Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-12 00:00:00

01.08.2024 року [PERSON] звернулася до Хортицького районного суду м. Запоріжжя з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Заявниця [PERSON] в судові засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи ОСК «Сади Спецсталі 1-2» в судові засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні, яке відбулось 04.09.2024, підтримав пояснення представника заявниці [PERSON] , просив заяву задовільнити, у судовому засіданні, яке відбулось 13.09.2024, участі не приймав направив до суду заяву про проведення судового засідання без його участі. Представник заявниці [PERSON] у судовому засіданні, яке відбулось 04.09.2024, надала пояснення, просила заяву задовільнити, у засіданні, яке відбулось 13.09.2024, участі не приймала направила до суду заяву про проведення судового засідання без її участі. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає повному задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні, яке відбулось 04.09.2024, представник заявника [PERSON] пояснила, що заявниця [PERSON] перебувала в законному шлюбі з [PERSON] . Після його смерті заявниця відкрила спадщину на належне майно свого чоловіка [PERSON] , в тому числі і на земельну ділянку № [NUMBER] , площею 0,06 га відповідно до Державного акту на право власності на землю, серія [NUMBER] , виданого 07.06.1999 головою Розумівської сільської ради народних депутатів [PERSON] , зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 2490. Заповіту [PERSON] не складав, спадкоємцями за законом першої черги є його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, подавши заяву до Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та син [PERSON] , який відмовився від прийняття спадщини. При перевірці документів для оформлення спадщини за законом нотаріус виявив недоліки, а саме розбіжність в правовстановлюючому документі Державному акті на право власності на землю серія І-ЗП № 023736, виданому 07.06.1999, та в свідоцтві про смерть спадкодавця від 24.12.2018 року серія [NUMBER] . В суді встановлено, що в установлений законом строк заявниця звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про прийняття спадщини їй було відмовлено, оскільки у свідоцтві про смерть спадкодавця від 24.12.2018 року серія [NUMBER] зазначено прізвище « [PERSON] », а у Державному акті на право власності на землю, серія [NUMBER] , виданому 07.06.1999, зазначено прізвище « [PERSON] ». Представник заявниці [PERSON] адвокат Курінна О.І. вважає, що до заяви додані всі докази на підтвердження права власності на земельну ділянку спадкодавця [PERSON] , просила задовольнити заяву. Разом з тим суд вважає, що плутанина з написанні імені спадкодавця сталося через орфографічну помилку при написанні прізвища [PERSON] . Прізвище спадкодавця згідно копії паспорту серія [NUMBER] , виданого Хортицьким РВЗМУ УМВС України в Запорізькій області 02.09.1997 року [PERSON] , [INFO] , (російською мовою прізвище зазначено як « [PERSON] »), згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, який належав спадкодавцю на праві власності [PERSON] , згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] , згідно копії довідки РНОКПП [PERSON] , відповідно до копії паспорта громадянина срср зазначено прізвище [PERSON] (рос. Поспелов), відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] : прізвище батька вказано на російській мові [PERSON] , копія водійського посвідчення спадкодавця [PERSON] (російською). В копії Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку прізвище зазначено на українській мові [PERSON] . В ході судового розгляду справи судом були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що вона є сусідкою по квартирі заявниці [PERSON] . Свідку відомо, що земельна ділянка була оформлена на спадкодавця [PERSON] , але з документами було не все добре, так в Державному акті на право приватної власності на земельну ділянку було допущено орфографічну помилку в прізвищі, а саме зазначено прізвище [PERSON] . Пояснила, що у заявниці [PERSON] добрі відносини з її сином [PERSON] . Чи є спір з приводу права власності на земельну ділянку, яка належала на праві приватної власності [PERSON] і на кого буде переоформлена земельна ділянка шляхом успадкування свідку [PERSON] не відомо. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою по квартирі заявниці [PERSON] . Свідку відомо, що померлий [PERSON] мав земельну ділянку в обслуговуючому садівничому кооперативі «Сади Спецсталі 1-2», вона знає де розташована ця земельна ділянка, бувала особисто на ній. Також свідок повідомила, що їй відомо, що земельна ділянка була оформлена на [PERSON] , але в документах на право власності на земельну ділянку була допущена орфографічна помилка при написанні прізвища [PERSON] помилково зазначено прізвище [PERSON] . Пояснила, що заявниці [PERSON] добрі відносини з її сином [PERSON] , спорів між ними з приводу оформлення та прийняття спадщини не має. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 256 ЦПК України\~громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно ч.ч. 1-3\~ст. 78 ЗК України\~право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі\~Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЗК України\~громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до чинної редакції\~ст.125 ЗК України\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до\~ст.126 ЗК України\~право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У той же час на момент дати видачі державного акту на право приватної власності на землю було передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Разом з тим, Земельним Кодексом України № 561-XII від 18.12.1990, тобто в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин, визначалось, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів (ст. 23 ЗК України). З 01 січня 2013 року набрав чинності\~Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України», а також\~Закон України «Про державний земельний кадастр», яким запроваджено ведення Державного реєстру прав на нерухоме майно як єдиної держаної інформаційної системи, яка має містити відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав. При цьому,\~Законом України «Про Державний земельний кадастр»\~відмінено видачу державних актів на землю. Чинним законодавством України не передбачено порядку внесення змін до державних актів на право приватної власності на землю, видачі нових державних актів на право приватної власності на землю. Відповідно до\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~з 01.01.2013 року реєстрацію прав на нерухоме майно здійснюють структурні підрозділи територіальних органів Мін`юсту та не передбачено видачі державних актів про право власності на землю, як не передбачено і можливості внесення виправлень до вже виданих державних актів. Окрім того, порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі регулювався Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженою\~наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року № 43\~та Інструкцією про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженою\~наказом Держкомзему від 22 червня 2009 року №325, які втратили чинність. Таким чином, встановити даний факт іншим шляхом заявник не має можливості. Оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності в їх сукупності, суд приходить до висновку, що правовстановлюючий документ Державний акт на право власності на землю, серія І-ЗП № 023736, виданий 07.06.1999 головою Розумівської сільської ради народних депутатів [PERSON] , зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 2490 на ім`я [PERSON] , належать [PERSON] , оскільки допущено помилку в написанні (перекладі) імені власника, яка не може бути усунута іншим шляхом, ніж звернення до суду та перешкоджає заявнику в реалізації його права на володіння та користування майном.

Outcome: approved