Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

І. Позиція сторін у справі у травні 2024 р. до суду надійшла вищезазначена позовна заява, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути із [PERSON] заборгованість у розмірі 31048 грн 69 коп., а також судові витрати по справі. В обґрунтування позову зазначає, що між [PERSON] , АТ «ОТП БАНК» та ТДВ «СК «Віді-Страхування» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту АС №07/074-012412, предметом якого є страхування майнових інтересів страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов?язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням ТЗ «Suzuki Vitara» д.н.х. [NUMBER] . У період часу з 10.08.2021 по 11.08.2021, за адресою м. Київ, просп. Перемоги, 104, [PERSON] пошкоджено застрахований ТЗ. Відповідно до довідки Святошинського УП ГУНП в м. Києві від 27.08.2021 відносно відповідача складено протокол серії ВАБ №388299 про вчинення адміністративного правопорушення за ст. 173 КУпАП (дрібне хуліганство) та направлено до Святошинського районного суду м. Києва де його визнано винним у вчиненні вказаного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. Отже, пошкодження застрахованого ТЗ є наслідком протиправних дій [PERSON] , внаслідок яких відповідно до акту виконаних робіт від 28.10.2021 вартість відновлювального ремонту застрахованого ТЗ склала 31048 грн 69 коп., а тому ТДВ «СК «Віді-Страхування» 29.09.2021 згідно з договором страхування та виходячи з рахунку ТОВ «ВІДІ ГРАНД» №ГДрС-0012923 від 28.08.2021, здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 31052 грн 33 коп. В подальшому позивачем 11.01.2023 на адресу відповідача надіслано вимогу від 09.01.2023 про відшкодування шкоди, однак станом на дату подання позову відповідачем не відшкодовано завдану ним шкоду, що стало підставою для звернення позивача до суду із позовом про відшкодування шкоди в порядку суброгації до відповідача. ІІ. Процесуальні дії і рішення суду відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2024, визначено головуючого - суддю Ул`яновську О.В. (а.с. 36-37). Ухвалою судді від 15.05.2024 прийнято у своє провадження та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням без виклику сторін (а.с. 39-40). Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Позивачем надано докази про надсилання відповідачу позовної заяви разом з додатками до неї (а.с. 33, 34). Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, шляхом надсилання рекомендованим листом ухвали про відкриття провадження від 14.05.2024. Відзив на позовну заяву до суду не направив, жодних заяв з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Відповідно до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає ст. 280 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини справи судом встановлено, що 17.12.2018 укладено договір АС №07/074-012412 добровільного страхування наземного транспорту між [PERSON] , АТ «ОТП БАНК» та ТДВ «СК «Віді-Страхування», предметом якого є страхування майнових інтересів страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов?язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням ТЗ «Suzuki Vitara» д.н.х. [NUMBER] . Строк дії Договору 4 роки до 16.12.2022 (а.с. 9-16). Згідно довідки про проведення перевірки Святошинського УП ГУ НП у м. Києві від 27.08.2021 під час проведення перевірки, у тому числі і за заявою ЄО №53954, було встановлено особу правопорушника, який, викидав речі з балкону та пошкодив застрахований ТЗ, [PERSON] , [INFO] , відносно якого складено протокол серії ВАБ №388299 про вчинення адміністративного правопорушення за ст. 173 КУпАП (дрібне хуліганство), що також підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинне кримінальне правопорушення та іншу подію від 11.08.2021 та протоколом огляду місця події від 11.08.2021 (а.с. 23-26). Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 01.11.2021 [PERSON] , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено штраф у розмірі 51 грн 00 коп. (а.с. 27). 16.09.2021 до ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» звернулася [PERSON] з заявою про виплату страхового відшкодування, у зв?язку з пошкодженням застрахованого ТЗ, що є страховим випадком відповідно до умов договору страхування (а.с. 28). ТДВ «СК «Віді-Страхування» на підставі акту огляду транспортного засобу від 11.08.2021, рахунку офіційного дилера ТОВ «ВІДІ ГРАНД» №ГДрС-0012923 від 28.08.2021, акту виконаних робіт №ГДрС-0012923 від 28.08.2021, розмір страхового відшкодування складає 31048 грн 69 коп. (а.с. 17-22). На підставі страхового акту №11022 від 27.09.2021, сума нарахована до виплати становить 31052 грн 33 коп. (а.с. 28) ТДВ «СК «Віді-Страхування» здійснила виплату страхового відшкодування за ремонт ТЗ «Suzuki Vitara» д.н.х. [NUMBER] для ТОВ «ВІДІ ГРАНД», згідно платіжного доручення №4930 від 29.09.2021 у розмірі 31052 грн 33 коп. (а.с. 29). У зв`язку з виплатою страхового відшкодування позивачем застрахованій особі, ТДВ «СК «Віді-Страхування» звернувся до відповідача [PERSON] із претензією про виплату страхового відшкодування №11022 від 09.01.2023, в якій просив виплатити суму страхового відшкодування у розмірі 31052 грн 33 коп. на користь ТДВ «СК «Віді-Страхування» (а.с. 30-31). ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до положень ст. ст. 3, 5, 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Верховний Суд у своїй постанові від 22.01.2019 у справі № 676/518/17 дійшов висновку, що відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливо б було відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Виходячи із положень вказаної статі, факт правопорушення та вина [PERSON] у його вчиненні додаткового доказування не потребує. За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 22.12.2020 у справі № 565/1210/19. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до п. 59 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, ризик виникнення якої застрахований, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування або відповідно до законодавства. Статтею 108 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 25.03.2019 №591/3152/16-ц факт проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля та проведення позивачем оплати за його проведення підтверджується актом виконаних робіт та квитанцією про сплату грошових коштів. Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що позивачем, як страховиком, сплачено страхове відшкодування на загальну суму 31052 грн 33 коп. на відшкодування шкоди, заподіяної в результаті пошкодження застрахованого ТЗ відповідачем [PERSON] . Отже суд прийшов до переконання про те, що позивачем доведено у відповідності до ст.ст. 76-80 ЦПК України розмір понесених витрат за відновлення пошкодженого транспортного засобу. Аналізуючи викладене у сукупності, суд приходить до висновку, що позивач виконав всі покладені на нього зобов`язання, а тому у нього виникає повне право звернутися безпосередньо до відповідача з вимогою про відшкодування шкоди у порядку суброгації. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, шляхом стягнення з [PERSON] завданої ним шкоди на користь позивача, що становить 31048 грн 69 коп. V. Розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп. за подання позовної заяви до суду і позов суд задовольняє, з відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збірна користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved