Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

Адвокат Орендарчук Валентина Олександрівна, яка діє в інтересах [PERSON] ,у липні 2024 року звернуласядо суду з позовом до Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області про визнання права власності в порядку спадкування, який обґрунтовує тим, що [INFO] померла баба позивача. Після її смерті відкрилась спадщина за законом на належне їй спадкове майно, яке складається з права власності на земельну ділянку площею 0,1525 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території с. Білогородка Шепетівського району Хмельницької області. Вказує, що звернувшись до нотаріуса для оформлення спадщини, отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з втратою правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просить визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме, право власності на земельну ділянку площею 0,1525 га з кадастровим номером 6822180700:01:014:0014, призначену для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території с. Білогородка Шепетівського району Хмельницької області, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 22.07.2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Позивач у підготовче засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник позивача у підготовче засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача в підготовче засідання також не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просять проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Враховуючи те, що учасники справи в підготовче засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК Україниухвалення в підготовчому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Беручи до уваги, що представник відповідача визнає позов вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити за результатами підготовчого провадження. Дослідивши й оцінивши письмові матеріали справи, приймаючи до уваги безумовне визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [INFO] померла баба позивача [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 3, копією рішення суду № 477/1878/20. Відповідно до ч.1 ст.1218, ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК Українив наслідок смерті особи відкривається спадщина, до складу якої входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з права власності на земельну ділянку площею 0,1525 га з кадастровим номером 6822180700:01:014:0014, призначену для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території с. Білогородка Шепетівського району Хмельницької області, яке належало спадкодавцеві на підставі Державного акту на право власності на землю. Згідно з рішенням 42 сесії сільської ради 6 скликання від 12.02.2014 року [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку з кадастровим номером 6822180700:01:014:0014, призначену для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] . Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст.1217ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановленихстаттею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч.1 ст.1261 ЦК України). У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України). Такими чином позивач є спадкоємцем за законом другої черги після смерті [PERSON] . Відповідно до ч.ч. 1, 3 , 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно довідки виданої Галицинівською сільською радою Вітовського району Миколаївської області від 09.08.2019 року № 1044-02-42, [PERSON] була прописана та проживала за адресою: [ADDRESS] . На день відкриття спадщини, тобто на 08.01.2017 року, у будинку були зареєстровані з спадкодавцем: [PERSON] , невістка; [PERSON] , онук; [PERSON] , онука. Згідно заповіту, зареєстрованого 03.09.2015 року в реєстрі за № 74, [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 21.12.2017 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану вище земельну ділянку, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно. Відповідно до ч. 1 ст.1297ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Відповідно до ст.328ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п. 11 ч. 1ст. 346 ЦК України). Згідно зі ст.392ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року). Верховний Суд України у постанові Пленуму № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.23 роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки позивач через відсутність у нього правовстановлюючих документів на спадкове майно не може оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку, тому його права підлягають захисту в судовому порядку шляхом визнання за ним права власності на це майно. Оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними, законними, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved