Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-11 00:00:00

12 липня 2024 року представник позивача [PERSON] - адвокат Губар А.Л. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання батьківства. 26 липня 2024 року представником позивача була подана уточнена позовна заява. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] з кінця 2016 року по липень 2017 року перебував у відносинах та проживав разом з [PERSON] . З липня 2017 року стосунки між ним погіршилися та були припиненні. Навесні 2024 року сторони зустрілися та відповідач повідомила, що народила сина, батьком якого є позивач. З метою перевірки зазначених обставин, позивач зробив аналіз тесту ДНК, який підтвердив з високою ймовірністю, що батьком дитини відповідача є саме позивач. На підставі викладеного позивач просить суд визнати його батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ухали суду від 31 липня 2024 року провадження по справі за уточненою позовною заявою було відкрито та призначено підготовче засідання за правилами загального провадження. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали суду письмову заяву, в якій просять цивільну справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просили їх задовольнити. Відповідач відзив на позов суду не надала, подала суду заяву про визнання позову. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов до таких висновків. Статтею 51 Конституції України, ч. ч. 2 та 3 ст. 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. За положеннями ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст. ст. 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини та за рішенням суду. Частиною 1 ст. 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Як вбачається з уточненої позовної заяви, позивач та відповідач 10 липня 2024 року зверталися до органів РАЦСу, на виконання вимог ст. 126 СК України, але отримали відмову у прийнятті заяви з мотивів того, що на період воєнного стану включення відомостей про батька в актовий запис про народження дитини здійснюється лише на підставі судового рішення. Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , яке видане Покровським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 27 лютого 2018 року, про що вчинено актовий запис №267. Батьками зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00046182108 від 25 липня 2024 року відомості про батька записані за вказівкою матері відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 26-27). Рішення щодо визнання батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Згідно з ч. 2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування у справах про визнання батьківства є встановлення походження дитини від певної особи. Аналіз норм СК України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення батьківства. Отже, доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved