Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 9 146, 23 грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Посилається в позові на те, що 25 жовтня 2020 року між ПрАТ «СК «АРКС» та [PERSON] був укладений Договір добрвілього страхування наземного транспорту №68489а0цв, відповідно до умов якого був застрахований транспортний засіб Volkswagen Passat, д.н. [NUMBER] . 05 листпада 2020 року на вул. Глибочицькій. 32А в м.Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: Volkswagen Passat, д.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та Chevrolet Epica, д.н. [NUMBER] , під керуванням відповідача. Постановою Шевченкіського районного суду м.Києва від 08 грудня 2020 року винним у даній дорожньо-транспортній пригоді визнаний відповідач. Платіжним дорученням № 725827 від 26 листопада 2020 року на підставі заяви страхувальника було сплачено 20 871, 14 грн. авансової виплати за відновлювальний ремонт транспортного засобу на СТО. Після отримання рахунку №000034187/1 від 12 грудня 2020 року з СТО-ФОП « [PERSON] » на суму 28 208, 74 грн. було здійснено доплату страхового відшкодування в сумі 7 334, 60 грн. за відновлювальний ремонт транспортного засобу платіжним дорученням № 731915 від 15 грудня 2020 року. Після виплати страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до відповідача на отримання компенсації матеріальної шоди, заподіяної власнику застрахованого транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. На момент дорожньо-транпортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована одночасно в двох страхових компаніях: ПрАТ «СК «УНІКА» згідно Плісу №ЕР/167626850 та ПрАТ «ВАН КЛІК» згідно Полісу №ЕР/140317689. Оскільки відповідач уклав Поліс з ПрАТ «ВАН КЛІК» за наявності раніше укладеного Полісу, Поліс №№ЕР/140317689 є недійсним. Полісом, укладеним з ПрАТ «СК «УНІКА» встановлено ліміт відповідальності 130 000. 00 гр., фран шиза 2 000, 00 грн. 29 січня 2021 року товариство звернулося до ПрАТ «СК «УНІКА» з заявою про виплату страхового відшкодування, якою 24 березня 2021 року було виплачено 15 059, 51 грн. за вирахуванням франшизи та коефіцієнту фізичного зносу складових. Таким чином, не відшкодованою,з урахуванням оплати відповідачем 4 000, 00 грн., є сума 9 146, 23 грн. З огляду на це, просить задовольнити позов. Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 26 червня 2024 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду. Ухвалою суду від 28 червня 2024 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками. Згідно зі ст. 178 ЦПК України відповідачу був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву. 14 серпня 2024 року відповідач подав відзив, яким проти позову заперечує. Посилається на те, що ліміт відповідальності ПрАТ «СК «УНІКА» становить 130 000, 00 грн., а виплачено було позивачу 15 059, 51 грн. Таким чином вважає, що решту суми має сплатити страхова компанія, а він є неналежним відповідачем у справі. Просить у позові відмовити. 06 серпня 2024 року представник позивача подав відповідь на відзив. Зазначив, що для відновлення пошкодженого з вини відповідача транспортного засобу, застрахованого ним, використовувалися нові комплектуючі частини, що підтверджується рахунком № [NUMBER] від 12 грудня 2020 року та калькуляцією в матеріалах справи. З урахуванням цього відповідач, як винна особа в ДТП, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації при відшкодуванні збитків, а тому має нести відповідальність у розмірі завданої шкоди. Просить задовольнити позов. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 980 кодексу предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, в тому числі, з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування). Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Згідно ст. 4 Закону страхування транспортного засобу належить до майнового страхування. За змістом п. 3 ст. 20 Закону при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Судом встановлено, що 25 жовтня 2020 року між позивачем та [PERSON] був укладений Договір добровілього страхування наземного транспорту №68489а0цв, за умовами якого був застрахований транспортний засіб Volkswagen Passat, д.н. [NUMBER] . 05 листопада 2020 року на вул. Глибочицькій, 32А в м.Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: Volkswagen Passat, д.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та Chevrolet Epica, д.н. [NUMBER] , під керуванням відповідача. Постановою Шевченкіського районного суду м.Києва від 08 грудня 2020 року винним у даній дорожньо-транспортній пригоді визнаний відповідач. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудні 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. З огляду на це, вина відповідача в дорожньо-транспортній пригоді доказуванню не підлягає. Платіжними дорученнями № 725827 від 26 листопада 2020 року та № 731915 від 15 грудня 2020 року позивачем було виплачено за відновлювальний ремонт застрахованого ним транспортного засобу на СТО - ФОП`[PERSON] » відповідно 28 208,74 грн. та 7 334, 60 грн. ( а.с.10 - 43 ) Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким же чином врегульовано дане питання і в ст. 27 Закону України «Про страхування». На момент дорожньо-трансортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «УНІКА» згідно Полісу №ЕР/167626850 з лімітом відповідальності 130 000, 00 грн. та франшизою в розмірі 2 000, 00 грн. 24 березня 2021 року за зверненням позивача ПрАТ`СК`УНІКА» було виплачено 15 059, 51 грн. страхового відшкодування за вирахуванням франшизи та коефіцієнту фізичного зносу складових. За змістом позову відповідачем частково було сплачено 4 000, 00 грн. Тобто, не відшкодованими залишається 9 146, 23 грн. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Згідно із ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик заподіювача шкоди несе обов`язок перед потерпілою або іншою особою, яка здійснила потерпілій особі відшкодування, в межах ліміту страхування та за вирахуванням визначеної у встановленому порядку величин зношеності деталей, які підлягають відновленню або заміні. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Виходячи з викладеного вище, недостатності виплаченої суми ПрАТ «СК «УНІКА», як страховиком відповідача, як заподіювача шкоди, обов`язок відшкодувати різницю між виплаченою позивачем та сплаченою страховиком відповідача сумою має нести саме відповідач. Це відповідає чисельній практиці Верховного суду, висловленій у постановах від 2018 року у справі №202/1431/16-ц, від 03 жовтня 2018 року №686/17155/15-ц, від 22 січня 2019 року у справі №676/518/17, від 20 березня 2019 року у справі №199/6667/15. З урахуванням приведеного вище суд не приймає до уваги посилання відповідача, викладені в відзиві, про обов`язок нести відповідальність перед позивачем його страхувальника - ПрА «СК «УНІКА». Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена ним сума судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved