Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області, третя особа Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» про зняття арешту з нерухомого майна. На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на ті обставини, що є власником житлового будинку [ADDRESS] , будинок розташований на земельній ділянці для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 1210100000:01:718:0143, що підтверджується свідоцтвом про право власності виданим Амур-Нижньодніпровським районним виконавчим комітетом від 17 квітня 1997 року та зареєстроване Дніпропетровською організацією технічної інвентаризації на праві особистої власності та записаний в реєстрову книгу №602 за реєстровим №22 та Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. 26 жовтня 2023 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Буцьких О.О. при перевірці відомостей з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна встановила, що на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , накладено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна. Арешт нерухомого майна зареєстровано 10.04.2007 року за №4777361 Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області на підставі повідомлення, 4, від 13.02.1997 р. Бабушкінське відділення ощадбанку №6718. Вказаний арешт накладено щодо майна власника [PERSON] , невідома позивачу особа, оскільки він вказує, що є єдиним власником вище вказаного житлового будинку. Житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] був побудований позивачем в 1996 році та рішенням виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська Дніпропетровської області від 17 січня 1997року №24/6 було встановлено право власності за позивачем, [PERSON] . Тобто на час накладення арешту позивач був єдиним законним власником вище зазначеного будинку. Через вказані обставини позивач, як власник житлового будинку, не може розпорядитися ним, чим відповідно порушується його право власності передбачене законодавством України. Також враховуючи наявність накладеного арешту на майно та відсутність підстав, які би виправдовували обмеження права власності, неможливість зняття арешту в позасудовому порядку, позивач змушений звернутися до суду для захисту свого права шляхом зняття такого арешту. У зв`язку з вище викладеним позивач просить суд зняти арешт з житлового будинку [ADDRESS] , зареєстрований 10.04.2007 р. за №4777361 Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області на підставі повідомлення , 4, 13.02.1997 р. Бабушкінське відділення ощадбанку №6718. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська суду від 27\~лютого 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (викликом) сторін. Позивачу надіслано ухвалу про відкриття провадження по справі, іншим учасникам справи надіслано копії позовної заяви та додані до неї документи. Відповідачу визначено строк на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому ст. 178 ЦПК України, - 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Позивачеві роз`яснено право подати до суду відповідь на відзив у порядку, передбаченому ст. 179 ЦПК України, протягом 15 днів з дня отримання відзиву відповідача на позов. 26.03.2024 від представника третьої особи Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - адвоката Самсонової Наталії надійшли пояснення по справі. 01.04.2024 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області не є належним відповідачем в даній справі, оскільки не має доступу (не підключений) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна, оскільки державні нотаріуси Державного нотаріального архіву не є державними реєстраторами та не наділений повноваженнями для роботи з вищевказаними Реєстрами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи які беруть участь у справі, не викликались. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Стаття 391 ЦК України зазначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом установлено, що [PERSON] , є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності виданим Амур-Нижньодніпровським районним виконавчим комітетом від 17 квітня 1997 року та зареєстроване Дніпропетровською організацією технічної інвентаризації на праві особистої власності та записаний в реєстрову книгу №602 за реєстровим №22 (а.с.8). Позивач вказує, що при зверненні до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Буцьких О.О. при перевірці відомостей з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна встановила, що на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , накладено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна. На підтвердження зазначено позивач надає витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.9). Позивач, звертаючись до суду, вказує на порушення його прав як власника майна. Відповідно дост. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч 1ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч 1ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право користуватися, розпоряджатися та володіти своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. При зверненні до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Буцьких О.О. для оформлення договору дарування, було встановлено про наявність арешту, відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна арешт було зареєстровано 10.04.2007 року за №4777361 Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області на підставі повідомлення, 4, від 13.02.1997 р. Бабушкінське відділення ощадбанку №6718. Зважаючи на порушення своїх прав, позивач з цим позовом звернувся до Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області. З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна No 351081538 від 26.10.2023 року, вбачається, заборону відчуження на належне позивачу нерухоме майно було накладено - тобто, вчинено нотаріальну дію, відповідно до п. 9 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» та зареєстровано в Реєстрі державної нотаріальної контори для реєстрації заборон жилих будинків (частин будинків) та квартир в багатоквартирному будинку (на паперовому носії), 14.03.1997 року державним нотаріусом державної нотаріальної контори 14.03.1997 року на підставі повідомлення ощадбанку від 13.02.1997 року. Після створення єдиної комп?ютерної бази даних України - Єдиного Реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна 30.07.1997 року заборона відчуження нерухомого майна була перенесена в новостворений електронний реєстр: «Архівний номер: 930753DNIPER1, Архівна дата: 30.07.1997». Пізніше, 10.04.2007 року ця сама заборона (дата виникнення обтяження - 14.04.1997) була автоматично перенесена в оновлену електронну базу даних до Єдиного Реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна (тип обтяження: заборона (архівний запис), реєстраційний номер: 4777361. Архівний запис є автоматичним перенесенням інформації з бази даних раніше створеного електронного Реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна до бази даних нового прикладного програмного забезпечення. Відповідно до підпункт 1.1 пункту 1 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 295/5 нотаріус накладає заборону щодо відчуження житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, майнових прав на нерухоме майно і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації, за місцезнаходженням (місцем реєстрації) цього майна або за місцезнаходженням (місцем реєстрації) однієї із сторін правочину, в зв`язку з яким накладається заборона. Відповідно до підпункт 3.1 пункту 3 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 295/5 накладання заборони щодо відчуження нерухомого майна проводиться шляхом вчинення посвідчувального напису на повідомленні банку, підприємства чи організації про видачу позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю житлового будинку, квартири. Один примірник повідомлення з написом нотаріуса про накладення заборони щодо відчуження майна видається представнику відповідного банку, підприємства чи організації, що видав (ло, ла) позику (кредит), а другий залишається у справах нотаріуса. Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області не є державним реєстратором, не вносив ніяких реєстраційних записів і ніяким чином не міг здійснити запис про заборону відчуження належного позивачу нерухомого майна. Суд звертає увагу, що згідно з частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня матеріальна і процесуальна заінтересованість у справі. Саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (частина друга статті 51 ЦПК України). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача, водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи: суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16 (провадження 14-431цс19) зробила висновок, що відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна". У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі №905/386/18 (провадження №12-85гс19) також зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (частина перша статті 59 Закону України "Про виконавче провадження"). З матеріалів справи слідує, що заборону відчуження на належне позивачу нерухоме майно було накладено - тобто, вчинено нотаріальну дію, відповідно до п. 9 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» та зареєстровано в Реєстрі державної нотаріальної контори для реєстрації заборон жилих будинків (частин будинків) та квартир в багатоквартирному будинку (на паперовому носії), 14.03.1997 року державним нотаріусом державної нотаріальної контори 14.03.1997 року на підставі повідомлення ощадбанку від 13.02.1997 року. На підставі чого і чи в межах якоїсь справи, яка перебувала на той час в провадженні суду позивачем відомостей не зазначено, а суд за власної ініціативи позбавлений права збирання доказів. Таким чином позов пред`явлено до неналежного відповідача. Правом заміни відповідача або залучення до участі в справі належного відповідача позивач не скористався. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). З огляду на викладено, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області, третя особа Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» про зняття арешту з нерухомого майна слід відмовити, так як позов пред`явлений до неналежного відповідача. Одночасно суд роз`яснює позивачу, що він не позбавлений права повторно звернутись до суду з даним позовом, пред`явивши його до належного відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed