Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , де просить позбавити останнього батьківських прав щодо їх сина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що сторони перебували у шлюбі з 2011 року по 21 серпня 2013 року і від спільного подружнього життя у них народився син [PERSON] . Шлюбні відносини не склалися і рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області у справі № 390/1944/13-ц від 21.08.2013 шлюб було розірвано. Позивачка вказує, що відповідач після розірвання шлюбу не брав участі у вихованні дитини. Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області у справі № 390/1943/13-ц від 21.08.2013, з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач не сплачує аліменти починаючи з 2013 року, і як наслідок, має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 227 606,22 грн. Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 22.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 17.07.2024 підготовче провадження по справі закрито та призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання викликано учасників справи та свідків. Позивачка та її представник у судовому засіданні просили позов задовольнити, так як відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків, не цікавиться дитиною, його життям. Представник третьої особи підтримала позов та просила його задовольнити, так як відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час, місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала показання з яких слідує, що вона працює старостою села де живе позивачка зі своїм сином, і їй достеменно відомо, що відповідач по справі [PERSON] не займається вихованням дитини, не цікавиться його життям, тобто фактично повністю ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків. Свідок [PERSON] дала наступні показання. Вона є класним керівником [PERSON] , і за весь час навчання дитини, жодного разу не бачила батька дитини, не чула про нього від [PERSON] . Вихованням дитини та його учбовим процесом займається мати [PERSON] та її батьки. З урахуванням положень ч.4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити, за результатами її розгляду, заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з`ясувавши всі її фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , мати [PERSON] , батько [PERSON] (а.с.11). Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області у справі № 390/1944/13-ц від 21.08.2013 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.12-13). Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області у справі № 390/1943/13-ц від 21.08.2013 було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.15-16). Згідно з довідкою Первозванівського ліцею Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 15.11.2023 №01-51/314, характеристикою учня 7 класу Степової філії Первозванівського ліцею [PERSON] від 11.12.2023 р. (а.с.17). З довідки від сімейного лікаря [PERSON] вбачається, що батько не цікавиться станом здоров`я дитини (а.с. 76). Згідно висновку психолога від 07.05.2024 дитина має виражену прихильність до матері, молодшого брата та бабусі, тоді як з батьком підтримувати стосунки не бажає (а.с. 76-77). Відповідно до характеристики [PERSON] з місця навчання, вбачається, що мати [PERSON] займається розвитком та вихованням сина. Батько участі в житті та вихованні дитини не бере (а.с. 79). З довідки від 01.05.2024 року зі школи англійської мови, вбачається, що батько успіхами сина у навчанні не цікавиться (а.с. 77). З матеріалів виконавчого провадження №39734907 та розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі зі всіх видів заробітку, та у відповідача наявна заборгованість з їх сплати станом на 01.05.2024 у розмірі 179722,26 грн. (а.с. 78-79, 80-95) Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] вбачається, що виконавчий комітет Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] щодо його малолітнього сина [PERSON] (а.с. 113-114). Так, відповідно до ч.ч. 2 і 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За ч.ч.1 і 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Практика Європейського суду з прав людини (зокрема, справа "Хант проти України" від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Відповідно до ч.ч.2 і 3 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно ч.1 ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що тягар утримання дитини покладений на позивачку як матір, з якою після розлучення проживає дитина. Відповідач є працездатною особою, проте матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, життям дитини не цікавиться, фактично ухилившись від виконання своїх батьківських обов`язків. Суд враховує, що забезпеченню найкращих інтересів дитини у даній справі відповідатиме саме перебування дитини разом зі своєю матір`ю, і позбавлення батьківських прав батька ніяким чином не вплине на втрату зв`язків із ним, оскільки такі зв`язки наразі відсутні. Суд вважає, що найкращі інтереси дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. В даному випадку позивачка здатна забезпечити ці умови, на що у ситуації, яка склалася не здатен відповідач. В судовому засіданні доведено, що відповідач ухилився від виконання своїх обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує його необхідними речами; взагалі не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. За таких обставин, суд вважає, що у матеріалах справи достатні докази, які б свідчили про свідому негативну поведінку відповідача щодо ухилення від участі у вихованні дитини, про умисне і свідоме нехтування обов`язками батька, тому, суд прийшов до висновку щодо позбавлення відповідача батьківських прав, саме у зв`язку з ухиленням від виконання своїх батьківських обов`язків, тому позовні вимоги слід задовольнити. Також, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути на користь позивачки документально підтверджені судові витрати, понесені нею при поданні позовної заяви до суду.

Outcome: approved