Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-05 00:00:00

22.03.2024 позивач, [PERSON] , звернулася до суду з позовом до відповідача, [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що відповідач у добровільному порядку допомоги на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , не надає. Просила стягувати за рішенням суду аліменти на утримання дитини в розмірі 5000 грн. щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 29.03.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 17.07.2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній частково заперечував проти задоволення позову посилаючись на те, що він приймає участь у вихованні доньки та виконує свої батьківські зобов`язання з її утримання. Відповідач вказує, що кожного місяця добровільно перераховує на картковий рахунок позивача аліменти у розмірі не нижче 1300 грн. Крім цього, відповідач постійно спілкується з донькою та забезпечує її одягом, взуттям, іграшками та продуктами харчування. На даний час відповідач працевлаштований у ФОП [PERSON] на посаду бетоняр з посадовим окладом 8000 грн. Твердження позивачки про дохід у розмірі 25000 грн. вважає необґрунтованим. Тому, ураховуючи матеріальне становище, стан здоров`я, відповідач прохає стягувати з нього на користь позивачки аліменти у розмірі не більше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 05.08.2024 року представник позивачки подала до суду відповідь на відзив в якому підтримала позов та вказала, що посилання відповідача про перебування на його частковому утриманні матері є необґрунтованим, оскільки його матір - пенсіонер та відповідно отримує пенсію у розмірі 8000 грн. Відповідач працездатний, має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, яка, проживаючи з матір`ю, потребує такої допомоги. Позивач та його представник підтримали позов, прохали його задовольнити. Відповідач та його представник у судовому засіданні часткового заперечували проти задоволення позову, посилаючись на обставини які зазначені у відзиві. Вислухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд проходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони проживали в шлюбі з 12.02.2021 року, від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, проживають окремо. На даний час відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, офіційно працевлаштований та є працездатною особою. Відповідно до статті 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей (стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції). Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите і в національному законодавстві. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, системний аналіз норм законодавства дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов`язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням принципу рівності обов`язку сторін щодо утримання спільної дитини, віку та потреб малолітньої дитини, розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, матеріальний стан відповідача, відсутність у нього інших аліментних зобов`язань, відсутність доказів про можливість відповідача сплачувати аліменти у заявленому розмірі, суд вважає за доцільне позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 3500 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. У іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено суду розмір доходів відповідача, які б давали змогу сплачувати аліменти саме в розмірі 5000 грн. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial