Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що він є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . 09.12.2022 трапилось залиття цієї квартири з квартири за адресою: [ADDRESS] , яка розташована вище та належить відповідачам на праві спільної часткової власності. Причиною залиття стало недбалого ставлення мешканців квартири [ADDRESS] до сантехнічних приладів та внутрішньо квартирних інженерних комунікацій. Відповідно до Висновку експерта № ED-1727-1-2115.23 вартість завданих збитків становить 146 799,60 грн. Залиття квартири спричинило йому моральну шкоду, розмір якої становить 10 000 грн., оскільки він зазнав душевних страждань, емоційний стрес та переживання з приводу залиття квартири. Було порушено його звичний та розмірений спосіб життя, виникла необхідність докладати додаткові зусилля та витрачати час для вирішення проблем, пов`язаних із залиттям квартири. Крім того, ситуацію ускладнювала і та обставина, що відповідачі уникають контакту з ним. Судові витрати складаються з витрат по оплаті судового збору в сумі 2 541,60 грн., витрат на підготовку експертного висновку та проведення експертизи в сумі 13 000 грн. Просив стягнути з відповідачів солідарно на свою користь матеріальну шкоду в сумі 146 799,60 грн., моральну шкоду в сумі 10 000 грн. та судові витрати, які складаються з витрат по оплаті судового збору в сумі 2 541,60 грн. та витрат на підготовку експертного висновку та проведення експертизи в сумі 13 000 грн.. 20.11.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачі своїм правом на подання відзиву не скористалися. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача [PERSON] направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які отримані останньою 18.12.2023. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача [PERSON] направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідачів про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою від 11.09.2023 № 346098046. Квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою від 12.09.2023 №346268048. Відомості про те, що [PERSON] є співвласником квартири за адресою: [ADDRESS] , відсутні. 09.12.2022 трапилось залиття квартири, належної позивачу, квартири. 26.12.2022 комісією КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» було складено Акт обстеження про те, що комісією було проведено обстеження житлового приміщення (квартири) [ADDRESS] , та встановлено, що внаслідок недбалого ставлення мешканців вище розташованої квартири [ADDRESS] до сантехнічних приладів та внутрішньо квартирних інженерних комунікацій. При обстеженні на предмет залиття у квартирі за адресою: [ADDRESS] , встановлено: коридор - загальною площею 1,5 м?. Стіни - шпалери, руді плями залиття з відшаруванням шпалер приблизно 2,5 м?.; Кімната - загальною площею 16 м?. Стіни - шпалери під фарбування, руді сліди залиття 12,0 м?., Стеля - короб із гіпсокартону, руді плями залиття з вздуттям та відшаруванням шпалер приблизно 0,5 м?. Кімната, загальною площею 9 м?, стіни - шпалери під фарбування, руді плями залиття з відшаруванням шпалер, приблизно 10,5 м?; Відкоси - руді плями залиття, приблизно 0,5 м?. Кімната, загальною площею 13,0 м?, стіни - шпалери під фарбування, сліди залиття приблизно 2,5 м?; Відкос, руді плями залиття, приблизно 0,5 м?, Підлога - ламінат, деформація, приблизно 3 м?. Кухня, загальною площею 4 м?, Стіни - шпалери під фарбування, руді плями, приблизно 0,5 м?. Комора, загальною площею 4 м?, Стіни - шпалери під фарбування, площею залиття, приблизно 0,5 м? з відшаруванням шпалер. Згідно з висновком судового експерта [PERSON] № ED-1727-1-2115.23 від 15.06.2023, розмір матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири [ADDRESS] , становить 146 799,60 грн. Відповідно до кошторису з ремонтних робіт у квартирі за адресою: [ADDRESS] , загальна сума ремонтних робіт становить 146 799,60 грн. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди. Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. У частині першій статті 81 ЦПК України закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків наявності підстав звільнення від доказування. Відповідно до статті 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). За змістом статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч.1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 №45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил, проводити за власні кошти ремонт квартири (наймач (орендар) згідно з договором найму (оренди), забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання. Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний своєчасно вживати заходів до усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини, допускати у своє житло (інший об`єкт нерухомого майна) управителя, виконавців комунальних послуг або їхніх представників у порядку, визначеному законом і договорами про надання відповідних житлово-комунальних послуг, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку, власним коштом проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установленому законом порядку, дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства під час проведення ремонту чи реконструкції житла (іншого об`єкта нерухомого майна), не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг. Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Так, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з порушенням права власності, інших цивільних прав при настанні негативних наслідків. Судом встановлено, що 09.12.2022 внаслідок недбалого ставлення власника вищерозташованої квартири [ADDRESS] , яким є відповідач [PERSON] , до сантехнічних приладів та внутрішньоквартирних інженерних комунікацій, сталося залиття квартири, власником якої є позивач. Отже, саме з вини [PERSON] , як власника квартири [ADDRESS] сталося залиття квартири позивача та спричинило йому збитки в сумі 146 799,60 грн. Таким чином, внаслідок залиття квартири позивачу було спричинено шкоду, а тому він правомірно вимагає відшкодування йому відповідачем матеріальних збитків в розмірі 146 799,60 грн., розмір яких підтверджується висновком експерта та кошторисом. Також суд вважає правомірною вимогу про відшкодування моральної шкоди, оскільки позивач зазнав душевних страждань та переживань у зв`язку з пошкодженням його майна. Крім того, позивачу дійсно доведеться докладати додаткові зусилля та витрачати час для вирішення проблем, пов`язаних із залиттям квартири. За таких обставин суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., яка в повній мірі компенсує моральні страждання позивача, а також відповідає вимогам розумності та справедливості. Оскільки відсутні відомості про те, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , тому вона є неналежним відповідачем та не повинна відповідати за позовними вимогами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження». Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. З огляду на викладене, виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Згідно з ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у загальній сумі 2 541,60 грн. за подання позову до суду, у зв`язку з документальним підтвердженням їх понесення. Щодо стягнення витрат на підготовку експертного висновку та проведення експертизи в сумі 13 000 грн., суд зазначає, що в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки договір про проведення експертного дослідження був укладений [PERSON] , визначення вартості матеріального збитку, нанесеного залиттям квартири, було зроблено на замовлення [PERSON] , натомість з квитанції №166513814 про оплату на користь ТОВ «Судова незалежна експертиза України» грошових коштів у розмірі 13000 грн. вбачається, що платником є [PERSON] , отже позивач не надав до суду підтверджень того що ці витрати понесені саме ним. Таким чином, загальний розмір судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача становить 2 541,60 грн.

Outcome: partial