Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до Трускавецького\~міського суду\~Львівської області\~з позовом\~до [PERSON] \~щодо визнання\~його таким,\~що здійснює\~самостійне вихованнята утримання неповнолітнього сина [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що у шлюбі з [PERSON] народився син [PERSON] . Рішенням суду шлюб між сторонами розірвано та визначено місце проживання дитини разом з батьком. Зазначає, що син [PERSON] , проживає і зареєстрований з ним в квартирі за адресою [ADDRESS] , повністю перебуває на його утриманні, позивач займається його вихованням. [PERSON] матеріально забезпечений, дбає про створення якнайкращих побутових умов для своєї дитини, піклується про стан здоров?я, харчування, зовнішній вигляд та розвиток, виховує, а також забезпечує гідний рівень життя [PERSON] . Більше того, позивач ніколи не позбавлявся батьківських прав, не зловживає спиртними напоями та наркотичними засобами, не страждає будь-якими психічними розладами, до кримінальної відповідальності нe притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Просить визнати [PERSON] , таким, що здійснює самостійне виховання та утримання дитини - малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з ним за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 14 серпня 2024 року в зазначеній справі відкрито провадження та призначено судове засідання. Дана ухвала надсилалась сторонам по справі. Позивач у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, у якій вказав, що просить проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою, у якій вказала, що просить проводити розгляд справи у її відсутність, позов підтримує. Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Трускавецької міської ради у судове засідання не з`явився, проте надійшла заява про розгляд справи без її участі. Працівниками СуСД проведено обстеження умов проживання малолітньої дитини, відповідно до якого їй створені належні умови для проживання та розвитку. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1\~ст. 89 ЦПК України). У\~статті 141 СК України\~встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі\~ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до вимог ст. ст. 151, 153 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, залучати до виховання інших осіб, обирати форми і методи виховання дитини, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства, а також мають право на спілкування з дитиною. Згідност.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно зі ст. 157 СК України, той із батьків, який проживає окремо від дитини, зобов?язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, який проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Згідно 4.2 ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення кожного з батьків до виконання своїх обов?язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров?я, в тому числі стан психічного здоров?я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Частиною 2 ст. 155 СК України закріплено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Пунктом 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18 вересня 2018 року. Згідно рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 17 лютого 2023\~року у справі 457/148/23, шлюб між позивачем та відповідачкою, який зареєстрований 31 серпня 2013\~року відділом РАЦС реєстраційної служби Трускавецького міського управління юстиції у Львівській області, актовий запис №145 - розірвано та визначено місце проживання сина - [PERSON] , разом з батьком - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] .\~ Згідно акта обстеження умов проживання здійсненого комісією Служби у справах дітей Трускавецької міської ради від 15 липня 2024\~року вбачається що за адресою: [ADDRESS] , фактично проживають позивач [PERSON] та його малолітній син [PERSON] Квартира обладнана всіма необхідними меблями, дитина забезпечена всім необхідним, для виховання та розвитку дитини створені належні умови проживання. Згідно характеристики ДНЗ №5 «Зірочка» у м.Трускавець, [PERSON] відвідує дошкільний заклад, виховується батьком [PERSON] , дитина забезпечена всім необхідним. Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, позивач є матеріально забезпечений та володіє нерухомим майном, а саме квартирою по [ADDRESS] . Таким чином, факт проживання дитини з батьком та її утримання повністю підтверджується наданими доказами. Згідно з частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.ч. 2,7 -9 ст.7\~СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установленихКонституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», рішення від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України»). Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що малолітній син [PERSON] проживає зі своїм батьком, який створив всі умови для проживання дитини, здійснює опіку над нею, утримує, доглядає та піклується про його стан здоров`я. Дитина проживає окремо від матері. Будь-яких доказів, що мати [PERSON] приймає активну участь у вихованні, утриманні малолітньої дитини матеріали справи не містять. Беззаперечно встановлено, що позивач самостійно виховує та утримує неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а тому заявлені вимоги є підставними в повній мірі та такі, що підтверджуються належними доказами і відповідають якнайкращим інтересам дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved