Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

У лютому 2024 позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якому просив: 1) стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 104 898 (сто чотири тисячі вісімсот дев`яносто вісім) гривень 53 копійок, в якості сплати за інфляційні збитки за період 01 квітня 2019 по 31 березня 2023; 2) стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 17 244 (сімнадцять тисяч двісті сорок чотири) гривні 61 копійка, в якості сплати трьох відсотків ріних за період з 01 квітня 2019 по 31 березня 2023; 3) стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 122 143 (сто двадцять дві тисячі сто сорок три) гривні 14 копійок, в якості сплати за моральну шкоду за період з 01 квітня 2019 по 31 березня 2023, пов`язану з тривалим, більше 23 місяців, невиконанням рішення Окружного адміністративного суду м . Києва від 08.11.2021 по справ №640/1195/21. Позов обґрунтовує тим, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 листопада 2021 року позов[PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій, зобов`язання вчинити певні дії, задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійногофонду України в місті Києві щодо не проведення перерахунку та виплати пенсії [PERSON] з 01.04.2019 на підставі довідки військової частини [NUMBER] Міністерства оборони України від 18.11.2020 №222/4/164/239/824; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду Ураїни в місті Києві провести перерахунок та виплату пенсії [PERSON] на підставі довідки військової частини [NUMBER] Міністерства оборони України від 1.11.2020 №222/4/164/239/824, починаючи з 01.04.2019, з урахуванням виплаченого, в задоволенні решти позовних вимог відмовленою. Вказкує, що новий розмірі пенсійного забезпечення відповідачем був розрахований на підставі довідки військової частини [NUMBER] за №222/4/164/239/824 від 18.11.2020, а саме виплата відповідачем була розпочата лише починаючи з 01.09.2022. Зазначає, що відповідачем і досі не виплачено належні позивачу грошові кошти за період з 01.04.2019 по 31.08.2022. Тобто, відповідачем рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.08.2022 по справі № 640/1195/21 виконанно лише частково, оскільки вказане рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.11.2021 зобов`язувало відповідача здійснити виплату пенсії позивачу починаючи з 01.04.2019. Вказує, що він звернувся до відділення Ощадбанку, через яке позивач отримує виплати з пенсійного забезпечення, з проханням надати інформацію про помісячни розмір пенсійних виплат за минулі роки. У відповідь на вказаний запит, позивач отримав виписку по картковому рахунку, на підставі якої у позивача з`явилась можливість провести розрахунки помісячної заборгованості відповідача за період з 01.04.2019 по 31.08.2022. 08.05.2023 позивач звернувся до відповідача з досудовою вимогою для добровільної виплати окремим платежем заборгованості з пенсійних виплат у сумі 263 051,88 грн. за період з 01.04.2019 по 31.08.2022. Зазначає, що станом на день подання позову відповідач не перерахував позивачу на його пенсійний рахунок грошові кошти у сумі 263 051,88 грн., у відповідності до рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.11.2021 по справі №640/1195/21. За таких оставив, з огляду на зазначене, вважає, що, в зв`язку з невиконанням рішення суду, він звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення штрафних санкцій у виді 3% річний та інфляційних втрат внаслідок заборгованості, яка склалася з невиплати пенсії у належному розмірі. Крім того, позивач вважає, що відповідач повинен в якості компенсації моральної шкоди, завданої позивачу, має сплатити на його користь позивача 100% від розрахункової частини майнової ціни позову, тобто 122 143,13 грн.. У зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.02.2024 року вищевказана справа надійшла в провадження судді Сіромашенко Н. В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.02.2024 відкрито провадження по даній справі, вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 02.04.2024 від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача просила відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Рішення судів у справах щодо пенсійного забезпечення, які набрали законної сили, виконуються добровільно органами Пенсійного фонду України в межах покладених судом зобов`язань, з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством. Нараховані на виконання рішень суду кошти виплачуються в межах затверджених бюджетних призначень на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Облік фінансових зобов`язань, що виникають внаслідок нарахування коштів на виконання судових рішень, здійснюється в автоматизованих системах обробки пенсійної документації (електронних пенсійних справ). Зазначає, що кошти на фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, що здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачаються у складі бюджетної програми за КПКВК 2506080 «Фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду та визначаються в межах граничних обсягів видатків державного бюджету за цією програмою. Вказує, що фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості за рішеннями суду, відбувається в порядку черговості виконання рішень суду за датою набрання ними законної сили. Зазначає, що нараховану заборгованість позивачу виплачену у повному обсязі у липні 2023 року. Крім того, позивачем не було надано жодних належних чи допустимих доказів на підтвердження розміру завданої моральної шкоди та глибини страждань, які були спричинені посадовими особами Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та які є підставою для відшкодування моральної шкоди. Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 247 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідних клопотань до суду не надходило. За таких обставин, суд у відповідності до ч. 5 ст. 247 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі доказами. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.11.2021 рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва у справі №640/1195/21 адміністративний позов [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійногофонду України в місті Києві щодо не проведення перерахунку та виплати пенсії [PERSON] з 01.04.2019 на підставі довідки військової частини [NUMBER] Міністерства оборони України від 18.11.2020 №222/4/164/239/824. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду Ураїни в місті Києві провести перерахунок та виплату пенсії [PERSON] на підставі довідки військової частини [NUMBER] Міністерства оборони України від 1.11.2020 №222/4/164/239/824, починаючи з 01.04.2019, з урахуванням виплаченого. В задоволенні решти позовних вимог відмовленою. Стягнуто за рахунок Головного управління Пенсійного фонду Ураїни в місті Києві на користь [PERSON] судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 800,00 грн. Рішення набрало законної сили 21 лютого 2022 року. Відповідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві як отримувач пенсії на підставі Закону Україн «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Відповідно до ст.8 ЗУ №2262-ХІІ виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Згідно з пунктами 20 та 29 ч.1 ст.116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства. Бюджетом Пенсійного фонду України на 2021 рік , затвердженим постановою КМУ від 17.02.2021 №126, на фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, що здійснюються за рахунок коштів Державногобюджету України, було передбачено 360,0 млн. грн., які станом на 01.08.2021 використані в повному обсязі. Сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду визначена у бюджеті Пенсійного фонду України на 2022 рік, який згідно із підпунктом 1-1 пункту 14 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України затверджується Кабінетом Міністрів України в місячний термін після набрання чинності законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Починаючи з ІІ півріччя 2021 року по ІІІ квартал ІІ півріччя 2022 року КМУ не прийнято постанови про затвердження бюджету Пенсійного фонду України, але розроблено та затверджено тимчасові розписи доходів і видатків Головного управління або відповідні зміни до них, лише 14.10.2022 ІV квартал ІІ півріччя 2022 року постановою КМУ затверджено бюджет Пенсійного фонду України, проте сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду визначена у бюджеті Пенсійного фонду України на 2022 рік 12184,1 тис. грн. На І та ІІ квартали 2023 року розроблено та затверджено тимчасовий розпис доходів і видатків Головного управління, проте коштів Державного бюджету на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду не було передбачено. На І та ІІ квартали 2024 року затверджено тимчасовий розпис доходів і видатків Головного управління, втім коштів Державного бюджету на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду також не передбачається. Відповідно до Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 №21-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.01.2022 за №53/37389 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09.12.2021 №35-1), кошти Державного бюджету України передбачаються в бюджеті Пенсійного фонду України в обсягах, визначених ЗУ про Державний бюджет України на відповідний рік. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили, згідно з абзацом 2 п.7 розділу ІІ Порядку. Фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості за рішеннями суду, відбувається в порядку черговості виконання рішень суду за датою набрання ними законної сили. Зазначені кошти входять до складу запланованих асигнувань з державного бюджету по бюджетній програмі за КПКВК 2506080 «Фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду». Головним розпорядником коштів державного бюджету, що виділяються на забезпечення виплат по зазначеній бюджетній програмі, є Міністерство соціальної політики України, Пенсійний фонд України відповідальний виконавець і розпорядник коштів нижчого рівня. Бюджет Пенсійного фонду України затверджується Кабінетом Міністрів України. Кошти Державного бюджету України включаються до бюджету Пенсійного фонду України в обсягах, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Виплати пенсій здійснюються Головним управлінням виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей для здійснення виплат, крім зазначених, Головне управління не має. Фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості за рішенням суду, відбувається в порядку черговості виконання рішень суду за датою набарання ними законної сили. На виконання рішення Окружного адміністративного окружного суду м. Києва від 08.11.2021 у справі №640/1195/21 позивачу [PERSON] зобов`язано перерахувати та виплатити з 01.04.2019 пенсію на підставі довідки військової частини [NUMBER] за №222/4/164/239/824 від 18.11.2020 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, з обов`язковим урахуванням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, з урахуванням проведених раніше виплат. Позивач надав розрахунок про стягнення відсотків, на підставі ст.625 ЦК України, за несвоєчасну виплату відповідачем грошового зобов`язання за період з 01.04.2019 по 31.03.2023, яка становить 122 143,14 грн., та включає в себе інфляційні збитки 104 898,53 грн. та 17 244,61 грн. - 3% річних. Відповідно достатті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.Конституція Українимає найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основіКонституції Україниі повинні відповідати їй. Застаттею 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно достатті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган. Частиною першою статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. За приписами статті 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу нараховується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Відповідно до частини першоїстатті 509 ЦК України,зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другоюстатті 509 ЦК України,зобов`язання виникають з підстав, встановленихстаттею 11 цього Кодексу. Відповідно до частини другоїстатті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. За змістом статей 524,533-535 і 625 ЦК України,грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 року (справа № 642/6005/17, провадження № 61-42353св18) зазначив, щоякщо в рішенні суд не визначив конкретної суми, вираженої у грошових одиницях, яка підлягає стягненню, таке зобов`язання не є грошовим. Вказане правовий висновок підлягає застосування у даній справі, оскільки стосується аналогічних за змістом правовідносин. Оскільки у рішенні Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.11.2021 суд не визначив конкретної суми, вираженої у грошових одиницях, яка підлягає стягненню, таке зобовязання не є грошовим. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову про стягнення грошових коштів в якостi сплати за iнфляцiйнi збитки та грошовi кошти в якостi сплати «трьох вiдсоткiв рiчних». Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає : 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно п.5 ППВСУ від 31.03.1995 №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають : наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до п.4 ППВСУ від 31.03.1995 №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди крім інших вимог, передбачених ст.137 ЦПК України, має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, з яких міркувань виходив позивач, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Виходячи із змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частини 1, 2 ст.77 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Крім того, позивачем не надано доказів та судом не встановленні факти заподіяння йому моральної шкоди діями чи бездіяльністю Головного управління Пенсійного фонду України. На підставі викладеного суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ГУ ПФУ в м. Києві про відшкодування моральної шкоди за недоведеністю та необґрунтованістю. Оскільки позивач не надав жодного доказу, який міг би підтвердити сам факт спричинення йому моральної шкоди ГУ ПФУ в м. Києві та жодних доказів в обґрунтування заявленого розміру відшкодування. Крім того, у рішенні Конституційного Суду України від 03.10.2001 у справі №1-36/2001 (справа про відшкодування шкоди державою) зазначено, що відшкодування шкоди (матеріальної чи моральної), завданої фізичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими чи службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається саме на державу, а не на відповідні органи державної влади, тобто відшкодування шкоди в таких випадках здійснюється за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання державних органів. Таким чином, відшкодування моральної шкоди, завданої фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими та службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється за рахунок держави. Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 170 ЦК України держава набуває і здійснює права і обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Відповідно до пунктів 1, 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 15.04.2015 №215, Державна казначейська служба України є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, коштів клієнтів відповідно до законодавства, бухгалтерського обліку виконання бюджетів. Здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників або боржників на підставі рішення суду. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про залишення без задоволення позову [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про стягнення інфляційних збитків, трьох відсотків річних за невиконання грошового зобов`язання, а також стягнення моральної шкоди за недоведеністю та необґрунтованістю. Судовий збір у справі, сплачений позивачем [PERSON] складає 5 450,40 грн.. Відповідно п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Outcome: dismissed