Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-09 00:00:00

23.05.2024 позивачка звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 500 євро щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що 07.06.2012 сторони уклали шлюб, однак спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов`язки та основоположні цінності, тому заочним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 22.04.2024 шлюб між ними було розірвано. У шлюбі [INFO] у них народилась дочка - [PERSON] . Позивач зауважила, що відповідач проживає та працює в Італії близько семи останніх років без повернень в Україну. Довгий час вони разом проживали в Італії, проте протягом останніх 5-ти років вона із [PERSON] проживає окремо. Перебуваючи в Італії, відповідач цікавився долею доньки, брав участь у її вихованні, однак, після того, як вони стали проживати окремо батько дуже швидко втратив будь-який інтерес до дитини. На усі звернення щодо необхідності брати участь у вихованні дитини, в тому числі і матеріально відповідач не реагує. Спілкування батька з дитиною також зведене до мінімуму і остання розмова між ними відбулась більше року тому. На даний момент позивачка разом із дитиною проживає в Україні, а батько дитини продовжує проживати в Італії. Позивачка також повідомила, що раніше матеріально їй допомагав батько, який був військовослужбовцем, проте 17.01.2024 він загинув. Наразі позивачка з дитиною проживає у Львові, де дитина навчається у приватній школі. З моменту повернення в Україну [PERSON] не працевлаштувалась, а відповідач жодним чином не допомагає у вихованні та забезпеченні дитини, незважаючи на те, що він стабільно отримує заробітну плату у євро. Відтак, просить позов задовольнити. Ухвалою від 27.05.2024 судом відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 03.09.2024 сторони у судове засідання не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, підтвердження чого міститься в матеріалах справи. Позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Також вона подала заяву, у якій повідомила, що вона змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями, які повернулися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності відповідач не подавав, про причини неявки не повідомляв. Також відповідачем не було подано відзиву на позов. Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.04.2018 у справі №800/547/17 направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, суд вважає, що відповідач є повідомлений про розгляд справи належним чином. Як передбачено ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивачки проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки повне рішення виготовлено 10 вересня 2024 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 03 вересня 2024 року, датою ухвалення даного рішення є саме 10 вересня 2024 року в силу ч. 5 ст. 268 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 07 червня 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 07.06.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Червоноградського міського управління юстиції Львівської області (а. с. 11). Заочним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 22.04.2024 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу відновлено позивачці дошлюбне прізвище « [PERSON] » (а. с. 12). У шлюбі у сторін народилось дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 04.10.2022 Червоноградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а. с. 9). Із довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Байлінгвел Інтернешнл СТЕМ Скул» №74 від 10.05.2024 вбачається, що [PERSON] навчається у ТОВ «Байлінгвел Інтернешнл СТЕМ Скул» у 6 класі з вересня 2023 року. Повна вартість навчання за рік складає 70\~000 грн. Сума сплачена за навчання за період з вересня 2023 року по квітень 2024 становить 56\~000 грн (а. с. 15). До позову позивачка долучила ряд документів, які на її думку підтверджують перебування відповідача за кордоном та отримання ним доходів в іноземній валюті, а саме: Відповідно до спрощеної оренди житла встановлено, що пан [PERSON] та пані [PERSON] здають в оренду пану [PERSON] об`єкт нерухомості, розташований у [ADDRESS] . Договір укладено строком на 3 роки з 01.12.2018 по 30.11.2021 (а. с. 19-28). Із замовлення банківського переказу SEPA вбачається, що [PERSON] здійснив оплату у розмірі 900 євро за оренду за липень 2021 року (а. с. 29-30). Відповідно до трудової книжки єдиного зразка [PERSON] був прийнятий на роботу 28.07.2017 у готель «Штаркенберг кг маїр франц та ко» та станом на 30.03.2018 продовжував працювати. Також зазначено, що після стягнення податків відповідач отримує заробітну плату у розмірі 1483 євро на місяць (а. с. 35-42). Із банківської виписки по рахунку [PERSON] за період з 31.12.2018 по 14.01.2019 встановлено, що його оборот по картці складав 10\~037, 59 євро (а. с. 47-48). Із відповіді соціальної служби вбачається, що [PERSON] було виплачено компенсацію у розмірі 900 Євро за три місяці 2021 року через обмеження спричинені пандемією Ковід (а. с. 51-52). Із відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України встановлено, що відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України гр. [PERSON] [INFO] , в період з 08.11.2017 по 12.08.2024 в Базі даних не виявлено (а. с.74, 81). Позивачка просить прийняти рішення, яким стягувати з батька аліменти в сумі 500Є щомісячно, оскільки самостійно участі в утриманні та забезпеченні дитини матеріально батько не бере. При ухваленні рішення суд керується наступними правовими нормами. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом положень ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Як передбачає ч. 1\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно\~з ч. 3 ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яснено абз. 3, 4 п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до\~статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік»\~прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривні. Із приписів ч. 1 ст. 183 СК України\~ вбачається, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Як встановлено\~судом,\~відповідач є\~батьком малолітньої\~ [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає з своєю матір`ю та знаходиться на утриманні останньої. Позивачка просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти у розмірі 500 Євро, оскільки стверджує, що відповідач проживає та працює в Італії вже тривалий термін. Разом з тим, докази на підтвердження того, що на даний час [PERSON] працює та отримує заробітну плату (дохід) в іноземній валюті за кордоном відсутні. Документи, долучені до позову підтверджують лише те, що у 2017-2021 роках відповідач проживав та працював за кордоном. Натомість жодних доказів того, що [PERSON] і надалі проживає та працює за кордоном матеріали справи не містять. Відтак, належні та допустимі докази того, що відповідач має змогу сплачувати аліменти в іноземній валюті у розмірі, вказаному позивачкою, відсутні, оскільки позивачкою не доведено те, що на даний час (чи на час звернення до суду з даною позовною заявою) відповідач отримує дохід в іноземній валюті. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ч.\~5,\~6\~ст.\~81\~ЦПК України\~докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, враховуючи норми\~СК України, суд дійшов до висновку, що позовна вимога про стягнення аліментів підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення аліментів у твердій грошовій сумі (як просила позивачка) у розмірі 5\~000,00 (п`ять тисяч) гривень. Саме такий розмір з врахуванням доходів платника аліментів буде достатнім для утримання дитини даного віку. Стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки слід здійснювати з моменту звернення до суду з позовом, як це визначено ст. 191 СК України. Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з наступного.\~ Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнені позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За цих підстав, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у виді судового збору в сумі 1211,80 гривень в силу приписів ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial