Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

Виконавчий комітет Володимирської міської ради звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] та [PERSON] фактично з народження перебували на вихованні та утриманні у її родичів та знайомих, на разі проживають в дитячому будинку сімейного типу [PERSON] на тимчасовому влаштуванні. [PERSON] не дає коштів на утримання дітей, не підтримує з ними родинних відносин, відмовлялася забирати дітей, мотивуючи відсутністю належних умов для проживання та засобів для їх утримання. Часто змінює місця проживання, не працює, не має засобів для існування. Діти називають «мамою» - [PERSON] , яка належним чином піклується про їх виховання, навчання, розвиток та утримання. Враховуючи наведене, просять позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] та стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дітей у розмірі частки її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою від 20.05.2024 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито загальне позовне провадження у справі. Протокольною ухвалою суду від 02.08.2024 підготовче провадження у справі завершено, справу призначено до судового розгляду. Представники позивача Сидорук Л.М. , Юхимюк В.О. позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Заслухавши думку представників позивача, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] (а.с.5,7). Згідно витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження №00035615450, №00033628320 відомості про батька внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК (а.с. 6, 8). Згідно рішення Виконавчого комітету Володимирської міської ради від 26.10.2023 №443, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] відібрано у матері [PERSON] (а.с. 9). Рішенням Виконавчого комітету Володимирської міської ради від 27.01.2022 №36, 26.10.2023 №444, затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с.10). Згідно довідки Ліцею №2 Володимирської міської ради від 05.03.2024 №76, за період навчання [PERSON] та [PERSON] , їх біологічна матір [PERSON] не брала участі в освітньому процесі, не цікавилися їхніми досягненнями, не відвідувала батьківські збори, виховні заходи. [PERSON] належним чином піклується про дітей, забезпечує їх усім необхідним, турбується про стан здоров`я, спілкується з вчителями, відвідує батьківські збори. Діти з повагою відносяться до неї. Про біологічну матір не згадують (а.с.19). Відповідно до наказу Служби у справах дітей Виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради від 23.12.2021 №106, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштовано на утримання [PERSON] , у зв`язку з тим, що діти залишилися без батьківського піклування (а.с. 20). Згідно актів обстеження умов проживання, складеними начальником служби у справах дітей Виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради в будинку [PERSON] створені всі умови для виховання та утримання дітей, чисто, охайно. У сім`ї панує доброзичлива атмосфера, злагода, взаєморозуміння (а.с.12-16). Судом не встановлено наявності у відповідача [PERSON] реальних і об`єктивних перешкод для спілкування з дітьми. З досліджених судом доказів вбачається, що відповідач не вживала заходів для забезпечення своєї участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, до органу опіки та піклування чи до суду з вимогами про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми не зверталася. Наведене дає підстави для висновку, що відповідач [PERSON] самоусунулася від виховання дітей, не проявляє батьківської турботи, не цікавиться здоров`ям, не турбується про їх фізичний та духовний розвиток, матеріальної допомоги на їх утримання не надаєта не виконує покладених на неї законом батьківських обов`язків без поважних причин. Згідно статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім?ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров?я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з вимогами статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров?я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов?язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно частини третьої статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Разом з тим це, насамперед, є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дитини, з`ясувати та оцінити який позитивний чи негативний наслідок для дитини матиме таке рішення. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позивачем доведено, що поведінка відповідачки відносно дітей є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав. Тому, суд вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню. Одночасно з цим, згідно ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 193 СК України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнені з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. З ч. 3 ст. 180 СК України вбачається, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджується у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників з ким проживає дитина. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на наведене, враховуючи особу платника аліментів, засади розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягуватиаліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на користь установи або особи, під опікою якої перебуватимуть малолітні діти, у розмірі частки її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору на підставі закону, виходячи із кількості і характеру заявлених позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір, що підлягав сплаті при поданні позову. На підставі ст. ст. 164-167, 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved