Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-18 00:00:00

Позивач Національна академія внутрішніх справ в особі представника Романенко О.Є. звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь 35 454,33 грн., з яких 29 882,36 грн. інфляційне збільшення суми заборгованості та 3% річних від суми заборгованості в розмір 5571,97 грн. від суми заборгованості та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Дарницького районного суду від 21.08.2013 року у справі №753/9030/13-ц був задоволений позов Національної академії внутрішніх справ та стягнуто з [PERSON] на користь позивача 61888,64 грн. Рішення відповідачем на оскаржувалось та набрало законної сили. Станом на день звернення з цим позовом до суду відповідачем рішення Дарницького суду не виконане, вищевказана сума не сплачена. Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, останній, відповідно до приписів ст. 625 ЦК України зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми з урахуванням індексу інфляції, загальна сума яких за період з 23.05.2020 року по 23.05.2023 рік становить 35 454,33 грн. з яких 29 882,36 грн. інфляційне збільшення суми заборгованості та 3% річних від суми заборгованості в розмір 5 571,97 грн. від суми заборгованості. Ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін, за наявними в справі матеріалами. Ухвалою суду здійснено перехід від розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін до розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 24.11.2023 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Посилаючись на те, що п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (а.с. 33-49). 30.11.2023 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказує, що відповідач не заперечує факту невиконання ним судового рішення, яке набрало законної сили, та відповідно є обов`язковим до виконання на всій території України. Також вказує, що посилання відповідача на судову практику у кредитних спорах не стосується даної справи, оскільки стосується відшкодування коштів державного бюджету, які були витрачені на утримання відповідача в НАВС (а.с. 50-61). Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача надійшло клопотання в якому вона просить суд проводити судовий розгляд без його участі та участі позивача, просить задовольнити позовні вимоги (а.с. 6, 65). Відповідач, належним чином, у відповідності до вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, скористався я своїм правом на подання відзиву, викликався до суду судовою повісткою за адресою реєстрації, однак конверт повернувся до суду без вручення адресату з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 19, 26, 63, 70). Відповідно до ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223, ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України,у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків. Рішенням Дарницького районного суду від 21.08.2013 року у справі №753/9030/13-ц було стягнуто з [PERSON] на користь Національної академії внутрішніх справ вартість навчання в сумі 61275, 88 грн. та судові витрати в розмірі 612, 76 грн., а загалом 61888,64 грн.. Вказане рішення набуло законної сили 21.08.2013 року (а.с. 7-9). У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідач не виконує рішення Дарницького районного суду від 21.08.2013 року у справі №753/9030/13-ц належним чином, що підтверджується заявою Національної академії внутрішніх справ від 24.05.2023 року, тому станом на 14.04.2023 року загальна сума заборгованості складає 61 888,64 грн. (а.с. 6). Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини щодо невиконання грошового зобов`язання за рішенням суду. Будь-яких даних щодо виконання такого рішення відповідачем належним чином, суд не встановив. Постановою Верховного Суду України від 26.04.2017 визначено, що правовий аналіз положень ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за час прострочення. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах №703/2718/16-ц та N 646/14523/15-ц. Таким чином, 3 % річних та індекс інфляції мають компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника, а тому при його обрахунку береться за основу прострочена сума. Позивач просить стягнути три відсотки річних від простроченої суми боргу та інфляційні втрати за період з 23.05.2020 року по 23.05.2023 рік у розмірі 35 454,33 грн. відповідно до розрахунку наведеного у позовній заяві (а.с. 2-3). Разом з цим суд звертає свою увагу на те, що з 17.03.2022 набрав чинності пункт 18 "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Вимоги позивача про застосування ст. 625 ЦК України заявлені за період з за період з 23.05.2020 року по 23.05.2023 рік, тобто за період, в тому числі який стосується періоду дії в країні воєнного стану. Отже в силу приписів п. 18 "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних та суми боргу із урахуванням індексу інфляції підлягають до задоволення лише за період до 24.02.2022 року, тобто до часу впровадження у країні воєнного стану. Сума 3 % річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 23.05.2020 року по 23.02.2022 рік розраховується згідно розрахунку позивача за формулою: (сума боргу * 3 % річних * кількість днів прострочення / 365 ) і становить: 61 888, 64 грн. * 3 % * 641 днів/ 100 *365 = 3 260,59 грн. Сума інфляції за час прострочення виконання грошового зобов`язання року за період з травня 2020 року (початок обчислення інфляційних втрат, оскільки за неповний місяць квітня 2020 року інфляція не нараховується) по лютий 2022 року розраховується згідно розрахунку позивача за формулою: (сума боргу * на сукупний індекс інфляції за весь період прострочення) - сума боргу і становить: 61 888, 64 грн. * (1,002 * 0,994 *0,998* 1,005*1,01 * 1,013 * 1,009 * 1,013 * 1,01 * 1,017 * 1,007 * 1,013 * 1,002 * 1,001 * 0,998 * 1,012 * 1,009 * 1,008 * 1,006 * 1,013 * 1,016) - 61888,64 грн. = 11 591,12 грн. З огляду на викладене слід частково задовольнити позов та стягнути з відповідача на користь позивача 3 260,59 грн., що складають 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, та 11 591,12 грн., що складають інфляційне збільшення боргу, а всього 14 851,71 грн. В решті у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь позивача з відповідача слід стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у сумі 644,09 грн. із розрахунку: 2 684,00 грн. * 14 851,71 грн. / 61 888, 64 грн.

Outcome: partial