Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-19 00:00:00

Акціонерне товариство «Юнекс Банк» (далі АТ «Юнекс Банк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач [PERSON] звернувся до АТ «Юнекс Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 20.11.2019 підписав анкету-заяву про відкриття поточного рахунку № UA 033225390000026208091103001.UAH. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписавши анкету-заяву, ознайомився і погодився з публічною пропозицією Банку на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, з умовами та правилами надання банківських послуг. При цьому відповідач отримав банківську платіжну картку та надав Банку розписку про отримання картки та про ознайомлення з правилами користування карткою визначених у Публічній пропозиції АТ «Юнекс Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Зазначена Публічна пропозиція АТ «Юнекс Банк» оприлюднена на офіційній інтернет-сторінці Банку за адресою: www.unexbank.ua. Відповідач акцептував та приєднався до Публічної пропозиції позивача на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, що оприлюднена на офіційній інтернет сторінці Банку. Відповідно до умов вказаного Договору, позивач відкрив відповідачу особовий рахунок у гривні та надав відповідну платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер до неї. АТ «Юнекс Банк» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, проте відповідач свої зобов`язання повернути кредит не виконав, у зв`язку з чим, станом на 21.11.2023 має заборгованість у розмірі 29972,53 грн., з яких 14353,55 грн. заборгованість за кредитом, 15618,98 грн. заборгованість за процентами та комісіями. У зв`язку з зазначеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь АТ «Юнекс Банк» заборгованість у сумі 29972,53 грн. та 2\~684,00 грн. судових витрат зі сплати судового збору. Заочним рішенням суду від 18.04.2024 позовні вимоги АТ «Юнекс Банк» були задоволені повністю. 20.06.2024 відповідач звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із заявою про перегляд заочного рішення від 18.04.2024. Ухвалою суду від 30.07.2024 заяву відповідача про перегляд заочного рішення було задоволено, заочне рішення суду від 18.04.2024 - скасовано, справу призначено до судового розгляду, встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи, призначено судове засідання для розгляду справи. 12.08.2024 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якій визнав позов в частині заборгованості за тілом кредиту в розмірі 14353,55 грн., а проти задоволення позову в частині стягнення заборгованості за процентами заперечував, посилаючись на їх необґрунтованість. В обґрунтування заперечень представник відповідача зазначав, що анкетою-заявою від 20.11.2019 визначено строк кредитування 12 місяців. Після спливу визначеного договором строку кредитування (20.11.2020) позивач не мав права нараховувати проценти за користування кредитними коштами. Крім того, заборгованість за нарахованими процентами та комісіями, яка згідно розрахунку заборгованості за період з 20.11.2019 по 01.11.2023 становить 15618,98 грн., виходить за межі позовної давності, яку відповідач просить суд застосувати, оскільки сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. На підставі викладеного просив відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми заборгованості за процентами та комісіями. 20.08.2024 представник позивача подав до суду письмові заперечення, в яких відхилив доводи відповідача про сплив строків позовної давності, посилаючись на те, що відповідач активно користувався карткою та вчиняв платежі в оплату заборгованості, зокрема 05.08.2022 сплатив 700,00 грн. на погашення заборгованості за тілом кредиту, а 31.03.2023 - 1 823,41 грн. на погашення заборгованості за відсотками. Зазначене свідчить про обізнаність відповідача з пролонгацією строку дії договору та про визнання ним боргу. Представник позивача в судове засідання, не з`явився. В прохальній частині позовної заяви представник позивача просила справу розглядати за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника відповідача адвоката Кари Ю.М. надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, в якій остання зазначила, що відповідач визнає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту. З огляду на викладене, суд постановив справу розглядати за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено, що 20.11.2019 відповідач звернувся до АТ «Юнекс Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву № UA 033225390000026208091103001.UAH від 20.11.2019, в якій просив відкрити йому поточний рахунок з використання платіжної картки з кредитним лімітом 15000,00 грн., процентною ставкою за користування кредитом 52% річних, строк кредитування 12 місяців. В цей же день відповідач отримав платіжну картку з номером [NUMBER] , що підтвердив свої підписом в анкеті-заяві. Станом на момент спливу строку кредитування заборгованість становила відповідача за тілом кредиту становила 14747,75 грн., за відсотками 627,47 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 82 83) та не заперечується відповідачем. З Розрахунку заборгованості вбачається, що після закінчення строку кредитування відповідач продовжував використовувати кредитні кошти. Заборгованість відповідача за тілом кредиту становить 14353,55 грн. Також з розрахунку заборгованість вбачається, що заборгованість за процентами, нарахованими за користування кредитними коштами в межах строку кредитування, була погашена відповідачем після 20.11.2022. Відповідач факт продовження строку кредитування заперечував, а позивач зазначені доводи позивача належними, допустимими та достовірними доказами не спростував. Відомостей про те, що строк кредитування продовжено, матеріали справи не містять. За змістом вимог ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторін. Згідно до ст.ст.1054, 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі, за яким за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Юнекс Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ст. 610 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, повинен сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з умовами Договору про комплексне банківське обслуговування позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Посилання банку на те, що згідно умов публічної пропозиції Акціонерного товариства «Юнекс Банк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, з якими ознайомлений відповідач при укладенні договору, і які є частиною договору, він мав право нараховувати відсотки після закінчення строку дії договору до повного погашення заборгованості, суд не приймає до уваги, оскільки матеріали справи не містять підтверджень, що саме надану банком до суду публічну пропозицію розумів відповідач, ознайомився і погодився з нею, підписуючи анкету-заяву про оформлення кредитної картки та встановлення кредитного ліміту, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема, й щодо нарахування процентів за користування кредитними коштами до повного погашення заборгованості незалежно від строку кредитування. Наданий банком до суду примірник публічної пропозиції (а.с. 18 54) не містить підпису відповідача про ознайомлення з ним, повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Відповідна правова позиція Верховного Суду викладена у постановах від 17 липня 2019 року (справа № 175/4576/14-ц), від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), та судова практика у цій категорії справ також є незмінною. В паспорті споживчого кредиту (а.с. 13) зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо. Зміст вищезазначеного паспорту має інформаційний характер щодо умов кредитування, містить пропозицію щодо укладення договору на певних умовах, але не підмінює сам договір, у якому мають бути чітко визначені всі умови кредитного договору. Також, паспорт споживчого кредиту містить зауваження, що наведена в ньому інформація зберігає чинність та є актуальною до 20.11.2019. В постанові від 15.06.2022 у справі № 313/181/21 Верховний Суд зазначив, що особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України). Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (частина перша статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, у тому числі, з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Отже, ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту». Таким чином, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді нарахування процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. При цьому суд зазначив, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК, України, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Відтак, у межах строку кредитування до 20.11.2020 відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти за користування кредитними коштами. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року по справі № 723/304/16-ц (провадження N 14-360цс19), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року по справі № 638/13683/15-ц (провадження N 14-680цс19), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22), тобто дана судова практика є сталою. Таким чином, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст. 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Згідно за статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як передбачено статтями 76,77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до статей 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Як установлено статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчинення нею процесуальних дій. З огляду на викладене, позовні вимоги АТ «Юнекс Банк» підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, розмір якої відповідачем визнаний. Підстав для стягнення з відповідача заборгованості за відсотками судом не встановлено. Отже, в ція чатині позовні вимоги АТ «Юнекс Банк» задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1450,08 грн. Доказів понесення інших судових витрат сторонами суду не надано. Із заявами про намір подати такі докази після ухвалення рішення суду сторони та їх представники до суду не зверталися.

Outcome: partial