Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором і судових витрат. В обґрунтування позову зазначено, що 21.02.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» укладено електронний договір №5574322 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом №\~19-ОД від 05.01.2022 року та розміщених на їх сайті: https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно з умовами кредитного договору сума кредиту складає 8400 грн., строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (16.02.2023 року) вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту до споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до кредитного договору. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало останньому кредит в сумі 8400,00 гривень шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. 29.05.2023 між ТОВ «Авентус Україна» як клієнтом та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» як фактором було укладено Договір факторингу №29.05/2023-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором, у тому числі стосовно відповідача. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електрону пошту, зазначену при укладенні кредитного договору. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 8400,00 гривень тіло кредиту, 21897,96 гривень нараховані проценти, 10029,60 гривень нараховані відсотки за 60 календарних днів. Представник позивача, будучи своєчасно і належним чином повідомлений судом про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив суд розглядати справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач, будучи повідомленою судом належним чином про час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явилася, не повідомила суд про причини неявки, відзиву чи будь-яких інших заяв та клопотань до суду не надала. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.223, ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 21.02.2022 року між ТОВ «Авентус Україна», яке є фінансовою установою, та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» укладено електронний договір №5574322 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом №\~19-ОД від 05.01.2022 року та розміщених на їх сайті: https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно з умовами кредитного договору сума кредиту складає 8400 грн., строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (16.02.2023 року) вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту до споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до кредитного договору, стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується в межах строку кредиту (а.с.9-14). В матеріалах справи також міститься Паспорт споживчого кредиту (стандартизована форма) (а.с.18-19). ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало останньому кредит в сумі 8400,00 гривень шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, що підтверджується відповідним повідомленням АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-240627/36209 від 28.06.2024 року. 29.05.2023 між ТОВ «Авентус Україна» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (фактор) було укладено Договір факторингу №29.05/2023-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитними договорами, у тому числі стосовно відповідача (а.с.63-67). 29.05.2023 підписано між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №29.05/2023-Ф від 29.05.2023 року (а.с.67 зворотна сторона). У витязі з Реєстру боржників до Договору факторингу №29.05/2023-Ф від 29.05.2023 року, за боржником [PERSON] рахується заборгованість за кредитним договором №5574322 від 21.02.2022 року у загальній сумі 30297,96 грн., з яких: 8400,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 21897,96 грн. нараховані відсотки. Матеріали справи також містять розрахунок заборгованості за кредитним договором №5574322 від 21.02.2022 року (а.с.21-32). Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). За статтею 12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. При цьому, згідно з частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України. Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). 21.02.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено електронний договір №5574322 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідачці надано 8400,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача на строк 360 днів. Договір про надання споживчого кредиту №5574322 підписано відповідачкою електронним підписом шляхом зазначення одноразового ідентифікатора, відповідно до ч.ч. 6, 8 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». За змістом ч. 13 ст. 11 цього Закону докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. Отже, наведене свідчить, що відповідач ознайомилася і погодилася з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до пункту 2.1 Договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, укладаючи використання реквізитів платіжної картки. Відповідним повідомленням АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-240627/36209 від 28.06.2024 року підтверджено зарахування грошових коштів у розмірі 8400,00 грн. на належну відповідачу платіжну картку, реквізити якої надані [PERSON] . первісному кредитору з метою отримання кредиту, що відповідає пункту 2.1. кредитного договору. Відтак вказаний доказ з врахуванням пункту 2.1. кредитного договору є достатнім доказом виконання ТОВ «Авентус Україна» зобов`язання за договором щодо надання 8400,00 грн. кредиту. Відповідно до договору факторингу №29.05/2023-Ф від 29.05.2023 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» та ТОВ «Авентус Україна», позивач набув статусу нового кредитора відповідачки за договором №5574322 від 21.02.2022 року. Матеріали справи не містять даних про те, що відповідачка оспорювала цей договір факторингу в частині переданої позивачу вимоги за кредитним договором №5574322 від 21.02.2022 року з підстав недійсності внаслідок невидачі кредиту чи припинення зобов`язання у зв`язку з повним виконанням тощо. Отже, ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» придбало право вимоги за цим кредитним договором до [PERSON] . Також позивачем наданий поденний розрахунок заборгованості (карта обліку), який узгоджується з умовами договору споживчого кредиту і є достатнім та допустимим доказом розміру заборгованості [PERSON] за цим договором. Так, умовами договору споживчого кредиту передбачено нарахування відсотків. Пунктом 3.1 договору погоджено, що нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредитування, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод факт/факт. Відповідно до п.1.5.1. кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору. 23.03.2022 року відповідач не здійснив оплату процентів згідно з графіком платежу та не повернув тіло кредиту. У зв`язку з введенням воєнного стану та з метою врегулювання кредитних правовідносин з клієнтами, а також зменшення їх фінансового навантаження, ТОВ «Авентус Україна» було прийнято рішення про призупинення нарахування процентів та надання кредитних канікул за користування кредитними коштами в період з 25.02.2022 року по 30.04.2022 року за всіма кредитними договорами. У період з 01.05.2022 року по 20.11.2022 року було здійснено нарахування за стандартною процентною ставкою. Проте, 12.07.2022 року за ініціативою ТОВ «Авентус Україна» в індивідуальному порядку було здійснено списання всіх нарахованих відсотків у сумі 12470,14 грн. та надання можливості виконання боргових зобов`язань задля того, щоб споживач в такий складний час зміг вийти на звичний графік платежів за договором або виконати зобов`язання, сплативши тіло кредиту, про що було повідомлено в особистий кабінет Споживача. Однак наданою можливістю споживач не скористався. Позивачем нараховано відсотки за 60 календарних днів (21.11.2022 року - 19.01.2023 року) в межах строку договору відповідно до наступного: 8400 грн. х 1,99 % = 167,16 грн. х 60 календарних днів = 10029,60 грн. Нараховані відсотки не носять штрафного характеру, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Договір про надання споживчого кредиту укладений у електронній формі та відповідачем не оспорений, в установленому законом порядку недійсним його не визнано, а тому в силу положень ст. 204 ЦК України підлягає до виконання. За таких обставин, враховуючи, що факти викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, позов ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача судовий збір в сумі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 10000,00 грн. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, професійна правова допомога ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» надавалася адвокатом Столітнім М.М. на підставі договору про надання правової допомоги № 10/07-2023 від 10.07.2023 року (а.с.50-51). На підтвердження факту надання професійної правової допомоги надано звіт про надання правової допомоги від 10.07.2023 року (а.с.44), за змістом якого вбачається, що правова допомога надана на загальну суму 10000,00 грн.: збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором, складання позовної заяви, подання до суду позовної заяви (10 год./10000 грн.); копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги Серії АІ № 1423361 від 26.03.2024 року (а.с.47); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.52). Суд приймає вказані документи в якості доказів на підтвердження виконання адвокатом Столітнім М.М. робіт на підставі договору від 10.07.2023 року, а також на підтвердження вартості наданих адвокатом послуг на загальну суму 10000,00 грн. Таким чином, враховуючи предмет та складність справи, час, необхідний для вчинення дій і надання послуг, зазначених в звіті про надання правової допомоги від 10.07.2023 року, а також засад розумності, справедливості та співмірності, суд дійшов висновку про стягнення на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» з [PERSON] витрат на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. При зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 2422,40 грн. (а.с.80), який в силу ч.1 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved