Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

Представник позивачів адвокат Сацик Р.В. звернувся до суду із позовом та просить встановити факти: - перебування [PERSON] , 1929 року народження, у шлюбі із [PERSON] , [INFO] ; - що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , померлого [INFO] , та [PERSON] , померлої [INFO] ; - належності на праві приватної власності [PERSON] , 1929 року народження, яка померла [INFO] , земельної частки (паю), розміром 3,53га, в КСП «Дружба», що підтверджується Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0177972, виданого на ім`я [PERSON] ; - спільного проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] на час його смерті [INFO] ; - спільного проживання однією сім`єю [PERSON] , померлого [INFO] , разом з дружиною [PERSON] на час її смерті [INFO] , в будинку [ADDRESS] . Також просить визнати за [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] батька [PERSON] право власності за кожним на 1/2 частину будинку по [ADDRESS] . Просить визнати за кожним із позивачів право на завершення приватизації по 1/2 частини за кожним земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3223387400:06:0003:0013, 3223387400:05:006:0041, що розташовані на території Ташанської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, а також право на проведення державної реєстрації за позивачами права власності на вищезазначені об`єкти нерухомого майна. Просить визнати за кожним із позивачів право на 1/2 частину земельної частки (паю) розміром 3,53 га, без визначення меж в натурі, що розташована на території Ташанської сільської ради Бориспільського району Київської області, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0177972, виданого на ім`я [PERSON] , за № 173. Посилається на те, що позивачі є дітьми [PERSON] та [PERSON] Батьками [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] [INFO] померла [PERSON] [INFO] померла [PERSON] [INFO] помер [PERSON] [INFO] помер [PERSON] . За життя [PERSON] та [PERSON] було виділено земельні частки (паї), розміром 3,53 умовних кадастрових гектарів, в КСП «Дружба», на які вони державні акти не отримали. Після смерті дружини [PERSON] спадщину не оформив. Також після смерті батьків [PERSON] фактично спадщину, що складається із вищезазначених земельних часток (паїв) та житлового будинку, прийняв, але юридично її не оформив. Після його смерті спадкоємцями за законом стали позивачі по справі. 05 лютого 2018 року Бориспільською міською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 40/2018 після померлого [PERSON] . Постановою № 438/02-31 від 13 березня 2018 року позивачам було відмовлено в оформленні спадкового майна в зв`язку з неподанням документів, що підтверджують факт родинних відносин [PERSON] із [PERSON] та їх відносин із [PERSON] . Ухвалою від 22 квітня 2024 року було відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження (а.с.139). Ухвалою від 21 червня 2024 року було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду (а.с.196). В судовому засіданні позивач [PERSON] та адвокат Сацик Р.В. як представник [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача, Ташанської сільської ради Бориспільського району Київської області, в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Судом встановлено наступне. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10 березня 1969 року Ташанською сільською радою Переяслав-Хмельницького району Київської області, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.30). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11 квітня 1990 року Відділом ЗАГС Бориспільського міськвиконкому Київської області, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.28). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрації шлюбу № 00019479786 від 30 січня 2018 року (а.с.38-39) 01 березня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького управління юстиції у Київській області (актовий запис № 1) був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.38-39). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 09 січня 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Бориспільського міськвиконкому Київської області, [INFO] в м.Бориспіль Київської області померла [PERSON] (а.с.44). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03 вересня 1994 року Відділом актів громадянського стану Бориспільського міськвиконкому Київської області, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.29). [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 02 липня 2008 року Виконавчим комітетом Ташанської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області (а.с.40). [INFO] в с.Ташань Переяслав-Хмельницького району Київської області помер [PERSON] (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , видане 01 лютого 2009 року Виконавчим комітетом Ташанської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області (а.с.41)). [INFO] помер [PERSON] ( копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 30 січня 2018 року Переяслав-Хмельницьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с.42)). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 02 жовтня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с.43). [INFO] в м.Бориспіль Київської області помер [PERSON] . Відповідно до\~копій сертифікатів\~на право\~на земельну\~частку пай\~серії КВ\~№ 0208902\~та серії\~КВ №\~0177972\~ [PERSON] та\~ [PERSON] \~отримали кожен\~право на\~земельну частку\~(пай),\~площею \~3,53умовних кадастрових гектарів, що перебували в колективній власності КСП «Дружба» (а.с.45-48). Державний нотаріус Бориспільської міської державної нотаріальної контори Київської області Бровченко С.О. постановою № 438/02-31 від 13 березня 2018 року (а.с.49-50) відмовив позивачам в отриманні свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] та померлого [PERSON] , спадщину після якого успадкував [PERSON] . Підставами відмови зазначено: - неподання правовстановлюючих документів на спадкове майно; - неподання документів на підтвердження факту смерті та часу відкриття спадщини [PERSON] та [PERSON] ; - неподання документів на підтвердження факту родинних відносин [PERSON] із [PERSON] та факт їх родинних відносин із [PERSON] ; - неподання доказів на підтвердження факту прийняття [PERSON] спадщини після померлого [PERSON] , [PERSON] після померлої [PERSON] . Відповідно до копії експертного висновку № 056/479-а від 20 березня 2024 року (а.с.61) у наданих для проведення експертизи документах записи « [PERSON] » та « [PERSON] » є ідентичними. Із копії довідки Ташанської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 89 від 21 лютого 2018 року (а.с.52) вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня смерті була зареєстрована та проживала разом із чоловіком [PERSON] в с.Ташань Переяслав-Хмельницького району Київської області. Відповідно до копії довідки № 222 від 05 лютого 2018 року (а.с.53) [PERSON] був зареєстрований з 31 січня 1995 року по день смерті ( [INFO] ) по [ADDRESS] . За даною адресою д дня його смерті були зареєстрованими: син [PERSON] та донька [PERSON] . Згідно копії акту обстеження від 25 січня 2024 року (а.с.54) [PERSON] спільно проживав із батьком [PERSON] із 01 серпня 2008 року по день його смерті ( [INFO] ) по [ADDRESS] . Відповідно до\~виписки з\~погосподарської книги\~за 2006-2010\~роки (а.с.55,\~59-63)\~по [ADDRESS] проживали: [PERSON] власник будинку, який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до відповіді на адвокатський запит Виконавчого комітету Ташанської сільської ради Бориспільського району Київської області № 565 від 08 березня 2024 року (а.с.58) власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] , був померлий [INFO] [PERSON] . Інші об`єкти нерухомого майна, належні [PERSON] та [PERSON] на території сільської ради відсутні. Згідно довідки Виконавчого комітету Ташанської сільської ради Бориспільського району Київської області № 25 від 01 лютого 2024 року (а.с.80) [PERSON] були надані в користування земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, площею 0,25 га, та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0,30 га. Відповідно до відповіді на адвокатський запит Комунального підприємства «Бориспільське міське бюро технічної інвентаризації» № 26 від 04 березня 2024 року (а.с.83) підприємство не володіє будь-якою інформацією щодо об`єкта нерухомого майна, розташованого по [ADDRESS] . Згідно довідкиВиконавчого комітету Ташанської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 551 від 26 листопада 2020 року (а.с.84) за [PERSON] , яка померла [INFO] , рахується земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, № 598 ( сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0177972; за [PERSON] , який помер [INFO] , - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, № 599 (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЯА № 572994). Відповідно до відповіді на адвокатський запит Головного управління Держгеокадастру у м.Києві та Київській області № 29-10-0.331-1696/2-24 від 20 лютого 2024 року (а.с.85) у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) наявні: - запис № 173 від 01 лютого 1998 року про реєстрацію сертифікату серії КВ № 0177972 на земельну частку (пай), площею 3,538 умовних кадастрових гектарів, із земель КСП «Ташань» на ім`я [PERSON] ; - запис № 155 від 01 лютого 1998 року про реєстрацію сертифікату серії КВ № 00208902 на земельну частку (пай), площею 3,538 умовних кадастрових гектарів, із земель КСП «Ташань» на ім`я [PERSON] . Крім того, у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, станом на 01 січня 2013 року відсутні записи про реєстрацію державних актів на право власності на земельні ділянки на ім`я [PERSON] та [PERSON] . Разом з тим, в архіві наявний бланк заповненого державного акту серії ЯА № 572994 на право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,3200, кадастрові номери 3223387400:06:0003:0003 та 3223387400:05:006:0041, що розташовані на території Ташанської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, на ім`я [PERSON] . Спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] була зареєстрована в Спадковому реєстрі за № 40/2018 (а.с.1244). Перша Бориспільська державна нотаріальна контора не надала копії спадкової справи № 40/2018 після померлого [INFO] [PERSON] на адвокатський запит, посилаючись на нотаріальну таємницю (.с.123). Спадкові справи після померлої [INFO] [PERSON] та померлого [INFO] [PERSON] у Спадковому реєстрі зареєстрованим не були (а.с.125-126). На виконання ухвали Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 квітня 2024 року Першою Бориспільською державною нотаріальною конторою була надана копію спадкової справи № 40/2018 після померлого [INFO] [PERSON] (а.с.178189). Позивач [PERSON] , допитаний за його клопотанням в якості свідка, показав суду наступне. Його батько [PERSON] після смерті дружини свого батька [PERSON] переїхав проживати до нього, щоб доглядати та допомагати по господарству. Батько (дід позивача) проживав разом із дружиною [PERSON] , яка була мачухою [PERSON] . Своїх дітей вона не мала. Батько проживав із дідом до самої смерті останнього, а потім повернувся до них. Свідок [PERSON] показала суду наступне. Проживає у с. Ташань з 1986 року, з того часу знає сім`ю [PERSON] . Дід [PERSON] та баба [PERSON] проживали по сусідству удвох, син [PERSON] часто до них приїздив. Інших дітей ніколи не бачила. Коли померла б. [PERSON] , [PERSON] переїхав до батька і постійно з ним проживав до самої його смерті. Потім повернувся додому до дітей. Аналогічні показання надав суду і свідок [PERSON] , сусід [PERSON] у с. Ташань. Свідок [PERSON] показала суду наступне. Вона проживає по сусідству з будинком [PERSON] в с. Ташань. Дід [PERSON] проживав разом із б. Настею, яка була його другою дружиною. [PERSON] мав сина [PERSON] , спільних дітей у них не було. Син [PERSON] часто приїздив до батька, допомагав по господарству. Коли б. Настя померла, [PERSON] взагалі переїхав до батька, проживав з ним та доглядав за ним до самої смерті. Суд приймає до уваги подані позивачами та їх представниками докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, родинних відносин між фізичними особами; реєстрації шлюбу. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В силу ч. 1 ст. 318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», саме відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 9 цього Закону, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Отже, факт народження особи, укладення шлюбу підтверджується вищезазначеними актами. Матеріали справи містять свідоцтво про народження [PERSON] , відповідно до якого його батьком є [PERSON] , матір`ю [PERSON] (а.с. 30). За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивачів про встановлення факту того, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки даний факт підтверджено у встановлений законом спосіб. Документ, що посвідчує цей факт, наявний та дійсний. Щодо вимоги про встановлення факту того, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , померлої [INFO] , то вона не підлягає до задоволення, з огляду на наступне. Як вже зазначалося, із свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що його батьками були [PERSON] та [PERSON] . І позивач, і свідки, які були допитані судом, пояснили, що [PERSON] була другою дружиною [PERSON] , була мачухою, а не біологічною матір`ю [PERSON] . За таких обставин, задовольняти вимогу про встановлення такого факту в судовому порядку підстав немає. Вимога позивачів про встановлення факту перебування [PERSON] , 1929 року народження, у шлюбі із [PERSON] , [INFO] , також задоволенню не підлягає, оскільки такий факт підтверджено відповідним актовим записом, який надано до суду (а.с. 38, 39). Щодо встановлення факту належності [PERSON] , 1929 року народження, яка померла [INFO] , Сертифікату на право на земельну частку (пай), розміром 3,53 га, в КСП «Дружба», серії КВ № 0177972, виданого на ім`я [PERSON] , слід зазначити наступне. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до вимог п.п.4, 7 Постанови ПВС України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян та організацій, коли за законом вони вправі звернутися до суду в інтересах інших осіб, а також за заявою прокурора. Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Пунктом 12 вищезазначеної Постанови встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Отже, на думку суду, з досліджених доказів у їх взаємозв`язку вбачається, що Сертифікат на право на земельну частку (пай), розміром 3,53 га, в КСП «Дружба», серії КВ № 0177972, виданого на ім`я [PERSON] , було видано саме [PERSON] Невідповідності у імені особи є наслідком фіксації в різних документах українських офіційних варіантів особового імені [PERSON] і Настя, які є ідентичними. Приймаючи до уваги вказані обставини, проаналізувавши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, оскільки підтверджені матеріалами справи, встановлення даного факту необхідне заявнику для оформлення спадщини, іншого порядку його встановлення законом не визначено. Доказів, які б викликали сумнів суду у правомірності вимог заявника у судовому засіданні не здобуто. Вимога щодо встановлення факту спільного проживання [PERSON] , який помер [INFO] , разом з батьком [PERSON] , який помер [INFO] , на час смерті останнього, по [ADDRESS] , також підлягає до задоволення, зважаючи на наступне. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до частини третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. \~ \~ \~ \~Отже, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч. 3 ст. 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Проаналізувавши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт спільного проживання [PERSON] зі своїм батьком [PERSON] на час смерті останнього знайшло своє підтвердження, встановлення даного факту необхідне позивачам для оформлення спадщини, іншого порядку його встановлення законом не визначено. Доказів, які б викликали сумнів суду у правомірності таких вимог у суді не здобуто. Згідно із частиною першою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до частини першої статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч.1, 2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України прав власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Частиною першою статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення частина перша статті 1225 ЦК України). Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої статті 152 ЗК України. ЗК України встановлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю чи укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України. Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. У п. 3.5 - вказано, що правильною є практика судів, які у випадку не завершення процедури приватизації земельної ділянки яку розпочав за життя спадкодавець, та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 128/1911/15-ц, від 30 червня 2020 року у справі № 623/633/17, від 25 березня 2020 року у справі № 158/1672/17-ц, від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17, від 29 серпня 2019 року у справі № 554/1195/17, що свідчить про сталість судової практики у вирішенні питання права на завершення приватизації земельної ділянки. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачі, прийнявши спадщину після смерті свого батька [PERSON] , набули право на спадкування усіх його прав та обов`язків, що належали йому на момент смерті, включно з правом на завершення приватизації земельних ділянок, оскільки останній мав таке право в порядку спадкування за законом внаслідок встановлення факту їх спільного проживання після смерті [INFO] свого батька [PERSON] , але юридично її не оформив. У зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про визнання за позивачами права на земельну частку (пай) розміром 3,53 га, без визначення меж в натурі, що розташована на території Ташанської сільської ради Бориспільського району Київської області, та належала на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0177972 [PERSON] , слід зазначити наступне. В силу вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу вимог ч.ч.1, 4 ст. 374 ЦК України суб`єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Права та обов`язки суб`єктів права власності на землю (земельну ділянку) встановлюються законом. Згідно п.17 Розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, не оформлення юридично успадкованого права на земельну частку (пай) спадкодавцем не позбавляє його спадкоємця права на це право. Судом встановлено, що [PERSON] мала право на земельну частку (пай) (наявний Сертифікат), спадщину після неї прийняв шляхом спільного проживання її чоловік [PERSON] , юридично спадщину не оформив; Спадщину після смерті [PERSON] шляхом спільного проживання прийняв його син [PERSON] , юридично спадщину також не оформив. Позивачі прийняли спадщину після смерті свого батька [PERSON] у належний спосіб, отже набули право на спадкування усіх його прав та обов`язків, що належали йому на момент смерті, в тому числі й тих, які юридично не були оформлені. У зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про визнання за позивачами в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] батька [PERSON] права власності на будинок по [ADDRESS] , слід зазначити наступне. Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України „Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, за умови, якщо державна реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. За правилами ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІУ від 01 липня 2004 року речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення та на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Виникнення права власності на житловий будинок не залежить від державної реєстрації цього права. Державна реєстрація лише підтверджує (закріплює) право власності на нерухоме майно. З врахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що нездійснення спадкодавцем державної реєстрації права власності на будинок не позбавляє його спадкоємців права на нього, як частину спадкового майна, та оформлення такого права відповідно до вимог закону. Відповідно до п.3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України 24.05.2001 р. № 127, не належать до самочинного будівництва, зокрема, індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року. З наявних\~в матеріалах\~справи та\~досліджених судом\~доказів вбачається,\~що даний\~будинок побудований\~у 1969\~році,\~головою домоволодіння\~(двору)\~вказано [PERSON] .\~Спадщину після\~ [PERSON] \~шляхом спільного\~проживання прийняв\~його син\~ [PERSON] ,\~юридично спадщину\~не оформив.Позивачі прийняли спадщину після смерті свого батька [PERSON] у належний спосіб, отже набули право на спадкування усіх його прав та обов`язків, що належали йому на момент смерті, в тому числі й тих, які юридично не були оформлені. За таких обставин, позовні вимоги і в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 328, 374, 1216, 1218, 1261, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: partial