстави для позбавлення батьківських прав. Додані до позовної заяви докази, на думку позивача, підтверджують факт самостійного виховання ним дітей, та, в свою чергу, самоусунення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків. Із врахуванням викладеного просив позбавити [PERSON] батьківських прав щодо їхніх спільних дітей та стягувати з неї аліменти на їх утримання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, натомість направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання також не з`явилась, однак надіслала до суду нотаріально посвідчену заяву, в якій визнала заявлені позовні вимоги в повному об`ємі. Справу просила розглянути без її присутності. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області Войняк Н.А. направила до суду заяву, згідно якої у зв`язку із відсутністю заперечень на позовну заяву, просила розглянути справу без її присутності на розсуд суду за наявними у справі матеріалами. Представник третьої особи Служби у справах дітей Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області О.Тимчук в судове засідання також не з`явилась, однак направила до суду заяву, згідно якої у зв`язку із відсутністю заперечень на позовну заяву, просила розглянути справу без її присутності на розсуд суду за наявними у справі матеріалами. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Так, з наведених у позовній заяві обставин, які згідно ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , перебували у фактичному цивільному шлюбі без здійснення реєстрації в державних органах актів цивільного стану. Під час спільного проживання у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26.06.2013 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18.09.2020 року. Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб виданого 27.06.2024 року Білоусівським старостинським округом Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області за №837, [PERSON] , 1988 року народження зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом із ним за вказаною адресою зареєстровані його неповнолітні сини: [PERSON] , 2013 року народження та [PERSON] , 2020 року народження. З акту обстеження матеріально-побутових умов від 28.06.2024 року складеного комісією у складі старости Білоусівського старостинського округу Ю.Бєдного, інспектора з питань соціального захисту населення Р.Яковишеної, в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] , вбачається, що [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом із ним за вказаною адресою зареєстровані та проживають його неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб виданого 27.06.2024 року Шебутинецьким старостинським округом Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області за №263, [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З акту обстеження матеріально-побутових умов від 27.06.2024 року складеного комісією в складі: старости Шебутинецького старостинського округу Чорного В.П., депутата Сокирянської міської ради Козака В.П. в присутності власника будинку в [ADDRESS] гр. [PERSON] та сусідів [PERSON] та [PERSON] , вбачається, що вказаною адресою на час обстеження зареєстровані та дійсно проживають: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки-характеристики виданої 27.06.2024 року Шебутинецьким старостинським округом Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області за №264, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . За час проживання в с.Шебутинці [PERSON] зарекомендував себе з позитивної сторони, однак серед жителів села авторитетом і повагою не користується. Має двох синів 2013 та 2020 року народження, які проживають разом із батьком у с.Білоусівка. В громадських місцях веде себе без правопорушень, однак часом зловживає спиртними напоями. На даний час не працевлаштована. Скарг на особисту поведінку від сусідів до старостату не надходило. Згідно довідки-характеристики виданої 03.07.2024 року Білоусвіським старостинським округом Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області за №863, [PERSON] , 1988 року народження, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За час проживання в с.Білоусівка [PERSON] зарекомендував себе з позитивної сторони. В сім`ї та побуті веде себе гідно. Ніяких порушень громадського порядку, зловживань алкогольними напоями за ним не помічено. Скарг відносно нього від сусідів та інших односельчан до старостинського округу не надходило. З характеристики, виданої в.о. заступника начальника 2 ДПРП Головного управління ДСНС України у Чернівецькій області від 25.06.2024 року І.Грищук вбачається, що [PERSON] працює на посаді пожежного-рятувальника відділення 2 ДПРП з охорони об`єктів (Дністровської ГАЕС) ГУ ДСНС України у чернівецькій області з 27 вересня 2019 року по даний час. За період служби в підрозділі зарекомендував себе з позитивної сторони, як грамотний, дисциплінований працівник. В роботі проявляє старання та ініціативу. Серед колег по службі користується авторитетом та повагою. За сумлінне ставлення до своїх обов`язків неодноразово нагороджений грамотами як один із кращих працівників підрозділу. Згідно копії витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» №ВР-004311257, виданої Міністерством внутрішніх справ України, [PERSON] , [INFO] станом на 02.07.2024 року на території України не знятої та не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Згідно характеристики виданої класним керівником Л.М.Пошак та затвердженої директором ОЗ «Білоусівський ліцей» А.С.Гафінчук, [PERSON] , [INFO] , учень 5 класу ОЗ «Білоусівський ліцей» за роки навчання проявив себе як старанний і дисциплінований учень. Має навчальні досягнення достатнього рівня. Має добрий загальний розвиток. [PERSON] веде здоровий спосіб життя. До виконання доручень у класі ставиться сумлінно. Бере активну участь у громадському житті класу. Дотримується всіх правил для учнів. Батько [PERSON] приділяє належну увагу вихованню сина. Постійно підтримує зв`язок з адміністрацією закладу та класним керівником, систематично відвідує батьківські збори. Згідно характеристики виданої вихователем В.Г. Демчаковою та затвердженої директором ОЗ «Білоусівський ліцей» А.С.Гафінчук , [PERSON] , [INFO] , вихованець ЗДО ОЗ «Білоусівський ліцей» проявляє себе як добрий, життєрадісний хлопчик. [PERSON] забезпечено всім необхідним для життя і відвідування садочка. Він має добрий фізичний розвиток відповідно свого віку. Хлопчик проявляє інтерес до вивчення нового, вміє концентрувати увагу, відволікається рідко, чітко розуміє інструкції вихователя. Батько [PERSON] приділяє належну увагу вихованню сина. Постійно підтримує зв`язок з адміністрацією закладу та вихователем, систематично відвідує батьківські збори. Згідно довідок виданих КУ «Сокирянський центр первинної медико-санітарної допомоги» Амбулаторія загальної практики сімейної медицини с.Білоусівка №№ 457,458 від 02.07.2024 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , спостерігаються від народження в Білоусівській АЗП СМ. На диспансерному обліку діти не перебувають. На медичних оглядах та щепленнях згідно календаря з дітьми завжди присутній батько - [PERSON] . Згідно рішення та висновку виконавчого комітету Сокирянської міської ради №193 від 29.08.2024 року, виконавчий комітет Сокирянської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст.18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки. Сімейним кодексом України у статті 7 визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Аналіз наведеної норми свідчить, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, передбачені статтею 166 СК України. Пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява №39948/06, ЄСПЛ зауважував, що якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням. Вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції. З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції). Таку правову позицію висловив ВС в справі № 520/8264/19 (провадження № 61-19984 св 21) від 26.04.2022 року. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Відсутність побачень з дитиною та навіть спроб їх здійснення, свідчить про відсутність інтересу до дитини з боку відповідача, що відповідно до рішення «Хант проти України» є підставою для позбавлення батьківських прав. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). ЄСПЛ у рішенні від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява №70879/11, встановив відсутність порушень національними судами російської федерації статті 8 Конвенції (право на повагу до приватного та сімейного життя), а також зауважив, що, якщо батько значний проміжок часу не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією. Існуючі сімейні зв`язки між дітьми та батьками, які насправді піклуються про них, захищаються Конвенцією. Позбавлення батьківських прав відповідача в судовому порядку скасувало лише правовий зв`язок між ним та його дітьми, підтвердило відсутність фактичного духовного зв`язку між батьком та дітьми. Судом встановлено, що з вересня 2021 року сторони разом не проживають, припинивши фактичні шлюбні відносини. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів також встановлено, що з того ж часу відповідачка не приймає участі в житті дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя. Не забезпечує їм необхідного харчування, медичного догляду, лікування. Не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не створює умов для отримання дітьми освіти. Вказані обставини визнаються сторонами та ніким не оспорюються. Таким чином суд вважає, що відповідачкою [PERSON] свідомо обрано такі життєві умови, за якими її участь у вихованні дітей є мінімальною та недостатньою, що в свою чергу свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні статті 164 СК України. ЄСПЛ неодноразово зауважував, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати, дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Враховуючи наведене суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , по відношенню до її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] із врахуванням наданої нею нотаріально посвідченої заяви про визнання позову, слід задовольнити, адже це якнайкраще відповідатиме інтересам дітей. Відповідно до ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище відповідачки, вік її дітей, які потребують необхідного забезпечення, виходячи з розумності та достатності розміру аліментів, необхідних для задоволення потреб дітей, а також з реальної можливості відповідачки сплачувати щомісячно аліменти, не порушуючи прав останньої суд вважає, що з [PERSON] слід щомісячно стягувати аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , в розмірі 1/3 частини її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дітьми повноліття. У відповідності до ст.141 ЦПК України, судові витрати слід стягнути з відповідачки.

Outcome: approved