Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-19 00:00:00

Орган опіки та піклування Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, в інтересах малолітнього [PERSON] , звернувся до суду з позовом, у якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що родина [PERSON] перебуває на обліку в Службі у справах дітей Новобілоуської сільської ради як така, що опинилась у складних життєвих обставинах. Мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків та зловживає алкогольними напоями, 15 листопада 2023 року з КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» ЧОР надійшов лист про те, що 07 листопада 2023 року працівниками СЮП ВП ЧРУП ГУНП в Чернігівській області о 18.20 год. до дитячої лікарні був доставлений [PERSON] , [INFO] , його мати [PERSON] , [INFO] в [ADDRESS] залишила без батьківського догляду та піклування свою малолітню дитину, а 05 листопада та [INFO] по вул. Любецька перебувала в стані схожому на сильне алкогольне сп`яніння, у зв`язку з чим не могла належним чином піклуватися про свого малолітнього сина. Рішенням комісії з питань захисту прав дітей Новобілоуської сільської ради від 27 листопада 2023 року було повернуто малолітнього [PERSON] під опіку матері [PERSON] та рекомендовано фахівцю з соціальної роботи взяти дану родину на контроль для підвищення батьківського потенціалу, проведення консультацій та підтримки даної родини. З 24 листопада 2023 року по 07 грудня 2023 року [PERSON] проходила амбулаторне лікування в КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» ЧОР. 21 лютого 2024 року служба у справах дітей Новобілоуської сільської ради влаштувала малолітнього [PERSON] в родину патронатного вихователя [PERSON] . За час перебування дитини у родині патронатного вихователя [PERSON] до служби у справах дітей із заявою щодо повернення їй її малолітньої дитини не зверталась. Зі слів її матері [PERSON] додому остання не поверталась та не телефонувала. Таким чином, відповідач не приділяє достатньої уваги вихованню сина, не забезпечує його потреби, зловживає спиртними напоями, офіційно не працює, тобто свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не створює належних умов для проживання дитини, тому просить позбавити її батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] . Ухвалою судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 24 квітня 2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 травня 2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача Органу опіки та піклування Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської областіпозовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просила їх задовольнити. Зазначила, що відповідач має сильну залежність від алкоголю, те, що вона пройшла курс лікування від алкоголізму має тимчасовий характер, оскільки такі випадки уже мали місце, відповідачка хоча і влаштувалась офіційно на роботу та винайняла житло, однак не зможе працювати з однорічною дитиною, у селі проживати вона не хоче. Відповідачка лише останнім часом декілька разів по декілька годин навідалась до сина, дитина її давно не бачила, до неї не звикла, передача їй дитини буде стресом для дитини. Вважає, що і на даний час відповідачка не приділяє достатньої уваги вихованню сина, не забезпечує його потреби, не надає матеріальної допомоги на утримання сина, що свідчить про те, що вона свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не створює належних умов для проживання дитини, у квартирі, яку вона винаймає, не створені умови для проживання дитини, тому просить позбавити відповідача батьківських прав та стягнути з неї аліменти на утримання сина. Відповідач [PERSON] усудовому засіданні позов не визнала, суду зазначила, що пролікувалась від алкоголізму, влаштувалась на роботу та винайняла житло у м. Чернігові, тривалий час не навідувалась до дитини, оскільки не хотіла травмувати сина. На даний час дійсно у квартирі, яку вона знімає, не створені умови для проживання дитини, але з часом вона все забезпечить. Працювати з однорічною дитиною вона справді не зможе, однак проживає із співмешканцем, який працює неофоційно. Третя особа - [PERSON] суду зазначила, що працює патронатним вихователем, дитина виховується у неї з 21 лютого 2024 року, зараз хлопчику 1 рік і чотири місяці. Мама почала провідувати дитину лише з 15 серпня 2024 року, за цей час була всього чотири рази, спілкувалась із дитиною по 3-4 години. Хлопчик підріс, маму давно не бачив, тому йому треба до неї звикати. Вважала, що передача дитини матері на даний час буде стресом для дитини. Свідок [PERSON] надала показання, що її донька проживає із співмешканцем у м. Чернігові, буває зловживають спиртними напоями, дитину залишає на бабусю та на прабабусю, які за станом здоров`я невзмозі за нею доглядати. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з наданої суду копії свідоцтва про народження, малолітній [PERSON] , [INFO] ,є сином [PERSON] та [PERSON] .(а.с.10). Відомості про батька дитини записані відповідно до частини першої ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька (а.с.12). З акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я від 07 листопада 2023 року вбачається, що 07 листопада 2023 року о 18.00 год. була виявлена дитина чоловічої статі, знайдена у [ADDRESS] , на вигляд 4-6 місяців. Встановлено, що це [PERSON] , [INFO] , який проживає у [ADDRESS] (а.с.14). За повідомленнями начальника СЮП ВП ЧРУП ГУНП в Чернігівській області від 10 листопада 2023 року [PERSON] , яка проживає у [ADDRESS] , ухилилася від виконання покладених на її батьківських обов`язків по відношенню до свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а саме, 05 листопада та [INFO] в м. Чернігові по вул. Любецькій перебувала в стані, схожому на сильне алкогольне сп`яніння, у якому не могла належним чином піклуватись про свого малолітнього сина [PERSON] [INFO] . [PERSON] , в [ADDRESS] залишила без батьківського нагляду та піклування свого малолітнього сина [PERSON] , якого в подальшому було поміщено на підставі акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я до ЧОДЛ (а.с.15-16). Рішенням комісії з Питань захисту прав дітей Новобілоуської сільської ради від 23 листопада 2023 року було повернуто малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , під опіку матері [PERSON] , але за умови, що вона пройде лікування від алкогольної залежності. Рішенням комісії з питань захисту прав дітей Новобілоуської сільської ради від 27 листопада 2023 року було повернуто малолітнього [PERSON] під опіку матері [PERSON] та рекомендовано фахівцю з соціальної роботи взяти дану родину на контроль для підвищення батьківського потенціалу, проведення консультацій та підтримки даної родини. За повідомленням в.о. начальника служби у справах дітей Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 20 грудня 2023 року, [PERSON] , [INFO] , що мешкає за адресою: с. Юріївка, Чернігівського району Чернігівської області, за медичною допомогою в диспансерне наркологічне відділення ЧОПНЛ зверталась з 24 листопада 2023 року та проходила амбулаторне лікування з 24 листопада 2023 року по 07 грудня 2023 року. Встановлено діагноз: Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності. (а.с.17). Відповідно до характеристики Мохнатинського старостинського округу Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 03 квітня 2024 року [PERSON] зареєстрована з 06 лютого 2023 року за адресою: [ADDRESS] , разом зі своєю матір`ю [PERSON] , 1962 року народження. В 2023 році народила сина - [PERSON] , отримала статус «матері одиначки». З лютого 2024 року за місцем реєстрації не проживає, долею дитини не цікавиться. Місце її перебування невідоме. Зі слів сусідів зловживала спиртними напоями. (а.с.18). Поведінка [PERSON] щодо неналежного виконання нею обов`язків по відношенню до її малолітнього сина була предметом розгляду виконавчого комітету Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. За рішенням виконавчого комітету Новобілоуської сільської ради ради № 856 від 09 квітня 2024 року вирішено затвердити висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.19). Виконавчий комітет Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, як орган опіки та піклування, надав висновок про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки вона безвідповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про його здоров`я, фізичний та духовний розвиток, дитина проживає у родині патронатного вихователя, мати дитину не відвідує, із заявою про повернення їй дитини не зверталась, чим порушує право дітей на належне батьківське виховання та проживання в повноцінній сім`ї. Обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплений у статті 150 Сімейного кодексу України. Визначено, зокрема, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною освіти, готувати до самостійного життя. У судовому засіданні з`ясовано, що малолітній син відповідача [PERSON] , [INFO] , проживає у родині патронатного вихователя, мати фінансової допомоги на його утримання не надає, з дитиною почала зустрічатись лише з серпня 2024 року. У силу ч.6 ст. 19 СК України суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. З наявним у справі висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав суд не погоджується з огляду на те, що він є недостатньо обґрунтованим саме щодо обраного способу захисту прав дітей - позбавлення батьківських прав їхньої матері. Аналіз доказів справи приводить до висновку про те, що відповідачка, маючи малолітню дитину, опинилася у складному життєвому становищі, коли вона не може залишити дитину одну в силу її віку, позбавлена можливості працювати, однак, має проблеми з алкоголем. Водночас суд приймає до уваги, що протягом судового розгляду справи та станом на момент ухвалення рішення відповідачка вживала певних заходів до повернення дитини, влаштувалась на роботу та зняла квартиру, проте умов для проживання малолітньої дитини у цій квартирі не створила, з дитиною спілкується дуже рідко та в недостатній кількості, хоча і пройшла курс лікування від алкоголізму, але це тимчасовий захід, відповідачка має залежність від алкоголю, на роботу влаштувалась, але в силу малолітнього віку дитини не зможе працювати, квартиру зняла на півроку. Вирішуючи позовні вимоги, суд бере до уваги, що позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно дитини. Проте, між інтересами дитини та заходом впливу на батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над застосуванням такого крайнього заходу впливу на відповідачку, як позбавлення її батьківських прав. Суд вважає, що для правильного врахування інтересів дітей у справі, що розглядається, слід виходити із наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини (ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з положеннями ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Згідно з ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 15, 16 Постанови пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують її та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з абз. 2 п. 18 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд приходить до висновку, що позбавлення [PERSON] батьківських прав є передчасним, та у задоволенні позовної вимоги про позбавлення батьківських прав слід попередньо відмовити. Суд вважає за необхідне надати відповідачці можливість реалізувати її право на особисте виховання її сина. Одночасно слід попередити відповідачку про необхідність вжити активних заходів щодо зміни ставлення до виховання дитини і покласти на органи опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов`язків. Разом з тим, суд попереджає відповідачку, що у разі продовження протиправної поведінки вона може бути позбавлена батьківських прав. При цьому, відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав, та аналізуючи встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про те, що на даний час відповідачка не довела того, що вона створила належні умови для проживання та розвитку свого малолітнього сина, не підтвердила суду того, що її спосіб життя повністю змінений, а умови проживання є безпечними та комфортними для життя та здоров`я малолітньої дитини. До такого висновку суд дійшов, враховуючи, що відповідачка хоча і влаштувалась на роботу, але працювати не зможе в силу малолітнього віку дитини, якій у 1,4 роки необхідна постійна увага та турбота, має високу залежність від алкоголю, у минулому були випадки залишення відповідачкою дитини без нагляду, а тому відповідача не переконала суд в тому, що зможе за відсутності допомоги з боку інших осіб самостійно забезпечувати дитину матеріально та створити їй належний догляд. Належних переконливих доказів того, що відповідачка повністю змінила спосіб життя, зокрема припинила вживати алкоголь та має на цей час позитивні характеристики, стороною відповідача також не надано. Зважаючи на це, в інтересах малолітнього сина відповідачки, необхідно тимчасово відібрати його у відповідачки та передати органу опіки та піклування Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. Відповідно до частини 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. В силу частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки аліменти на одну дитину у розмірі 1/4 частини з усіх доходів відповідачки, але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В силу п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України слід допустити до негайного виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Позивач звільнений від сплати судового збору в силу п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». В силу ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню на користь держави з відповідачки пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial