Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

Адвокат Дзюба Максим Юрійович, діючи в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 03.06.2023 о 13 год. 15 хв. [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Nissan Juke», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись по пр. Ак. Глушкова, 139 у м. Києві, у порушення вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Renault Megane», д.н.з. [NUMBER] , що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів. Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 16.08.2023 у справі №752/11804/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Nissan Juke», н.з. [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була. Відповідно до звіту вартість матеріального збитку без врахування коефіцієнту фізичного зносу становить 72 485,35 грн., а з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу - розмірі 45 827,75 грн. Моторно-транспортним страховим бюро було виплачено позивачу страхове відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в розмірі 45 827,75 грн., тому залишок в розмірі 26 657,60 грн. має бути сплачений [PERSON] . Просив стягнути з відповідача суму матеріального збитку у розмірі 26 657,60 грн. та судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 1 073,60 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 8000 грн. 26.10.2023 постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися на адресу суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. [PERSON] 03.06.2023 о 13 год. 15 хв., керуючи транспортним засобом «Nissan Juke», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись по проспекту Академіка Глушкова, 139 у м. Києві, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Renault Megane», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів. Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 16.08.2023 у справі №752/11804/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди. 06.06.2023 [PERSON] повідомила Моторне (транспортне) страхове бюро України про дорожньо-транспортну пригоду. Власником транспортного засобу «Renault Megane», д.н.з. [NUMBER] , є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . 06.06.2023 [PERSON] подав до Моторного (транспортного) страхового бюро України заяву про здійснення страхового відшкодування на рахунок [PERSON] . Відповідно до Звіту від 15.06.2023 №19592 про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу, «Renault Megane», д.н.з. [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту становить 72 485,35 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, становить 47 715,01 грн. 05.09.2023 Моторне (транспортне) страхове бюро України повідомило позивача про рішення виплатити відшкодування в розмірі 45 827,75 грн. 05.09.2023 Моторне (транспортне) страхове бюро України перерахувало на рахунок [PERSON] відшкодування в розмірі 45 827,75 грн. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Пунктом 39.1. ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом (п.п. 39.2.1. п.39.2 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі (п.п. а) п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Судом встановлено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України виплатило позивачу відшкодування, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в розмірі 45 827,75 грн. за пошкодження належного [PERSON] на праві власності автомобіля, яке сталось з вини відповідача. Враховуючи викладене, суд вважає, шо позивач обґрунтовано вимагає відшкодування відповідачем різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою без врахування коєфіцієнту фізичного зносу (страховим відшкодуванням, отриманим від МТСБУ) в сумі 26 657,60 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, що має наслідком їх задоволення в повному обсязі. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1 073,60 грн., у зв`язку з їх документальним підтвердженням. Щодо судових витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 8 000 грн. суд відзначає наступне. Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу були надані копія ордеру на надання правової допомоги від 14.10.2023 серії АА № 1097465, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 26.11.2021 серії ВН № 000851, копія договору про надання правової допомоги від 10.10.2023, копія додатку № 1 договору про надання правової допомоги від 10.10.2023, копія акту виконаних робіт від 12.10.2023, копія квитанції від 10.10.2023 № ВВЕК-КЕ7Ч-7Р2А-ТКВО. Так відповідно до Акту виконаних робіт від 12.10.2023, згідно договору від про надання правової допомоги від 10.10.2023 адвокатом Дзюбою М.Ю. було надано послуги позивачу на загальну суму 8 000 грн., які були сплачені, що підтверджується копією квитанції від 10.10.2023 № ВВЕК-КЕ7Ч-7Р2А-ТКВО. Вивчивши докази, надані представником відповідача на підтвердження понесених судових витрат на правову допомогу, суд відзначає, що ЦПК України передбачає такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Суд вважає, що витрати на правничу допомогу щодо підготовки позовної заяви, підготовки додаткових матеріалів до позовної заяви, виготовлення копії позовної заяви та доданих матеріалів для відповідача в сумі 8000 грн., є неспівмірнимизі складністю справи та виконаною адвокатом робою з написання позовної заяви, яка є невеликим за обсягом, складається з трьох сторінок та містить переважно цитування нормативних актів. Враховуючи предмет позову, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, враховуючи критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 4000 грн., що, на думку суду є достатнім, відповідає вимогам розумності, справедливості, реальності та співмірності. Таким чином, вимоги про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню, та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн. Загалом сума судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 4 610,40 грн. (1073,60 грн. + 4 000,00 грн.= 5073,60 грн.).

Outcome: approved