Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-11 00:00:00

У квітні 2024 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, в інтересах неповнолітньої підопічної [PERSON] , до Самарської районної у місті Дніпрі раді, третя особа - Шоста дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на частку квартири в прядку спадкування за законом. Ухвалою суду від 02 травня 2024 року позовна заява була залишена без руху, надано строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви. 21 травня 2024 року [PERSON] подав уточнену позовну заяву до Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, третя особа - Шоста дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання за [PERSON] права власності на частку квартири в прядку спадкування за законом. В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] вказує на те, що він з березня 2021 року є опікуном [PERSON] , [INFO] . Мати [PERSON] - [PERSON] у 2023 році позбавлена батьківських прав на дитину. Батько дитини - [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа. Нотаріус видала неповнолітній дочці померлого [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . На іншу частку квартири свідоцтво не видавалося. У березні 2023 року він звернувся до нотаріуса із заявою про видачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на іншу частку квартири, оскільки відсутні інші спадкоємці померлого. 07 березня 2023 року нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у видачі свідоцтва, з тих підстав, що згідно із матеріалами Спадкової справи 1/2 частка спадкового майна є відкритою, оскільки наявний ще один спадкоємець, а саме син померлого - [PERSON] , [INFO] . Однак, йому відомо, що [PERSON] , [INFO] , був загублений [INFO] в м. Дніпро, де він знаходився разом зі своєю матір`ю. Дитина була доставлена до Бабушкінського РВ. Потім Ленінським відділом РАЦС 11 березня 2008 року на дитину було оформлено нове свідоцтво про народження, як на [PERSON] , [INFO] . Згодом дитина була усиновлена [PERSON] і [PERSON] . За життя батько дитини [PERSON] не зміг повернути сина. Відомості щодо місця знаходження цієї дитини встановити не вдалося, будь-який зв`язок з дитиною було втрачено.. Таким чином, [PERSON] не може бути спадкоємцем після смерті [PERSON] . Єдиним спадкоємцем першої черги є [PERSON] . Позивач просив визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності, в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] батька [PERSON] , на частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 2 травня 2024 року було відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 20 червня 2024 року задоволено клопотання позивача, витребувано матеріали спадкової справи, заведеної щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 04 липня 2024 року підготовче провадження у даній справі було закрито, призначено розгляд справи по суті, а також витребувано з відділу ДРАЦС копію актового запису про народження дитини [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явився. Подав заву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позов не подав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Письмових пояснень щодо позову не подавав. Суд ухвалив розглянути справу за відсутності учасників провадження, за наявними у справі доказами, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України). Згідно з ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд встановив наступне. [INFO] помер [PERSON] ( а.с. 79- на звороті). Розпорядженням голови адміністрації самарського району Дніпровської міської ради №35-р від 15 березня 2021 року над донькою померлого [PERSON] , [INFO] , була встановлена опіка, призначено її опікуном [PERSON] (а.с.6,9). 14 травня 2021 року Шостою дніпровською державною нотаріальною конторою була відкрита та зареєстрована в Спадковому реєстрі спадкова справа №347/2021, яка заведена до майна померлого [PERSON] ( а.с. 78-114). Згідно зі статтями 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1, ч. 2 статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. ( ч.2, 3 статті 1223 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки ( стаття 1261 ЦК України). [PERSON] є спадкоємицею першої черги після померлого батька [PERSON] . До складу спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] , увійшла квартира що розташована за адресою: [ADDRESS] , яку спадкодавець прийняв у спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , але не оформив своїх спадкових прав. Спадкодавець за життя заповіту не залишив. 14 травня 2021 року [PERSON] , діючи в інтересах неповнолітньої [PERSON] , подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини за законом (а.с.79). 02 вересня 2021 року нотаріусом було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на частку квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . частка квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , залишилася відкритою за біологічним сином померлого спадкодавця [PERSON] , [INFO] . Постановою нотаріуса від 07 березня 2023 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну частку квартири, оскільки ця частка спадкового майна залишилася відкритою за [PERSON] . Позивач вказує на те, що [PERSON] не може бути спадкоємцем померлого [PERSON] , оскільки дитина 13 січня 2008 року була виявлена, як загублена. Оскільки батьків дитини не було знайдено, було здійснено реєстрацію народження дитини і присвоєно йому прізвище - [PERSON] , [INFO] . Згодом дитина була усиновлена [PERSON] і [PERSON] . Оскільки [PERSON] ( [PERSON] ) був усиновлений, тому він не може бути спадкоємцем померлого [PERSON] . Судом встановлено, що дійсно дитина [PERSON] , [INFO] , був знайдений в м. Дніпропетровську 13 січня 2008 року, та поміщений до дитячої лікарні, як дитина, яка залишилася без батьківського піклування. Батьки долею дитини тривалий час не цікавилися, тому на підставі рішення виконкому Ленінської районної у місті ради від 29.02.2008 №151 «Про дозвіл на реєстрацію малолітньої дитини», Ленінським відділом РАЦС 11 березня 2008 року було видано свідоцтво про народження дитини [PERSON] , [INFO] ( а.с.10, 45-53). З рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2009 року встановлено, що дитина [PERSON] , [INFO] , був усиновлений [PERSON] і [PERSON] Дитині було змінено прізвище, ім`я, по батькові та дату народження: « [INFO] , [INFO] » (а.с.127-130). У статті 232 Сімейного кодексу України визначені правові наслідки усиновлення, а саме: - з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням ( частина 1); - з моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням (частина 3). Спадкуванню усиновленими та усиновлювачами присвячена спеціальна норма статті 1260 Цивільного кодексу України, яка виокремила їх в окрему категорію спадкоємців. Так, відповідно до частини 1 статті 1260 ЦК України, у разі спадкування за законом усиновлений та його нащадки, з одного боку, та усиновлювач і його родичі - з другого, прирівнюються до родичів за походженням. Згідно із частиною 2 статті 1260 ЦК України усиновлений та його нащадки не спадкують за законом після смерті батьків усиновленого, інших його родичів за походженням по висхідній лінії. Батьки усиновленого та інші його родичі за походженням по висхідній лінії не спадкують за законом після смерті усиновленого та його нащадків. Таким чином, судом встановлено, що біологічний син померлого [PERSON] був усиновлений у 2008 році, тому втратив зі своїм батьком [PERSON] особисті та майнові права і обов`язки, і відповідно до приписів ч.2 ст. 1260 ЦК України, не є спадкоємцем за законом після померлого батька. Відтак, єдиним спадкоємцем першої черги за законом є донька померлого [PERSON] , [INFO] . З огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , заявлені в інтересах неповнолітньої [PERSON] , ґрунтуються на вимогах Закону і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved