Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

У лютому 2024 року до суду надійшла позовна заява до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором,\~в якій\~позивач просив стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором №22038000132969 від 24.06.2019 року у розмірі 35571,48 грн.; судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,4 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500,00 грн. покласти на відповідача. В обґрунтування\~своїх вимог\~позивач вказав\~на те,\~що 24.06.2019\~року між\~АТ «Банк\~Кредит Дніпро»\~та відповідачем\~укладено кредитний\~договір №\~22038000132969,\~згідно якого\~банком надано\~грошові кошти\~(кредит)\~в сумі\~23\~600,00\~грн.\~строком на\~12\~місяців з\~оплатою процентів\~в розмірі\~ 0,001%\~річних за\~строкову заборгованість\~та в\~розмірі 56,0\~%\~річних -\~за прострочену\~заборгованість;\~щомісячна комісія\~за обслуговування\~кредиту становить\~3,5%\~від суми\~кредиту.\~Платежі з\~погашення заборгованості\~за кредитом,\~сплати процентів\~за користування\~кредитом та\~щомісячної комісії\~за обслуговування\~кредиту здійснюється\~у вигляді\~щомісячних ануїтетних\~платежів -\~обов`язкових\~платежів в\~сумі не\~менше 2\~792,68\~грн.\~До моменту\~підписання кредитного\~договору відповідач\~ознайомився та\~погодився з\~умовами Універсального\~договору банківського\~обслуговування клієнтів-фізичних\~осіб,\~Тарифами Банку,\~Публічним договором\~(офертою)\~АТ «Банк\~Кредит Дніпро»\~та іншою\~інформацією за\~відповідною Банківською\~послугою,\~що містяться\~в УДБО\~та оприлюднені\~на Офіційному\~сайті Банку\~та у\~Відділеннях Банку. Кредитний договір\~та документи\~до нього\~укладено в\~паперовій формі\~у Відділенні\~Банку шляхом\~підписання з\~боку Клієнта\~власноручним підписом,\~а з\~боку Банку,\~відповідно до\~п.2.6.1.\~УДБО шляхом\~нанесення на\~нього типографськими\~засобами відбитка\~печатки Банку\~та підпису\~уповноваженої особи\~Банку,\~зокрема,\~з цим\~погодився відповідач,\~відповідно до\~п.3.6.4.\~Кредитного договору. АТ «Банк Кредит Дніпро» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі 23 600,00 грн., встановленому Договором, що підтверджується виписками з особового рахунку за період з 24.06.2019 року по 11.07.2023 року. Відповідач своїх зобов`язань за договором не виконав, в зв`язку з чим станом на 11.07.2023 року виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 35 571,48 грн., яка складається з: 23600,00 грн. - залишок простроченого кредиту; 2885,48 грн. - залишок прострочених відсотків; 9086,00 грн. - залишок прострочених комісій. Після переходу права вимоги за договором факторингу №12/07/23 від 12.07.2023 року нарахування за кредитним договором № 22038000132969 від 24.06.2019 року жодним з Факторів не здійснювалось. 12.07.2023 року АТ «Банк Кредит Дніпро» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 12/07/23 строк дії якого закінчується 12 липня 2026 року. Згідно з Реєстром боржників від 29.01.2024 року до Договору факторингу № 29/01/24-01 від 29.01.2024 року, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 35 571,48 грн. Позивач належним чином повідомив Боржника про заборгованість за Кредитним договором №22038000132969 від 24.06.2019 року, а саме 03.02.2024 року відправив лист-повідомлення про погашення кредиту, зазначивши про намір стягнення заборгованості в судовому порядку, якщо це не буде здійснено. Проте, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, а тому позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою. Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 28 лютого 2024 року відкрито спрощене позовне провадження, справа розглянута без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 28.02.2024 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. З урахуванням вимог ст.ст.19,274,276,277 ЦПК України, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; особи, які беруть участь у справі, не викликались. Відповідач своїм\~правом на\~подачу відзиву\~на позовну\~заяву,\~не скористався,\~а тому\~суд розглядає\~справу за\~наявними матеріалами. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Судом встановлено, що рішенням щодо надання кредиту від 24 червня 2019 року, погоджено надання [PERSON] кредиту у розмірі 23 600 грн. на споживчі цілі строком на 12 місяців за процентною ставкою 0,001%, комісією у розмірі 3,5%, без можливого забезпечення (а.с.8). Згідно розписки про отримання картки від 24 червня 2019 року вбачається, що [PERSON] отримав карту Visa Classic Instant Issue із терміном дії до 31.03.2024 року (а.с.9). 24 червня 2019 року сторонами погоджено на підписано паспорт споживчого кредиту «Кредит готівкою Стандарт зі страховкою (3-50)», у якості інформації, що надається споживачу до укладання договору про споживчий кредит, у якому відповідач ознайомився та погодився з умовами Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб (далі-УДБО), Тарифами Банку, Публічним договором (офертою) АТ «Банк Кредит Дніпро» та іншою інформацією за відповідною Банківською послугою, що містяться в УДБО та оприлюднені на Офіційному сайті Банку та у Відділеннях Банку (а.с.46). 24.06.2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено Кредитний договір №22038000132969 (а.с.10), згідно якого банком надано грошові кошти (кредит) в сумі 23 600,00 грн. строком на 12 місяців з оплатою процентів в розмірі 0,001% річних за строкову заборгованість та в розмірі 56,0 % річних - за прострочену заборгованість; щомісячна комісія за обслуговування кредиту становить 3,5% від суми кредиту. Платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюється у вигляді щомісячних ануїтетних платежів - обов`язкових платежів в сумі не менше 2 792,68 грн. (п.5 Паспорту споживчого кредиту) (Додаток №3). Дата та розмір обов`язкового платежу зазначається в графіку платежів, що викладені в розділі 4 Договору. Згідно виписки по особовому рахунку відповідача [PERSON] за період з 24.06.2019 року по 11.07.2023 року, банк свої зобов`язання за кредитним договором №22038000132969 від 24.06.2019 року виконав на здійснив перерахування коштів на рахунок [PERSON] у розмірі 23\~600,00 грн. (а.с.47-51, 77-81, 83-104). Згідно розрахунку заборгованості, станом на 11.07.2023 року загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором №22038000132969 від 24.06.2019 року становить 35 571,48 грн., яка складається з: 23600,00 грн. - залишок простроченого кредиту; 2885,48 грн. - залишок прострочених відсотків; 9086,00 грн. - залишок прострочених комісій (а.с.53-54). Судом також встановлено, що 12.07.2023 року АТ «Банк Кредит Дніпро» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (Фактор) уклали Договір факторингу №12/07/23 строк дії якого закінчується 12 липня 2026 року (а.с.69-72). Відповідно до п.1.1 Договору факторингу № 12/07/23 Фактор передає грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступає Факторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами (Портфель Заборгованості) відповідно до реєстру боржників згідно додатку 1. Згідно з витягом із Реєстром Боржників до Договору факторингу № 12/07/23 від 12.07.2023 року від АТ «Банк Кредит Дніпро» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №22038000132969 від 24.06.2019 року на загальну суму 35 571,48 грн. (а.с.55). Крім того, 29.01.2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали Договір факторингу №29/01/24-01, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило право грошової вимоги ТОВ «ФК «Ейс» до відповідача за спірним кредитним договором (64-67,58). Таким чином, судом встановлено, що позивач ТОВ «ФК «Ейс» має право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №22038000132969 від 24.06.2019 року на загальну суму 35 571,48 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України). Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв`язку з порушенням умов договору згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов`язань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. При вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 Цивільного кодексу України і виходити з того, що якщо договором встановлений обов`язок позивальника повернути кредит частинами (з розстрочення), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишився, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Відповідно до вимог ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Наявними у справі доказами підтверджується, що відповідачем [PERSON] порушено умови кредитного договору №22038000132969 від 24.06.2019 року, тому позовні вимоги ТОВ «ФК «Ейс» в частині стягнення з відповідача суми залишку простроченого кредиту 23 600 грн.; суми прострочених відсотків 2\~885,48 грн., є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню в цій частині. При визначені суми заборгованості, суд приймає за основу надані позивачем розрахунки заборгованості, які долучені до матеріалів справи, оскільки відповідач не скористався процесуальним правом надати належні та допустимі докази щодо спростування заявлених позовних вимог в частині розміру заборгованості, яка виникла за час дії кредитного договору. Разом з тим, суд не може погодитися із позовними вимогами в частині стягнення прострочених комісій за обслуговування кредиту у розмірі 9\~086,00 грн. За положеннями абзацу 3 частини четвертої ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року по справі №6-2071цс16 та постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року по справі №276/4216/16-ц. Тому, враховуючи наведені положення ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", вимоги в частині стягнення комісії за обслуговування кредиту задоволенню не підлягають. Положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі №6-1746цс16, яка відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Отже, суд приходить до висновку, що умова про сплату щомісячної комісії, яка є платою за обслуговування кредиту, не відповідає вимогам справедливості та суперечить ч.1 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», тому в частині стягнення 9\~086,00 грн. заборгованості за простроченою комісією, суд вважає необхідним відмовити. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. З урахуванням вищевикладених правових норм та встановлених обставин по справі, приймаючи до уваги, що невиконанням кредитних зобов`язань відповідачем [PERSON] за кредитним договором, щодо своєчасного повернення суми кредиту, були порушені права позивача у справі, тому, суд приходить до висновку, що заявлені ТОВ «ФК «Ейс» позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню, та вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Ейс» заборгованість, яка виникла станом на 11.07.2023 року, за кредитним договором №22038000132969 від 24.06.2019 року в загальній сумі 26 485 грн. 48 коп., з яких: сума залишку простроченого кредиту 23 600 грн. 00 коп.; сума прострочених відсотків 2 885 грн. 48 коп. Що стосується вимог позивача щодо відшкодування понесених судових витрат, суд зазначає наступне. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої\~статті 133 ЦПК України). Згідно зі\~статтею 11 ЦПК України\~суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої\~статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами(стаття 141 ЦПК України). Положеннями ст. 133 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з\~ст. 134 ЦПК України\~разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Відповідно до\~ст.137 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята\~статті 137 ЦПК України). Відповідно до частини п`ятої\~статті 137 ЦПК України\~зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі № 596/2305/18. Таким чином, у разі недотримання вимог частини п`ятої\~статті 137 ЦПК України\~суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста\~статті 137 ЦПК України). Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується із правовою позицією, викладеною: в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19; у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20), від 19 серпня 2020 року у справі № 195/31/16-ц (провадження № 61-15811св19); у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: від 18 листопада 2020 року у справі № 922/3706/19, від 17 грудня 2020 року у справі № 922/3708/19. Згідно зі\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі задоволення позову\~на відповідача, у разі часткового задоволення позову\~на обидві сторони пропорційно задоволених вимог. Відповідно до п.8 ч.2 ст.141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Наведене правове обґрунтування надає можливість суду ефективно захистити порушені права заявника, забезпечити реалізацію принципу цивільного судочинства - відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, але у порядку, передбаченому законом. Відповідно до статті 19 Закону України\~«Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України\~Про адвокатуру та адвокатську діяльність). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. У справі встановлено, що правова допомога позивачу\~надавалась адвокатським бюро «Тараненко та партнери» - адвокатом Тараненко А.І. На підтвердження понесених витрат, представником позивача було надано: Акт прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги від 16.02.2024 року у якому зазначено перелік наданих послуг та їх вартість, що разом складає 4\~500 грн. (а.с.105); довіреність видану 30 жовтня 2023 року (а.с.110); Договір про надання правничої допомоги №16/02/24 від 16 лютого 2024 року (а.с.114-115); 16 лютого 2024 року АБ «Тараненко та партнери» та ТОВ «ФК «Ейс» погодили та підписали додаткову угоду №1 до договору про надання правничої допомоги №16/02/24 від 16 лютого 2024 року, у якій адвокатське бюро прийнято на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу, зокрема, за кредитним договором №22038000132969 від 24.06.2019 року в якому боржником є [PERSON] (а.с.106-107); 13 травня 2024 року АБ «Тараненко та партнери» та ТОВ «ФК «Ейс» погодили та підписали додаткову угоду №1 до договору про надання правничої допомоги №16/02/24 від 16 лютого 2024 року, у якій ви клали п.3.7 розділу 3 договору у новій редакції (а.с.127); свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №4956 видане 24.04.2012 року. Як вбачається із вищевказаного акту прийому-передачі наданих послуг адвокатського об`єднання по даній справі були надані наступні послуги: складання позовної заяви (вартість послуги 4 000 грн), вивчення матеріалів справи (вартість послуги 500 грн). Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). При встановленні розміру гонорару України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Також згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Враховуючи,\~складність справи,\~виконані адвокатом роботи під час розгляду справи в суді,\~час, витрачений адвокатом на виконання наданих послуг,\~обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, також враховуючи, відсутність клопотання відповідача щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються з витрат на правничу\~допомогу, надану в суді у розмірі 4 500\~грн., розмір якої є співмірним з наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з урахуванням чого, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають частковому стягненню понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1 803 грн. 64 коп., пропорційно до розміру задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial