Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-09 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особи [PERSON] про вселення, в якій просить: вселити [PERSON] в його квартиру, що розташована у [ADDRESS] та належить позивачу на підставі свідоцтва про право власності від 18.01.2003 року № 4-4006. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . В даній квартирі зареєстрований з 2003 року та проживав. Жодних договірних відносин з [PERSON] в нього немає, жодного договору не підписував. Він просив [PERSON] звільнити його квартиру та вивезти всі особисті речі передати йому комплекти ключів від вхідної двері в квартиру, а також сплатити заборгованість по комунальним послугам. Відповідачка вважає, що дана квартира її і звільняти її не має наміру. В один із днів він прийшов додому, та не зміг потрапити до своєї квартири. Виявив, що замки у вхідних дверях змінені, а в квартирі мешкають незнайомі особи. Було викликано поліцію, проте відповідачка повідомила, що є виключним власником даної квартири та нею була написана заява до поліції. Поліція внесла відомості в ЕРДР але потім закрила кримінальну справу, оскільки жодного доказу, що дана квартира належить [PERSON] на праві приватної власності немає. За фактом перешкоджання мешканню в кв. [ADDRESS] йому було рекомендовано звернутися до суду в порядку цивільного законодавства. Ухвалою суду\~від 30\~серпня 2023\~року було\~відкрито провадження\~по справі\~за позовом [PERSON] та призначено вказану справу до розгляду у порядку загального позовного провадження (а.с.29). 11.10.2023 на адресу суду від представника відповідачки адвоката Гайдая О.В. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позов вважає безпідставним та таким що не підлягає задоволенню. З приводу відсутності у позивача жодних належних доказів перебування [PERSON] у квартирі [PERSON] просять суд застосувати припис ч.4 ст.82 ЦПК щодо підстав звільнення від доказування у зв`язку з наявністю обставин встановлених рішенням Приморського районного суду м. Одеси по справі № 522/18606/20, що набрало законної сили, оскільки в ній приймали участь ці ж самі особи та вирішувалося питання чи дійсно перебуває [PERSON] у 5-ти кімнатній квартирі за адресою в [ADDRESS] та виселення [PERSON] з цієї квартири. Зазначив, що позивачем не повідомлено суд про розгляд у Приморському районному суді м.Одеси цивільної справи № 522/22826/21 за позовом [PERSON] , третя особа: [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права на володіння та користування квартирою, що розташована за адресою [ADDRESS] , виселення відповідачів ([PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ) та вселення власника [PERSON] . Позивач по справі № 522/22826/21 підтвердив, що [PERSON] ніколи не проживала та на даний час не мешкає у 5-ти кімнатній квартирі за адресою в [ADDRESS] . Зазначив, що позивач є одноособовим власником квартири і стосовно якої його «нібито» було усунуто від володіння та користування. При цьому, оскільки жодного письмового договору найму квартири ним не укладалося та при відсутності інших співвласників і членів його сім`ї що прописані та проживають у цій квартирі - а тому, вимога про вселення є неналежним способом захисту його праву у суді по справі № 522/13760/23. Також, звертає увагу суду на те, що стосовно квартири [ADDRESS] є незакінчене цивільне провадження № 522/22826/21 з приводу виселення осіб, а з приводу «нібито» перебування у цій квартирі саме [PERSON] від [PERSON] по цивільний справі № 522/18606/20 до суду надано відмову від позову стосовно виселення [PERSON] з його квартири. Позивачем у відповідності до ч.3 ст.175 ЦПК України не надано жодних доказів що підтверджують вказані у позові обставини (а.с. 41 43). 25.10.2023 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначив, що 09.11.21 відповідачка [PERSON] звернулась з заявою до поліції, в якій просила вжити заходів правового характеру до [PERSON] , який 09.11.21, знаходячись за адресою, [ADDRESS] , незаконно проник до зазначеної квартири, шляхом розбиття скла в дверях, через балкон. Зазначене є доказом того, що [PERSON] користується його квартирую, де нею були змінені замки на дверях. Жодних договірних відносин з [PERSON] в нього не має, жодного договору не підписував (а.с. 65 66). Також від третьої особи [PERSON] на адресу суду надійшли письмові пояснення, відповідно до яких зазначила, що 5-кімнатна квартира [ADDRESS] належить [PERSON] з 18.01.2003 року на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу. [PERSON] ,\~як власник\~вказаної квартири\~просив [PERSON] \~звільнити його\~квартиру та\~вивезти всі\~особисті речі,\~передати йому\~комплекти ключів\~від вхідної\~двері в\~квартиру,\~а також\~сплатити заборгованість\~по комунальним\~послугам.\~Зазначила,\~що водин із днів [PERSON] прийшов додому, то не зміг потрапити до своєї квартири: виявив, що замки у вхідних дверях змінені. Приїхала поліція, де [PERSON] повідомила, що вона є виключним власником даної квартири та нею була написана заява до поліції. Поліція внесла відомості в ЕРДР, але потім закрили дану кримінальну справу, бо жодного документа та доказу, що дана квартира належить на правах приватної власності [PERSON] немає. За фактом перешкоджання мешканню в кв. [ADDRESS] позивачу було рекомендовано звернутися до суду в порядку цивільного законодавства (а.с. 72 74). Ухвалою суду від 27 лютого 2024 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с. 123). У судове засідання позивач не з`явився, надіслав на адресу суду клопотання від 02.04.2024 про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити. Також просив долучити до матеріалів справи копії квитанцій, які свідчать про сплату відповідачкою комунальних послуг. До клопотання додано копії квитанцій про сплату комунальних послуг та копію нотаріально засвідченої заяви свідка [PERSON] . Представник відповідачки адвокат Гайдай О.В.у судовому засіданні 02.04.2024 позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити. У подальшому у судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просив судове засідання провести у відсутність представника відповідача, у задоволенні позову просив відмовити. Третя особа [PERSON] , у судовому засіданні 02.04.2024 вважала позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. У подальшому у судове\~засідання не з`явилася, надіслала на адресу суду клопотання, в якому просила слухати справу без її участі, позов просила задовольнити. Ухвалою суду від 02.04.2024, без виходу до нарадчої кімнати, відмовлено у задоволенні клопотання позивача від 02.04.2024 про долучення до матеріалів справи письмових доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Відповідно до\~ст. 268 ЦПК України\~датою складання повного тексту рішення є\~10 вересня 2024 року. Заслухавши пояснення представника відповідачки адвоката Гайдая О.В., третьої особи [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом установлено, що [PERSON] є власником 5-ти кімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 18.01.2003, що укладений між [PERSON] , який діє від імені [PERSON] та [PERSON] , який посвідчено державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Савіною К.П. та зареєстрований в реєстрі за № 3-157 та Витягом з Державного реєстру речових прав № 371924121 від 28.03.2024 (а.с. 25, 152) Згідно зі ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися свою власністю. Право власності є непорушним. Відповідно до статті 317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з частиною першою статті 321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення (квартири чи будинку) вимагати усунення будь-яких порушень свого права від будь-яких осіб у спосіб, який власник вважає прийнятним та ефективним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки, правовою підставою для звернення до суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, право на позов у особи виникає після порушення відповідачем її права та захисту підлягає порушене право. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Статтею ст.\~76\~ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Ухвалюючи рішення в цій справі суд ураховує, що позивачем не надано належних допустимих і достовірних доказів у обсязі достатньому, що б зробити висновок про те, що станом на час розгляду даної справи відповідачка [PERSON] проживає в належній позивачу квартирі за адресою: [ADDRESS] та, відповідно, чинить позивачу перешкоди у користуванні належним йому житлом, вселенні [PERSON] у зазначену квартиру. Судом з матеріалів справи установлено, що позивач звертався до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до [PERSON] за участю третьої особи: [PERSON] про виселення відповідачки зі спірної квартири, проте ухвалою суду від 30.11.2021 провадження у справі № 522/18608/20 закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову (а.с.44 52). Також, Приморським районним судом м.Одеси здійснюється розгляд цивільної справи № 522/22826/21 за позовом [PERSON] \~до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , третя особа: [PERSON] про усунення\~перешкод у здійсненні права на володіння та користування квартирою, що розташована за адресою [ADDRESS] ,\~виселення відповідачів та вселення власника [PERSON] . Посилання позивача на внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 10.11.2021, не можуть в повній мірі підтверджувати обставини, на які вказує позивач в своєму позові, оскільки свідчить лише про звернення [PERSON] із відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення та початок кримінального провадження, яке за наслідками розслідування кримінального правопорушення було закрито 29.04.2022 на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КУпАП. Також є необґрунтованими посилання позивача на судові рішення у справі № 522/4862/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення авансу та витрат пов`язаних зі сплатою житлово-комунальних послуг, адже встановлені у даній справі обставини не підтверджують факт проживання відповідачки [PERSON] у спірній квартирі. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно з пунктом 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Подібний за змістом висновок зроблений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19). Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Визначившись з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які їх регулюють, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed