Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

У березні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «УКР Кредит Фінанс», через систему «Електронний суд» (представник Коваленко Я.О., довіреність а.с.13,14), звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у прохальній частині якого просили суд стягнути борг за кредитним договором № 1171-7854 від 15 березня 2023 року у розмірі 37 480,00 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 15 березня 2023 року між ТОВ «УКР Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1171-7854. Згідно умов кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 8 000,00 грн.; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 18 днів; промо- ставка % - 1,75 % в день; знижена % ставка - 2,50 % в день; стандарна % ставка - 3,00%. Умовами кредитного договору передбачено, що тип процентної ставки за користування кредитом - фіксована та процента ставка за користування кредитом не змінюється протягом усього строку користування кредитом. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надав відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного договору. Однак, відповідач, всупереч умовам кредитного договору, порушив взяті на себе зобов`язання, не у повному обсязі повернув кредитні кошти позивачу. Так, станом на 27 лютого 2024 року, загальний розмір заборгованості відповідача складає 74 969,00 грн., що складається з простроченої заборгованість за кредитом - 8 000,00 гривень, простроченої заборгованості за нарахованими процентами - 66 960,00 грн. Позивач зазначає, що кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосувати до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР Кредит Фінанс», а саме, часткове списання заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 37 480, 00 грн. за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 37 480, 00 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь прострочену заборгованість за кредитом - 8 000,00 грн.; прострочену заборгованість за нарахованими процентами - 29 480,00 грн., а всього стягнути - 37 480,00 грн. Також, позивач просить стягнути судовий збір у сумі 2 422,40 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 03 квітня 2024 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с.55,56). Відповідачу, за адресою його реєстрації (а.с.53), направлялись копії ухвали суду про відкриття провадження, позову з додатками. Поштові відправлення суду відповідачем у не було отримано, поштове відправлення від 05 травня 2024 року повернулось до суду з відміткою «повертається за закінчення встановленого терміну зберігання» (а.с.61). Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. На підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 15 березня 2023 року між ТОВ «УКР Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.com.ua п.3.2), було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1171-7854. [PERSON] підписав договір одноразовим ідентифікатором А4635, підтвердив ознайомлення з Правилами надання споживчого кредиту (а.с.25-30). Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), затверджено наказом ТОВ «УКР Кредит Фінанс» № 69-П від 23 листопада 2022 року (а.с.15-21). Пунктом 3 договору про відкриття кредитної лінії встановлено порядок укладення кредитного договору, який укладається сторонами у розумінні Закону України «Про електронну комерцію». Позичальник на сайті ТОВ «УКР кредит фінанс», здійснює заповнення заявки на отримання кредиту, вказавши всі дані, відмічені в заявці в якості обов`язкових для заповнення (п.3.2 договору ). Після отримання повідомлення про прийняте рішення заявник отримує гіперпосилання для ознайомлення з офертою, що є пропозицією у розумінні ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» (п.3.7) та, відповідно до ч.5 вказаної статті, включає умови, викладені у цих правилах, які є невід`ємною частиною договору. Після тримання оферти, заявнику надається одноразовий ідентифікатор (п. 3.8). Заявник повідомляє кредитодавця про повне та безумовне прийняття оферти в особистому кабінеті, шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразового ідентифікатора; підтвердження укладання договору у формі електронного документа заявник отримує в особистому кабінеті (п.3.10). Відповідно до умов договору про відкриття кредитної лінії № 1171-7854 від 15 березня 2023 року, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб позичальника (п.2.4 договору ), на наступних умовах: загальний розмір кредиту - 8 000,00 грн., дати вдачі кредиту - 15 березня 2023 року (п.4.1); базовий період кредитування - 18 днів (п. 4.4); строк кредитування - 300 днів, договір в частині виконання зобов`язання діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань, дата повернення кредиту - 08 січня 2024 року (п. 4.8); стандартна процентна ставка - 3,00 % в день (п. 4.6); реальна річна процентна ставка на дату укладання договору складає 750335,00 % (п.4.9); орієнтована загальна сума вартості кредиту складає 80 000,00 грн. (п.4.10). Позивачем надано таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про відкриття кредитної лінії № 1171-7854 від 15 березня 2023 року (графік платежів), в якій вказано: чиста сума кредиту - 8 000,00 грн.; проценти за користування кредитом - 72 000,00 грн. (розрахунковий період 300 дн.); реальна річна процентна ставка 756335,00 %; орієнтована загальна сума вартості кредиту складає 80 000,00 грн. (а.с.24). У відповідності до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Закону України «Про електронну комерцію». Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання,- в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Як встановлено судом, договір про відкриття кредитної лінії №1171-7854 від 15 березня 2023 року укладений в електронній формі, що відповідає приписам статті 207 ЦК України із застосуванням Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний сторонами, відповідно до вимог ст.12 вказаного Закону, а саме з боку кредитодавця за допомогою факсимільного відтворення аналога підпису уповноваженої особи та відбитку печатки кредитодавця, нанесених за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, а з боку позичальника за допомогою одноразового ідентифікатору (А4635), та за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже, укладений між сторонами договір відповідає вимогам Закону та є обов`язковим до виконання. Відповідно до ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до довідки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту №1171-7854 від 15 березня 2023 року [PERSON] за договором №1171-7854 від 15 березня 2023 року здійснювалось перерахування коштів за допомогою системи LiqPay на картковий рахунок [NUMBER] у розмірі 8 000,00 грн. (а. с.37). Відповідно до листа АТ КБ «ПриватБанка», на підставі договору № 4010 від 02 грудня 2019 року, через систему LiqPay 15 березня 2023 року проведена транзакція № 224782351 на суму 8 000,00 грн., по договору № 1171-7854 на картку [NUMBER] (а.с.31-36, а.с.35). Як вказано вище, за договором про відкриття кредитної лінії № 1171-7854 від 15 березня 2023 року, розмір кредиту встановлений у сумі 8 000,00 грн., дата видачі кредиту - 15 березня 2023 року (п.4.1 договору ); базовий період кредитування - 18 днів (п. 4.4) ; строк кредитування - 300 днів, договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань, дата повернення - 08 січня 2024 року (п. 4.8); стандартна процентна ставка - 3,00 % в день (п. 4.6); реальна річна процентна ставка на дату укладання договору складає 756 335,00 % (п.4.9); орієнтована загальна сума вартості кредиту складає 80 000, 00 грн., включає в себе суму кредиту (8000,00) та проценти за користування кредитом - 72 000,00 грн. (п.4.10). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч.2 ст.1048 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно повернув борг за кредитом. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що за кредитним договором встановлювалося два типи періоду заборгованості: активний - процентна ставка 1,8% за 18 днів користування кредитом; процентна ставка 2,5% за 18 днів та прострочений період 264 дні процентна ставка 3%. Станом на 27 лютого 2024 року загальна заборгованість становить 74 960,00 грн., з яких: основний борг - 8 000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами - 66 960,00 грн. (а.с. 39-41). Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). Згідно умов договору при визначенні базового періоду 18 днів (п.4.4.), проценти, нараховані позивачем у період строку дії договору після спливу першого базового періоду, більш ніж у 9 разів перевищили заборгованість за наданим кредитом (76 690:8000). Отже, сума процентів за користування кредитом після першого базового періоду з 01 квітня 2023 року (останній календарний день першого базового періоду, п.5.3.1 договору) неспівмірно зростала з 2 520,00 грн. до 66 960,00 грн. Як зазначалося вище, у п. 2.3 договору вказано, що для мінімізації загальних витрат позичальника за кредитом кредитодавець рекомендує позичальнику здійснити повне погашення кредиту не пізніше останнього дня першого базового періоду строку кредитування згідно з наступним розрахунком: дата видачі кредиту - 15 березня 2023 року, останній календарний день першого базового періоду - 01 квітня 2023 року; сума кредиту - 8 000,00 грн; нараховані проценти за користування кредитом - 2 520,00 грн.; разом до сплати - 10 520,00 грн. Вказаний розрахунок кредиту також наведений в п. 5.3.1 договору. Згідно наданого позивачем розрахунку, розмір нарахованих відсотків за 350 днів становить 66 960,00 грн., який зроблено за такими розрахунками:18 днів за 1,8 %, 18 - 2,5%, 314 днів - 3,0 %. Відповідно до пункт 4.8 кредитного договору строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів (до 08 січня 2024 року) з моменту перерахування кредиту позичальнику. Проте, суд не може погодитися щодо нарахування позивачем процентів за кредитним договором відповідно до пункту п.4.8, з таких підстав. Відповідно до вимог статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» інформація, що надається клієнту, повинна забезпечувати правильне розуміння суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Фінансова установа під час надання інформації клієнту зобов`язана дотримуватися вимог законодавства про захист прав споживачів. Таким чином, умовами договору встановлено два строки кредитування: 18 днів і 300 днів. Зазначення у договорі двох строків кредитування призводить до неправильного, а то й різного тлумачення та розуміння його сторонами договору, зокрема, позичальником. Оскільки ці правила не дають можливості визначити справжній зміст відповідної умови кредитного договору щодо строку його дії 18 календарних днів згідно з пунктами 2.3, 4.4 договору чи 300 календарних днів згідно з пунктом 4.8 договору, тому потрібно застосовувати правило тлумачення contra proferentem. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 753/8945/19 (провадження № 61-8829сво21) зазначено, що: «Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» (not individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін» (under the dominant influence of one of the party). Contra proferentem має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище. Оскільки, саме вона допустила таку двозначність. Сontra proferentem спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань). Сontra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь в процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. У разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань [див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2022 року в справі № 613/1436/17 (провадження № 61-17583св20)». Підсумовуючи наведене, слід зробити висновок про те, що відповідач [PERSON] , отримуючи кредит 15 березня 2023 року, мав повернути його 01 квітня 2023 року (пункт 2.3 кредитного договору) та заявив саме про цей строк. Однак, позивач, нараховуючи заборгованість за процентами, виходив з іншого строку кредитування (пункт 2.3. кредитного договору), що свідчить про істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків сторін договору, в той час коли відповідач, як споживач банківських послуг, є слабшою стороною цих правовідносин. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другоюстатті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12). Отже, починаючи з 02 квітня 2023 року у кредитодавця відсутнє право нараховувати проценти за кредитним договором. Натомість, позивач нарахував проценти відповідачу по 27 лютого 2024 року. Судом не приймається до уваги посилання у позовній заяві щодо можливості застосуванню до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг, а саме, часткового списання нарахованих процентів в сумі 37 480,00 грн., оскільки у кредитора залишається можливості стягувати зі споживача надмірні грошові кошти у вигляді процентів, що суперечить розумному стимулюванню боржника виконувати основне грошове зобов`язання. За наведених обставин, виходячи з умов договору, позичальник мав сплачувати відсотки за користування кредитними коштами у сумі 2 520,00 грн. за період кредитування протягом 18 днів. Враховуючи вищевикладене позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за процентами підлягають частковому задоволенню у розмірі 2 520,00 грн. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до [PERSON] підлягає частковому задоволенню, стягнувши з останнього 10 520,00 грн., з яких 8 000,00 грн. заборгованість за основним кредитом, 2 520,00 грн. - за процентами. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь на ТОВ «Укр Кредит Фінанс» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 679,97 грн. пропорційно (28,07%) задоволеним позовним вимогам. На підставі викладеного,

Outcome: partial