Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

У вересні 2024 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 14 січня 2010 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Заводській селищній раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №1. У шлюбі в подружжя народилося дві доньки - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Як виявилось за прожитий у шлюбі час, сторони є несумісні за характерами, мають протилежні погляди на шлюб та сім`ю, різні життєві позиції й світогляд, організацію побуту та ведення домашнього господарства. З січня 2004 року подружжя проживає окремо. За таких обставин відсутні підстави та сенс продовжувати сімейне життя. Примирення та збереження шлюбу неможливе, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивачка просить шлюб розірвати, дітей залишити проживати з нею та залишити їй прізвище [PERSON] . В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник адвокат Тиміцька С. М. не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що 14 січня 2010 року сторони зареєстрували шлюб у Заводській селищній раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис №1. Від шлюбу мають дві доньки: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони мають різні характери, протилежні погляди на шлюб та сім`ю, різні життєві позиції й світогляд, організацію побуту та ведення домашнього господарства. З січня 2004 року подружжя проживає окремо, оскільки втратили почуття любові та поваги один до одного. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам сторін, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Неповнолітніх дітей сторін суд залишає проживати з матір`ю.

Outcome: approved