Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

[PERSON] (далі - позивачка, [PERSON] ), звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), треті особи: [PERSON] , [PERSON] , про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна подружжя. Позов мотивувала тим, що з 26.12.1992 року вона уклала шлюб з Відповідачем по справі. Від спільного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , не є рідним сином відповідача. Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 12.05.2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. У судовому порядку встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені на протязі останніх 14 років (з 2009 року), з даного часу сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть через сварки, які вчиняв відповідач і під час яких ним вчинялося домашнє насильство. За час перебування у шлюбі було набуто спільне майно, а саме: 12.09.1998 року було набуто на підставі договору купівлі-продажу та посвідчено Дарнопих Т.М, приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу, що зареєстровано в реєстрі за № 2474, в Макарівському бюро технічної інвентаризації і записано в реєстрову книгу № 169, інвентарна справа № 451 від 17 вересня 1998 року, придбано спірне майно - (одну другу) частину житлового будинку (квартира [ADDRESS] - відповідно рішення виконавчого комітету Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області від 23 квітня 2009 року № 04 про присвоєння номера на житловий будинок). Будинок під літерою А дерев`яний, в цілому жилою площею 68,9 кв.м, та господарські будівлі біля нього: вхід в погріб - літера Б, туалет - літера В, сарай - прибудова - літера Д, туалет літера Г, туалет - літера Ж, криниця - №1, огорожа - №2-8, сарай - літера З, гараж - літера И. За заявою власника відчужується: частина житлового будинку (квартира [ADDRESS] ) - літера А жилою площею 36,4 кв.м; частина погріба - під літерою А, сарай - літера З, гараж - літера И, туалет - літера Ж, частина криниці, частина огорожі. Продаж цей вчинено за 458 грн. 00 коп. Квартира [ADDRESS] , являється об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто власністю [PERSON] та власністю її колишнього чоловіка - [PERSON] . Відповідно до рішення Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області про надання дозволу на виготовлення технічної документації для передачі земельних ділянок у власність від 03.09.2010 року № 205-XXVII-V скликання. Розглянувши заяву гр. [PERSON] , що проживає в [ADDRESS] , [PERSON] , що проживає в [ADDRESS] . Надає дозвіл на підготовку матеріалів на приватизацію земельних ділянок для безоплатної передачі у власність: під будівництво і обслуговування частини житлового будинку в [ADDRESS] , господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в розмірі площею 0,030 га. На підставі зазначеного рішення, дозволу на підготовку матеріалів на приватизацію земельних ділянок для безоплатної передачі у власність, у 2012 році Приватне Підприємство «Яран і К» розроблено технічну документацію із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд гр. [PERSON] та [PERSON] на території [ADDRESS] , земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 32227886501:01:042:0092, дата присвоєння 30.02.2012 року. Також була придбана господарська техніка, а саме: 1) картоплекопалка кінна; 2) картоплекопалка тракторна; 3) косарка; 4) грабарка; 5) с/г знаряддя для прополки та обгортання; 6) причеп тракторний; 7) борони; 8) задні колеса т- 25. 24 грудня 1998 року на підставі Договору - дарування, [PERSON] , подарував неповнолітньому, на той час, сину [PERSON] , [INFO] , одну жилу кімнату жилою площею 16,5 м.2, що складає 2/25 ідеальних часток в квартирі [ADDRESS] . У власність [PERSON] за заявою власника переходить: приміщення 2.3 у житловому будинку літера А, квартира [ADDRESS] жилою площею 16,5 кв. м, що складає 2/25 ідеальну частку. На момент придбання спірної квартири [ADDRESS] , [PERSON] , офіційно працювала в колгоспі села Пашківка, та обіймала посаду зоотехнік. Відповідно до корінця ордера на жиле приміщення № 50 від 05.02.1992 року [PERSON] видався ордер на ізольовану квартиру в будинку [ADDRESS] , виконавчим комітетом Макарівської районної Ради народних депутатів. У спірній квартирі [PERSON] , проживала разом із своїми двома дітьми, а відповідач [PERSON] , перейшов проживати до [PERSON] з [ADDRESS] , в грудні 1992 року. Даний факт підтверджується власноручними підписами [PERSON] , [PERSON] , завірений Пашківським сільським головою В.Ю. Каштан. З серпня місяця 2010 року, з моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства відповідач проживає окремо від сім`ї за адресом, у [ADDRESS] , даний житловий будинок належить [PERSON] на праві приватної власності. Право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] , підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 350748160 від 17.10.2023 року (сторінка 5). Враховуючи факт, що відповідач на протязі останніх тринадцяти років не проживає у спірній квартирі, у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача, в наслідок чого самоусунувся від своїх обов`язків щодо належного утримання спільно нажитого майна частина житлового будинку (квартира [ADDRESS] . Довідкою Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області від 17.08.2012 року за № 260 підтверджується факт не проживання [PERSON] з 10.08.2010 року по даний час не зареєстрований і не проживає в [ADDRESS] . Відповідно до Акту обстеження про факт не проживання громадянина від 17 жовтня 2023 року складеного депутатом Макарівської селищної ради Бучанського району Київської області, підтверджується наступні докази. Акт обстеження проводився за адресою, [ADDRESS] , в присутності доньки - [PERSON] , [INFO] , та сусідів: [PERSON] , проживає за адресою, [ADDRESS] ; [PERSON] , проживає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , проживає за адресою: [ADDRESS] . Підстава обстеження: факт не проживання [PERSON] , [INFO] , за адресом, по [ADDRESS] . Подружжя: [PERSON] , [PERSON] , разом не проживають з 10 серпня 2010 року, за всі роки спільне господарство не вели, відсутній спільний бюджет. На протязі тринадцяти років, [PERSON] не проживає за адресою, по [ADDRESS] , самоусунувся від утримання в належному стані об`єкт нерухомості, господарські будівлі та споруди, яке придбано у шлюбі, не обробляє присадибну земельну ділянку. В даному домоволодінні (квартира [ADDRESS] ), на протязі останніх 13 років, тобто з того часу коли [PERSON] , покинув сім`ю, і, проживає в іншій сім`ї, [PERSON] продовжує проживати разом з дітьми. Будинок 1960 років побудови за 50 років потребував не тільки санітарного стану, поточного ремонту, а й капітального ремонту. За період 2013-2015 роки, [PERSON] , фактично за власні кошти перекрила дах частини домоволодіння (квартира [ADDRESS] ), утеплила фасад будинку, поміняла старі дерев`яні вікна на пластикові, провела водопостачання, каналізацію, обробляє присадибну земельну ділянку. За останні тринадцять років проживання в даному домоволодінні, [PERSON] , належно утримує спільно нажите у шлюбі нерухоме майно. Всі роки сама сплачує за надання комунальних послуг газопостачання, електроенергії. Позивач надає до суду рахунки з оплатою за зазначені комунальні послуги в період з 2018 року і по даний час. Платежі за попередні роки 2010-2018 не збереглися. Термін зберігання три роки. Та вказує на те, що відповідачем не зрозуміла мета придбання майна, виходячи з його поведінки та самоусунення від належного придбаного майна у спільному сумісному подружжі, що призвело б до непридатності частини житлового будинку (квартира [ADDRESS] ). Будинок побудований у 1960 роках, який потребував не тільки поточного і капітального ремонту, що в свою чергу зробила позивач. Даний факт, не буде і заперечувати сам відповідач. Статтею 70 СК України передбачено випадки, коли суд має право відступити від начал рівності часток подружжя у праві спільної власності. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засад рівності часток подружжя у спільній сумісній власності подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Тому просила суд, при вирішенні даного питання відступити від рівності часток подружжя та визнати за нею право власності на 21/50 частину житлового будинку (квартира [ADDRESS] ), з відповідною часткою 21/50 на господарські будівлі та споруди, відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок виготовленого станом на 29 вересня 2023 року, зазначеного літерою А загальною площею приміщень 84,2 м.2, житлова 19,9 м.2, (від житлової 36,4 м.2), на погосподарські будівлі та споруди; прибудова (літера а1), погріб (літера А під), ганок (літера а2), вхід в погріб (літера Б), вбиральня (літера Ж), сарай (літера З), ворота з хвірткою № 2, огорожа № 3, огорожа № 4, який розташований за адресою, [ADDRESS] . Відповідно до довідки про показники об`єкта нерухомого майна ФОП [PERSON] № 157 від 29 вересня 2023 року підтверджено про те, що квартира [ADDRESS] , є окремою ізольованою квартирою, з окремим виходом до присадибної земельної ділянки на якій розташовані господарські будівлі та споруди. За відповідачем визнати право власності на господарську техніку яка була придбана під час шлюбу, і яку він забрав в особисте користування в серпні 2010 року, що підтверджується депутатом виборчого округу № 1 Пашківської сільської ради, підпис якого посвідчений сільським головою села Пашківка: 1) картоплекопалка кінна; 2) картоплекопалка тракторна; 3) косарка; 4) грабарка; 5) с/г знаряддя для прополки та обгортання; 6) причеп тракторний; 7) борони; 8) задні колеса т- 25. Ухвалою суду від 19.02.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 14.05.2024 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача, адвокат Богданчук О.В. підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечував, наголосив на тому, що позивачка вказує на обставини, які не відповідають дійсності та просив розділити майно порівну. У судовому засіданні, у якості свідка було допитано [PERSON] (дочку сторін), яка зазначає, що раніше мати з батьком жили добре, проте коли батько почав пити - почалися сварки, бійки. Бачила як батько бив матір, кричав та ображав. Приблизно в 2010 році, коли вона навчалась, батько не проживав вдома, а час від часу приходив і наводив глум у дворі. Вказала на те, що близько 2006 року бабуся продала пай і дала мамі 3000 доларів США і за ці гроші зробили ремонт. З 2010 року батько не приймав участі в ремонті та догляді за будинком. У судовому засіданні, у якості свідка було допитано [PERSON] (сусідку сторін), яка вказала, що знайома з позивачем та відповідачем з часу коли вони стали проживати у будинку. Наголосила та тому, що [PERSON] отримала будинок як працівник колгоспу, де працювала зоотехніком. Знає, що [PERSON] приїхала в село з двома маленькими дітьми. Будинок був у неналежному стані, вона сама потихеньку його ремонтувала. Коли [PERSON] прийшов з армії вони почали жити разом з [PERSON] , але через деякий час почалися сварки адже [PERSON] часто випивав алкогольні напої. Вказує на те, що колишній чоловік допомагав [PERSON] , дав трактор в оренду. Після того як сторони розійшлись, [PERSON] проживала сама з дітьми, робила там ремонт за кошти які отримала від матері. Звернула увагу на те, що [PERSON] перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, часто провокував сварки, погрожував ножем в результаті чого [PERSON] з дітьми ховалася від нього. У судовому засіданні, у якості свідка було допитано [PERSON] (сусідку сторін), яка зазначає, що знає сторін з початку їх спільного проживання, вказала, що будинок отримала [PERSON] до знайомства з відповідачем. Через деякий час [PERSON] почав зловживати алкогольними напоями, в результаті чого відбувались часті сварки. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд, заслухавши учасників судового процесу, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Згідно ст. 3 СК України визначено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований органом РАЦС - Пашківською сільською радою Макарівського району, Київської області 26 грудня 1992 року, актовий запис № 03 (а.с. 12). Від спільного шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] (а.с.17). Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 12.05.2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Рішенням встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені на протязі останніх 14 років (з 2009 року), з того часу сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть через сварки, які вчиняв відповідач і під час яких ним вчинялося домашнє насильство (а.с.13). За час перебування у шлюбі сторонами було набуто спільне майно, а саме: 12.09.1998 року було набуто на підставі договору купівлі-продажу посвідчено Дарнопих Т.М, приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу зареєстровано в реєстрі за № 2474. Макарівським бюро технічної інвентаризації записано в реєстрову книгу № 169, інвентарна справа № 451 від 17.09.1998 року, придбано спірне майно - (одну другу) частину житлового будинку (квартира [ADDRESS] (а.с.19). Згідно договору дарування від 24.12.1998 року [PERSON] та [PERSON] подарували [PERSON] , [INFO] , в особі [PERSON] у дар одну жилу кімнату в квартирі [ADDRESS] (а.с.20). Відповідно рішення виконавчого комітету Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області від 23 квітня 2009 року № 04 про присвоєння номера на житловий будинок, в зв`язку з поточною інвентаризацією села Пашківка змінено нумерацію житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS] на [ADDRESS] (а.с.28, 29). Відповідно корінця ордера на жиле приміщення № 50 від 05.02.1992 року [PERSON] видався ордер на ізольовану квартиру в будинку [ADDRESS] , виконавчим комітетом Макарівської районної Ради народних депутатів (а.с.30). Довідкою Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області від 17.08.2012 року за № 260 підтверджується факт не проживання [PERSON] з 10.08.2010 року по даний час не зареєстрований і не проживає в [ADDRESS] (а.с.31). Відповідно до Акту обстеження про факт не проживання громадянина від 17 жовтня 2023 року складеного депутатом Макарівської селищної ради Бучанського району, Київської області, підтверджується наступні докази, а саме: подружжя: [PERSON] , [PERSON] , разом не проживають з 10 серпня 2010 року, за всі роки спільне господарство не вели, відсутній спільний бюджет. На протязі тринадцяти років, [PERSON] не проживає за адресом, по [ADDRESS] , самоусунувся від утримання в належному стані об`єкт нерухомості, господарські будівлі та споруди яке придбано у шлюбі, не обробляє присадибну земельну ділянку. В даному домоволодінні (квартира [ADDRESS] ), на протязі останніх 13 років, тобто з того часу коли [PERSON] , покинув сім`ю і, проживає в іншій сім`ї, [PERSON] продовжує проживати разом з дітьми. Будинок 1960 років побудови за 50 років потребував не тільки санітарного стану, поточного ремонту, а й капітального ремонту. За період 2013- 2015 роки, [PERSON] , фактично за власні кошти перекрила дах частини домоволодіння (квартира [ADDRESS] ), утеплила фасад будинку, поміняла старі дерев`яні вікна на пластикові, провела водопостачання, каналізацію, обробляє присадибну земельну ділянку. За останні тринадцять років проживання в даному домоволодінні, [PERSON] , належно утримує спільно нажите у шлюбі нерухоме майно (а.с.34). Згідно квитанцій з оплати комунальних послуг вбачається, що [PERSON] сплачувала за послуги газопостачання та електроенергії, період з 2018 року. Платежі за попередні роки 2010-2018 не збереглися (а.с.35-71). Відповідно до розписки яка підтверджена депутатом виборчого округу № 1 Пашківської сільської ради, підпис якого посвідчений сільським головою села Пашківка, вбачається, що [PERSON] забрав в особисте користування в серпні 2010 року, техніку, а саме: 1) картоплекопалка кінна; 2) картоплекопалка тракторна; 3) косарка; 4) грабарка; 5) с/г знаряддя для прополки та обгортання; 6) причеп тракторний; 7) борони; 8) задні колеса т- 25 (а.с.33). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 08.04.2003 року відбулась державна реєстрація домоволодіння в [ADDRESS] , форма власності: приватна спільна часткова, частка власності: 21/50, підстава виникнення права власності: договір купівлі - продажу, р. 2474, 12.09.1998, приватний нотаріус Макарівського районного нотаріального округу Дарнопих Т.М. (а.с.27). Надаючи оцінку встановленим в судовому засіданні обставин справи, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. №11). Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Як встановлено судом, спірне рухоме та нерухоме майно придбано під час перебування позивача та відповідача у справі у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. З огляду на викладені обставини вбачається, що спірне майно придбано під час перебування сторін у шлюбі, тому відповідно до вказаних положень сімейного законодавства є спільною сумісною власністю подружжя. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена (ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України). Згідно зі ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Статтею 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Сторони не заперечують та визнають, що відповідно ордера на жиле приміщення № 50 від 05.02.1992 року виконавчим комітетом Макарівської районної Ради народних депутатів Забродській Тамарі Миколаївні видався ордер на ізольовану квартиру в будинку [ADDRESS] , адже остання офіційно працювала в колгоспі села Пашківка, та обіймала посаду зоотехнік. У спірній квартирі [PERSON] , проживала разом із своїми двома дітьми, а відповідач [PERSON] , перейшов проживати до [PERSON] з [ADDRESS] , в грудні 1992 року. Проте, враховуючи, що [PERSON] став чоловіком [PERSON] , остання не заперечила здійснити реєстрацію спірного будинку на чоловіка. А після укладення договору дарування від 24.12.1998 яким [PERSON] та [PERSON] подарували [PERSON] , [INFO] в особі [PERSON] у дар одну жилу кімнату в квартирі [ADDRESS] , в результаті чого [PERSON] став власником 2/25 частини будинку. Тоді як до [PERSON] перейшло у власність 21/50 частки спільного оспорюваного будинку. Крім того, сторони не заперечують та визнають, що господарська техніка, а саме: 1) картоплекопалка кінна; 2) картоплекопалка тракторна; 3) косарка; 4) грабарка; 5) с/г знаряддя для прополки та обгортання; 6) причеп тракторний; 7) борони; 8) задні колеса т- 25 є спільною сумісною власністю сторін, проте [PERSON] забрав її в особисте користування. Щодо участі [PERSON] у ремонті, догляді за спірним будинком та сплати комунальних платежів за його експлуатацію, суду не було надано належних доказів. Поряд з цим, позивач та допитані у судовому засіданні свідки показали, що [PERSON] продовжує проживати разом з дітьми у спірному будинку. Будинок 1960 років побудови за 50 років потребував не тільки санітарного стану, поточного ремонту, а й капітального ремонту. За період 2013- 2015 роки, [PERSON] , фактично за власні кошти перекрила дах частини домоволодіння (квартира [ADDRESS] ), утеплила фасад будинку, поміняла старі дерев`яні вікна на пластикові, провела водопостачання, каналізацію, обробляє присадибну земельну ділянку. За останні тринадцять років проживання в даному домоволодінні, [PERSON] , належно утримує спільно нажите у шлюбі нерухоме майно. Згідно квитанцій з оплати комунальних послуг вбачається, що [PERSON] сплачувала за послуги газопостачання та електроенергії, період з 2018 року. Платежі за попередні роки 2010-2018 не збереглися. При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Під час розгляду справи будь-яких належних та допустимих доказів на спростування доводів позову, відповідачем суду не надано. Клопотань щодо проведення експертного дослідження, які мали б істотне значення для розгляду справи відповідачем до суду заявлено не було. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що наявні всі правові підстави для задоволення позову, при цьому суд ураховує інтереси сторін у справі, а також їх дітей. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved