Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області про позбавлення батьківських прав. Позов мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , яка відповідно до рішення виконавчого комітету Войнихівської сільської ради Лубенського району була призначена опікуном відповідачки, яка проживала та виховувалася у їх сім`ї з 2002 року до свого повноліття, як їх дочка. [INFO] у відповідачки [PERSON] народився син [PERSON] . Його батьком, згідно свідоцтва про народження вказаний [PERSON] . Позивач вказує, що батька дитини він не бачив та місцезнаходження його не встановлено, та чи є він взагалі - невідомо. Зі слів відповідачки, він міг проживати в Узбекистані або Таджикистані. Відповідачка значилась як мати одиначка, а батько записаний відповідно до ст.135 СК України. Онук [PERSON] від свого народження і по сьогоднішній день проживає разом з ним та його дружиною [PERSON] . На початку 2019 року відповідачка в черговий раз залишила свого сина та поїхала у м. Київ, від того часу ні вони, ні дитина її не бачили. 27.02.2019 відповідачкою була надана довіреність на його ім`я на піклування за її сином у її відсутність. Таким чином, весь цей час відповідачка не з`являлася та навіть не цікавилася долею сина та фактично відмовилася від дитини. Позивач вважає, що за вказаних обставин, систематичного ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню сина відповідачка не може вважатися його матір`ю та прохає суд позбавити [PERSON] материнських прав відносно [PERSON] , [INFO] та призначити його опікуном над дитиною. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, прохали їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася за зареєстрованим місцем проживання відповідно до ст.128 Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомила, клопотання від відповідачки про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. На підставі статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів. Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлень про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи - служби у справах дітей (органу опіки та піклування) виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області в судовому засіданні просила позов задовольнити. З`ясувавши обставини справи, заслухавши учасників процесу, що з`явились в судове засідання, дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в м. Лубни Полтавської області народився [PERSON] . Матір`ю дитини є [PERSON] , а батьком [PERSON] . Відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (а.с.9). Мати дитини [PERSON] проживала та виховувалася у сім`ї позивача [PERSON] та його дружини [PERSON] , яка відповідно до рішення виконавчого комітету Войнихівської сільської ради №4 від 30.01.2002 «Про затвердження рішення опікунської ради від 28.01.2002» була призначено опікуном над малолітньою [PERSON] , 1993 р.н. (а.с.26). 28.02.2019 відповідачка [PERSON] уповноважила позивача [PERSON] здійснювати догляд, піклування та утримання її дитини [PERSON] , [INFO] на час її відсутності, що підтверджується копією відповідної довіреністі посвідченої старостою виконкому Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області (а.с.22). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 22.08.2022, 19.10.2022, 09.05.2023, 06.11.2023 та 15.04.2024 [PERSON] , 2012 р.н. проживає разом з [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] та перебуває на їхньому утриманні (а.с.17-21). Відповідно до характеристики [PERSON] , 2012 р.н. учня ОЗ «Засульський ліцей ЛМР» з другого класу, хлопчика виховує бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON] .. вони відповідально ставляться до виховання та навчання дитини, постійно відвідують батьківські збори та шкільні заходи. Учень забезпечений необхідним шкільним приладдям, підручниками, спортивним одягом (в тому числі для роботи онлайн). Мати, [PERSON] , контакту зі школою не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, з вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує (а.с.13-14). Також встановлено, що відповідачка фактично ухилилися від виконання покладених на неї обов`язків щодо створення належних умов для виховання, проживання та навчання дитини. Характерним є те, що відповідачка жодного разу не з`явилася в судове засідання. За повідомленням органу опіки та піклування (зокрема, у висновку про доцільність позбавлення батьківських прав), у розмові з останніми відповідачка повідомила, що обізнана про розгляд справи, не заперечує проти задоволення позову. Згідно висновку виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області служба у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21. 06. 2001 року №-2558-ІІІ, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в пунктах 15, 18 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо її сина, що відповідатиме найкращим інтересам дитини, оскільки мати фактично не спілкується з сином, не цікавиться його розвитком та здоров`ям, самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. В силу вимог закону відповідачка наділена правами щодо дитини, якими вона не бажає користуватися, які в свою чергу створюють штучні перешкоди позивачу у вирішенні нагальних питань розвитку дитини. Крім того суд вважає, що позовна вимога про призначення позивача [PERSON] опікуном над малолітнім [PERSON] [INFO] , який залишився без батьківського піклування, не підлягає задоволенню, оскільки заявлена передчасною. Так, відповідно до ч.3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. З матеріалів справи вбачається, що позивач не порушував перед органом опіки та піклування питання призначення опікуном. На підставі вищевикладеного позов підлягає задоволенню частково. Судові витрати по справі з урахуванням ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь держави, враховуючи, що позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору.

Outcome: partial