Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 23.08.2003 між сторонами зареєстрований шлюб. У даному шлюбі народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач вказала, що спільне життя сторін не склалось у зв`язку із відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на вирішення сімейних проблем та ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. З квітня 2024 року сторони фактично перестали проживати разом та вести спільне господарство, тобто шлюб між сторонами існує лише формально. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та є недоцільним. За таких підстав позивач просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 23.08.2003 відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, про що складений актовий запис № 1209. 11.07.2024 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначене судове засідання на 20.08.2024, наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. 20.08.2024 судове засідання відкладене на 11.09.2024 у зв`язку із неявкою учасників справи. У судове засідання 11.09.2024 позивач [PERSON] та її представник адвокат Каневська М.О., належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, не з`явилися. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її та позивача участі, позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити повністю. У судове засідання 11.09.2024 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього засідання, повторно не з`явився без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Заяви чи клопотання на день розгляду справи від відповідача до суду не надходили. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, приймаючи до уваги повторну неявку в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд прийшов до переконання про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів (постановлення заочного рішення). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд установив, що 23.08.2003 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , одружились, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України складений актовий запис № 1209. Після одруження дружині присвоєне прізвище [PERSON] . Указане підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с. 6). У даному шлюбі народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] Такі обставини підтверджуються свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 12, 13). Стаття 24 СК України визначає засади добровільності шлюбу. Так, відповідно до ч. 1 даної норми закону шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналогічний принцип добровільності шлюбу закріплений і в ст. 51 Конституції України. При цьому згідно з ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, зокрема і шляхом пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Стаття 112\~СК України\~визначає,\~що суд\~з`ясовує\~фактичні взаємини\~подружжя,\~дійсні причини\~позову про\~розірвання шлюбу,\~бере до\~уваги наявність\~малолітньої дитини,\~дитини з\~інвалідністю та\~інші обставини\~життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, як на підставу позовних вимог про розірвання шлюбу, позивач послалася на те, що спільне життя сторін не склалось у зв`язку із відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на вирішення сімейних проблем та ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. З квітня 2024 року сторони фактично перестали проживати разом та вести спільне господарство, тобто шлюб між сторонами існує лише формально. Відповідач докази на спростування указаних обставин суду не надав. Відтак, ураховуючи фактичні взаємини сторін як подружжя, причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя сторін, суд має усі підстави вважати, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам сторін та їхніх дітей. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатила судовий збір у сумі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № 0.0.3743463759.1 від 05.07.2024 (а.с. 1). Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке. Так, у позовній заяві позивач [PERSON] зазначила, що у зв`язку з розглядом даної справи позивач планує понести судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2000 грн. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Разом з тим позивач не подала до суду докази на підтвердження розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи. Так само позивач не подала заяву про намір подати такі докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому суд звертає увагу, що позивач не була позбавлена можливості заявити про намір подати докази на підтвердження розміру витрат, які позивач сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, подаючи письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Однак у цій заяві таку вимогу позивач не зазначила. З урахуванням викладених обставин суд доходить висновку, що заяву позивача [PERSON] про розподіл понесених позивачем судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 2000 грн слід залишити без розгляду.

Outcome: approved