Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

24 квітня 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити його батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Обгрунтовано позов тим, що позивач та відповідач з 18 червня 2016 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 червня 2020 року було розірвано. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 07\~серпня 2020\~року стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дочку [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Дочка сторін проживає з позивачем та її чоловіком [PERSON] і вони фактично самостійно її виховують, утримують, створюють їй належні умови та купують всі речі, необхідні для нормального розвитку дитини. Всі питання стосовно виховання дитини та забезпечення її життя вирішуються позивачем та її чоловіком [PERSON] без участі та підтримки відповідача. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме: не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує їй необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу та взагалі не спілкується з дочкою. Вказані факти свідчать про відсутність у відповідача серйозного ставлення до своїх батьківських обов`язків, свідоме нехтування ним своїми обов`язками та ухилення від виховання дитини, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 травня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження; визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позов. В установлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 червня 2024 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд його задовольнити. Вказала, що відповідач не займається вихованням дитини, не бере участі в її житті, дитиною не цікавиться. Вихованням дочки займається позивач зі своїм чоловіком - [PERSON] , який має намір усиновити дитину. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань не подав. Представник Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради у судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності та просила прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини, зазначивши, що підтримує рішення Виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 22 липня 2024 року № 478 про затвердження висновку щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Заслухавши доводи позивача, допитавши свідка [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач та відповідач з 18 червня 2016 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 червня 2020 року було розірвано (а.с. 13). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 10). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 07\~серпня 2020\~року стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дочку [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 11-12). 17 червня 2022 року позивач зареєструвала шлюб із [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 17). Відповідно до довідки № 49 від 12 квітня 2024 року, виданої Чернігівським колегіумом № 11 Чернігівської міської ради Чернігівської області, [PERSON] дійсно навчається в 2-А класі цього колегіуму (а.с. 15). Згідно з копією характеристики Чернігівського колегіуму № 11 Чернігівської міської ради Чернігівської області на ученицю 2-А класу [PERSON] від 17 квітня 2024 року, остання відвідує заклад освіти з 2022 року, зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, працелюбна, уважна учениця.\~Виявляє зацікавленість\~до навчання.\~Навчається в\~повну міру\~своїх сил.\~Швидко запам?ятовує\~учбовий матеріал.\~Виявляє логічне\~мислення.\~Має здібності\~до навчання\~української мови\~та літератури,\~математики.\~На уроках\~уважна,\~активна.\~Має добрий\~загальний розвиток.\~Багато читає.\~Переказує прочитане.\~До виконання\~доручень ставиться\~відповідально.\~Бере активну\~участь у\~житті класу,\~школи.\~Учениця приймає\~участь у\~олімпіадах з\~англійської мови,\~української мови\~та літератури,\~Я досліджую\~світ у\~2023\~та 2024\~роках.\~Батьки (мама)\~приділяє належну\~увагу вихованню\~дитини.\~До школи\~приводить та\~забирає після\~освітнього процесу.\~Дівчинка користується\~повагою серед\~викладачів.\~Має авторитет\~серед однокласників.\~Має багато\~друзів,\~підтримує дружні\~стосунки з\~багатьма учнями (а.с. 16). Рішенням Виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 22 липня 2024 року № 478 затверджено висновок щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Зокрема, відповідно до вказаного висновку під час бесіди зі спеціалістами управління [PERSON] повідомила, що батька бачила рік назад, коли він обіцяв забрати її, як і завжди, погратися до себе додому, але обіцянку свою не виконав, через що дитина образилася. Вона також повідомила, що батько не вітає її зі святами, подарунки не дарує, не телефонує. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] наполягала на необхідності позбавити батьківських прав [PERSON] через те, що він не цікавиться життям дочки, не відвідує її, але аліменти сплачує. Батько на засіданні комісії з питань захисту прав дитини категорично заперечував проти позбавлення його батьківських прав та повідомив, що подарунки [PERSON] дарував, зі святами вітав. Він працює, своєчасно сплачує аліменти, шкідливих звичок не має, вважає, що дочка наразі налаштована матір?ю проти нього, тому не вважає за необхідне травмувати дитину своїми діями, спрямованими на спілкування з [PERSON] . Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду, зокрема, показала, що давно товаришує з позивачем, буває часто в неї в гостях, знає відповідача. Відповідач одного разу пообіцяв забрати [PERSON] до себе, але в призначений день та час не прийшов, після чого у дитини була істерика, вона говорила, що батько її обманув. За час бойових дій на території м. Чернігова відповідач дитині чи позивачу не телефонував, не цікавився, що з дочкою. На день народження [PERSON] відповідач обіцяв прийти, принести подарунки, але не прийшов, після чого [PERSON] плакала. На інші свята також відповідач не приходив, дочку не вітав, в її житті участі не приймає. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Частиною другою статті 27 Конвенції про права дитини передбачено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до частини другої статті 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з положеннями частини другої статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до частини другої статті 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Здійснення батьками\~своїх прав\~та виконання\~обов`язків мають\~ґрунтуватися на\~повазі до\~прав дитини\~та її\~людської гідності. Батьківські права\~не можуть\~здійснюватися всупереч\~інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (стаття 155 Сімейного кодексу України). Пунктом 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України визначено, що батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення наведеної статті дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з частиною першою статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Практика Європейського суду з прав людини (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. У справі «М.С. проти України» Європейський суд з прав людини наголосив, що на сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Тобто, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого потрібно довести, і його слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Слід також зазначити, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 Сімейного кодексу України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в їх діях. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 23 листопада 2021 року в справі № 592/17972/19 та інших. Крім того, Верховний Суд зазначає, що у спорі про позбавлення батьківських прав позивачу необхідно довести, що це призведе до покращення життя дитини. Суд враховує, що відповідач виконує\~свої обов`язки\~по утриманню\~дитини,\~заперечує щодо\~позбавлення його\~батьківських прав,\~а також\~бере до\~уваги висновок\~органу опіки\~та піклування\~щодо недоцільності\~позбавлення його\~батьківських прав\~та те,\~що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, у зв`язку з чим не вбачає підстав для задоволення позову. Разом з тим, судом встановлено, що відповідачем недостатньо виконуються батьківські обов`язки щодо виховання дочки, а тому суд вважає за необхідне попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed