Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в подальшому уточненим до [PERSON] , [PERSON] треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Центр надання адміністративних послуг Канівської міської ради Черкаської області, Орган опіки та піклування Канівської міської ради Черкаської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом Свій позов мотивує тим, що йому належить на праві власності житловий будинок в [ADDRESS] . Відповідачі- [PERSON] , який є сином позивача, та [PERSON] , яка є невісткою позивача, та його онук [PERSON] з 25.09.2015 не проживають по [ADDRESS] . На час звернення до суду місце реєстрації [PERSON] є будинок по [ADDRESS] . Його реєстрація перешкоджає позивачу як власнику будинку в повній мірі користуватись та розпоряджатись своїм майном. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком по [ADDRESS] . Розгляд справи відкладався неодноразово у зв`язку із залученням третьої особи, неявкою учасників та поданням ними додаткових доказів. В судове засіданні позивач не з`явився, подав до суду письмові пояснення та заяву про винесення заочного рішення. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься її заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору в судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи без їхньої участі, при прийнятті рішення покладаються на розсуд суду. Оскільки, особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає можливим проведення розгляду справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд вважає за необхідне проводити заочний розгляд даної справи. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає дійшов наступних висновків. Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до інформації комунального підприємства «Черкаське обласне Об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 13.09.2023 № 597 про зареєстроване право власності власником житлового будинку по [ADDRESS] є [PERSON] . Підставою набуття права власності позивача є договір купівлі-продажу вказаного будинку від 21.10 1991 року, посвідчений державним нотаріусом Другої Канівської міської державної нотаріальної контори 21.10.1991, реєстр №1-1219. Відповідно до витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку осіб за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з відповідей від 04.03.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру зареєстрованим місцем проживання [PERSON] є [ADDRESS] , зареєстрованим місцем проживання [PERSON] є [ADDRESS] . Відповідно до акту від 07.06.2023 [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зі своїм сином [PERSON] , [INFO] , з 25.09.2015 по даний час не проживають за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Канівської міськорї ради Черкаської області при вирішенні питання про визнання [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , органу опіки та піклування покладається на розсуд суду. Також з довідки від 24.11.2023 шкільного округу № 38 м. Річмонд, провінція Британська Колумбія, Канада, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , навчається у 7 класі шкільного округу № 38 м. Річмонд. Відповідачі по справі [PERSON] , [PERSON] зі своїм сином [PERSON] у спірному житловому будинку не проживають. Відповідачі мають інші зареєстровані місця свого проживання в Україні та з позивачем не проживають. Не скасована реєстрація [PERSON] за колишнім місцем проживання порушує права позивача вільно розпоряджатися своєю власністю. З огляду на це, позивач змушений звернутись за захистом своїх прав до суду. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. При цьому право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Непорушність права власності проголошена і в низці міжнародних документів ст. 17 Загальної декларації прав людини, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Аналізуючи право особи на мирне володіння своїм майном, Європейський суд з прав людини дійшов висновків, згідно з якими визнанням права кожного на мирне володіння своїм майном, по суті, гарантовано право власності; право розпорядження є традиційним і фундаментальним аспектом права власності (рішення Суду у справі «Маркс проти Бельгії» від 27.04.1979 року, п.63). Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч.2 ст. 321 Цивільного кодексу України). Нормами ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (ст. 379 ЦК України). Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст.405 Цивільного кодексу України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. Стосовно позовної вимоги про визнання неповнолітнього [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, суд звертає увагу на наступне. У відповідності до ч. 2 ст. 2 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини, батьків дитини, законних опікунів чи інших членів сім`ї. За ч. 1 ст. 3 цієї Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини (ст.27 Конвенції про права дитини). У відповідності до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства», охороною дитинства є система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав. Частиною 2 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Суд враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Так як указаний будинок не є місцем проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] , тому будинок не може бути і місцем проживання їх неповнолітнього сина [PERSON] , який за місцем свої реєстрації не проживає з 2015 року по даний час. В матеріалах справи відсутні докази про наявність між батьками спору щодо визначення місця проживання дитини [PERSON] , у зв`язку з цим місце його проживання визначається у відповідності із абз.2 ч.3 ст. 29 ЦК України. Як зазначено в Постанові Верховного Суду від 08.11.2023 у справі №496/4525/17 неповнолітні діти набувають прав на користування житлом лише в разі набуття такого права батьками або законними представниками. У разі втрати ними цього права правові наслідки поширюються і на неповнолітніх дітей. Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача стосовно визнання [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, обґрунтованими і приходить до висновку про необхідність задоволення таких вимог.

Outcome: approved