Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося до Перемишлянського районного суду Львівської області із позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором, а саме: прострочену заборгованість за кредитом 7\~544 гривень; - прострочена заборгованість за нарахованими процентами 9\~987,60 гривень. В обґрунтування позову покликаються на те, що 30.05.2023\~року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" і фізичною особою - [PERSON] , за допомогою веб-сайту (navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №\~1214-4512. Стверджують, що позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор А6667, для підписання кредитного договору №\~1214-4512 від 30.05.2023 р., підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 8200 грн; строк кредитування 300 днів; базовий період 14 днів; знижена % ставка 1,20 % в день; стандартна % ставка 1,50 % в день. Звертають увагу, що кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору. Наголошують, що відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти відповідач не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Зазначають, що усвідомлюючи виникнення фінансових зобов`язань перед позивачем, відповідач здійснив часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №\~1214-4512 від 30.05.2023 року, шляхом здійснення платежів зазначених у розрахунку заборгованості за кредитним договором, що є додатком до позовної заяви. Зауважують, що в подальшому, відповідач всупереч умовам кредитного договору, порушив вищезазначені умови кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором, навіть після спливу строку кредитування встановленого умовами кредитного договору. Вважають, що сплачуючи кредит, відповідач вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного кредитного договору. Наголошують, що станом на 03.10.2023\~року, загальний розмір грошових вимог кредитодавця до відповідача, які виникли на підставі Кредитного договору (сума кредиту і процентів), становлять: 17531 грн. 60 коп, що складається з: простроченої заборгованісті за кредитом - 7544 гривень. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак в поданій заяві зазначив, що просить розглядати дану цивільну справу за відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про дати судових засідань повідомлявся належним чином, проте від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача та його представника. Додатково зазначили, що проти задоволення позову заперечують з підстав, що викладені у письмовому відзиві на позов. Згідно поданого відзиву на позовну заяву, представник відповідача просить у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити, Зазначає, що зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просить суд стягнути із відповідача на свою користь заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії продукту «НА ВСЕ» №1214-4512 від 30.05.2023 року, яка на думку позивача становить 17 531,60 грн., з яких: 7544,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 9987,60 грн. заборгованість за процентами. Дійсно, 30.05.2023 року [PERSON] уклав із позивачем Договір про відкриття кредитної лінії продукту «НА ВСЕ» №1214-4512 від 30.05.2023 року (далі Договір) за змістом якого він отримав від позивача кошти в кредит в сумі 8 200,00 грн. Вважає, що вимоги позивача не можуть бути задоволені. Щодо вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту, зазначає, що за умовами укладеного Договору, позивач має право стягнути із відповідача непогашену суму кредиту та проценти, які нараховані саме за час фактичного користування кредиту (а не за більший період) у випадку простроченням ним платежів на користь кредитодавця більш як на один календарний місяць та за умови направлення відповідної вимоги. Вважає, що зміст Вимоги позивача від 28.09.2023 року, яка була направлена відповідачу не містить вимоги дострокового погашення суми основного тіла кредиту та всіх відсотків, як це передбачено ч. 2 ст. 1050 ЦК України та ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування». Також, в ній відсутнє й застереження про намір розірвати цей Договір. Зазначена вимога по своїй суті є тільки нагадування позичальнику про необхідність погашення процентів, направленою згідно вищевказаних умов Договору та може трактуватися як досудова претензія в частині вимог по поверненню процентів. Отже, направлена позивачем Вимога відповідачу не може вважатися вимогою про дострокове повернення кредиту (усієї суми заборгованості як простроченої, так і поточної), а відтак, її пред`явлення відповідачу не мало наслідком зміни строку виконання основного зобов`язання. Звертаючись до суду вказаним позовом, позивач просить суд стягнути із відповідача прострочену заборгованість за кредитом в сумі 7 544,00 грн. Однак, зазначена сума не може вважатися простроченою сумою (станом на момент звернення до суду), оскільки за умовами Договору кінцевий термін її сплати ще не настав, а відповідач зобов`язаний сплатити заборгованість за тілом кредиту до 24.03.2024 року. Зазначене вище свідчить, що вимога позивача про стягнення із відповідача 7 544,00 грн. заборгованості за тілом кредиту є передчасною та не ґрунтується на вимогах чинного законодавства та умовах Договору. Відтак, дана вимога не підлягає до задоволення. Щодо вимоги про стягнення простроченої заборгованості за процентами, зазначають наступне. За змістом умов Договору сторонами погоджено стандартну процентну ставку в розмірі 1,50% за кожен день користування кредитом, а реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складала 29 215%. Орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладення цього Договору складає 46 330,00 грн. та включає в себе суму кредиту, комісію за видачу кредиту та проценти за користування кредитом (п. 4.11. Договору). Відтак, позичивши у позивача 8200,00 грн., відповідач за умовами даного Договору мав би повернути 46 330,00 грн., що майже в шість разів перевищує фактично отримані ним кошти в користування. Оскільки в тексті даного Договору прямо вказано, що він укладений з метою задоволення особистих потреб відповідача, то до спірних правовідносин підлягають застосування положення законодавства про захист прав споживачів. Вважає, що встановлення розміру відсотків в сумі 9 987,60 грн. є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад 50% вартості позичених коштів) у разі невиконання ним зобов`язання за кредитним договором, адже тіло непогашеного кредиту становить лише 7 544,00 грн. Вважає, що вимога про стягнення із відповідача на користь позивача процентів за користування кредитними коштами є передчасною та не підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи, на офіційному веб-сайті ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» у вільному доступі для всіх клієнтів ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення, а саме документи: договір кредиту (примірний договір на момент укладення); Правила надання грошових коштів у кредит (діючи на момент укладення договору); Згода на обробку персональних даних; Публічна інформація; Положення про конфіденційність. Крім того, на веб-сайті ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» розміщена додаткова інформація з наданням розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг. Оферта, що міститься за гіперпосиланням, є пропозицією у розумінні ч.4 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» та відповідно до ч.5 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» включає умови, викладені у Правилах надання споживчих кредитів, що є невід`ємною частиною договору, що пропонується до укладення клієнту; клієнт самостійно вносить до інформаційно-телекомунікаційної системи кредитора номер своєї банківської картки, на яку бажає отримати клієнт (відповідно до Правил надання споживчих кредитів клієнт повинен володіти відкритим на власне ім`я банківським рахунком в українському банку, грошовими коштами на якому має змогу розпоряджатися; - діяти від власного імені за власним інтересом, не отримувати кредит в якості представника, агента третьої особи і не діяти на користь третьої особи (вигодо набувача або бенефіціара)); після прийняття клієнтом оферти, йому на телефонний номер (зазначений клієнтом при реєстрації) надсилається одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору. В подальшому, відповідно до Правил надання споживчих кредитів, клієнт заповнює заявку на отримання кредиту на сайті, обов`язково вказуючи всі дані, відмічені в заявці в якості обов`язкових для заповнення. У заявці клієнт зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні дані про себе, які необхідні для прийняття кредитодавцем рішення про подальше надання кредиту клієнту. Клієнт несе особисту відповідальність за правильність та достовірність даних, зазначених під час укладання договору. Судом встановлено що 30.05.2023\~року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" і фізичною особою [PERSON] , за допомогою веб-сайту (navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №\~1214-4512. Відповідно до довідки про перерахування суми кредиту №\~1214-4512 від 30.05.2023 року, [PERSON] , здійснювалася видача коштів за кредитним договором №\~1214-4512 від 30.05.2023 року за допомогою системи «LIQPAY», в сумі 8200 грн. Як вбачається із паспорта споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, затвердженого наказом ТОВ «Укр Кредит Фінанс» №23-П від 11.04.2023 р., зокрема п.3 "Основні умови кредитування з урахуванням побажань", тип кредиту - кредитна лінія, сума/розмір кредитного ліміту - 8200 грн, строк кредитування - 300 календарних днів, базовий період сплати відсотків - 14 календарних днів. Окрім цього, у Паспорті споживчого кредиту, затвердженого наказом ТОВ «Укр Кредит Фінанс» №23-П від 11.04.2023 р., також зазначено, що споживач підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних умов кредитування, а саме, що у випадку кредитування на суму 8200 грн. протягом всього строку кредитування із розрахунку застосування стандартної ставки 1,50% в день, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача не буде перевищувати 38130,00 грн. Відповідно до п.4.1. договору про відкриття кредитної лінії №1214-4512 продукту "НА ВСЕ" від 30.05.2023 року, розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту - 8200 грн. Дата надання/видачі кредиту - 30.05.2023 р. Відповідно до п.8.5. договору про відкриття кредитної лінії №1214-4512 продукту "НА ВСЕ" від 30.05.2023 року, у разі прострочення Позичальником сплати процентів за користування Кредитом та/або комісії за видачу Кредиту (якщо п.4.7 Договору передбачає сплату комісії за видачу Кредиту) на строк понад один календарний місяць, Кредитодавець має право вимагати від Позичальника повернення Кредиту в повному обсязі, сплати процентів за весь строк фактичного користування Кредитом, а також у повному розмірі комісії за видачу Кредиту (якщо п.4.7 Договору передбачає сплату комісії за видачу Кредиту). Згідно п.4.9. договору, строк кредитування, тобто, строк на який надається Кредит Позичальнику: 300 (триста) календарних днів з моменту перерахування Кредиту Позичальнику (далі - Строк кредитування). Дата повернення (виплати) кредиту 24.03.2024 року. Строк дії Договору є рівним Строку кредитування. У будь-якому випадку Договір діє до 24 (двадцять четвертої) години (включно) доби, наступної після дати повного та належного виконання Сторонами своїх зобов?язань за цим Договором. Продовження Строку кредитування в односторонньому порядку Кредитодавцем або Позичальником не допускається. Подовження Строку кредитування є можливим виключно за взаємною згодою Сторін в процесі реструктуризації кредитних зобов?язань Позичальника. Відповідно до п.4.11. договору, орієнтовна загальна вартість Кредиту на дату укладення цього Договору (за весь Строк кредитування) складає: 46 330,00 грн. та включає в себе: суму Кредиту, комісію за видачу Кредиту (якщо п.4.7. цього Договору передбачає сплату комісії за видачу Кредиту) та проценти за користування Кредитом. Розмір відсотків за користування кредитними коштами та порядок їх нарахування узгоджено сторонами договору, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Отже, за користування кредитним коштами за договором про відкриття кредитної лінії №\~1214-4512 від 30.05.2023 року у позичальника виник обов`язок зі сплати відсотків за користування кредитними коштами. Оскільки строк дії договору про відкриття кредитної лінії №\~1214-4512 від 30.05.2023 року закінчувався 24.03.2024 року, кредитодавець мав право нараховувати відсотки за користування кредитними коштами лише до 24.03.2024 року. Однак, 28 вересня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» звернулося до [PERSON] з вимогою за вих. №1214-4512/в від 28.09.2023 року "Про усунення порушень умов договору №\~1214-4512 від 30.05.2023 року", в якій вимагало: "протягом 10 (десяти) календарних днів з дати отримання цієї Вимоги усунути порушення умов кредитного договору № 1214-4512 від 30.05.2023 року шляхом сплати заборгованості за процентами на банківські реквізити ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» зазначені в Договорі. У разі невиконання зобов?язань щодо погашення заборгованості за процентами ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» буде змушено вимагати повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом до настання дати закінчення строку кредитування в судовому порядку". Як вбачається із розрахунку заборгованості, позовні вимоги розраховані по дату подання позову, а саме - 02.10.2023 р. Оскільки позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, що передбачено умовами договору про відкриття кредитної лінії №\~1214-4512 від 30.05.2023 року", проценти нараховувалися позивачем в межах строку кредитування та за процентною ставкою, встановленою умовами договору, нараховані проценти, про стягнення яких просить позивач, є процентами за користування кредитними коштами нарахованими відповідно до ст.ст. 1048, 10561 ЦК України. Враховуючи те, що відсотки за користування кредитними коштами нараховано в межах строку дії кредитного договору, сплата відсотків за користування кредитними коштами в розмірі у 1,5 % в день передбачена умовами договору про відкриття кредитної лінії №\~1214-4512 від 30.05.2023 року, а підписавши кредитний договір, [PERSON] погодився з такими умовами надання кредиту, однак, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору у нього виникла заборгованість, яка ним не сплачена. Разом з тим, слід зазначити, що базовим періодом є строк користування кредитом, протягом якого позичальником може бути використано право користування кредитними коштами за зниженою процентною ставкою, в даному випадку - 1,2 %, а в останній календарний день заявленого строку позичальник зобов`язується сплачувати нараховані проценти. Пунктом 11.3.1 договору передбачено, що Позичальник підтверджує, що до укладення Договору уважно ознайомився з текстом цього Договору та Правилами, а також отримав від Кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема ч. 2 ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та статтями 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування» на вебсайті кредитодавця, що забезпечує вірне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Слід зазначити, що на момент укладення кредитного договору [PERSON] не звертався до позивача із заявою про надання роз`яснень незрозумілих йому умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодився зі всіма умовами такого договору. Більше того, не дивлячись на своє гарантоване право (п.6.9) на відмову від Договору протягом чотирнадцяти днів з дня його укладення, відповідач користувався коштами позивача. Як вбачається із матеріалів позовної заяви, відповідач здійснив часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №\~1214-4512 від 30.05.2023 року, шляхом здійснення платежів зазначених у розрахунку заборгованості за кредитним договором. Сплачуючи кредит, відповідач вчинив конклюдентні дії, які свідчать про прийняття укладеного кредитного договору, який створив для нього певні права та обов`язки. Верховним Судом у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23.12.2020 року у справі №127/23910/14-ц зазначається, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є дією, яка свідчить про визнання ним боргу. За змістом пункту 22 частини першої статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів" (тут і далі в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору) споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункт 23 частини першої статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів"). 10 червня 2017 року набрав чинності Закону України "Про споживче кредитування", який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон України "Про захист прав споживачів" застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування" (стаття 11 Закону України "Про захист прав споживачів" у редакції, чинній з 10 червня 2017 року). Отже, регулювання правовідносин банку із споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України "Про захист прав споживачів". З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України "Про споживче кредитування", а у частині, що йому не суперечить, застосовується також Закон України "Про захист прав споживачів". Статтею 16 Закону України "Про споживче кредитування" визначено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 521/21255/13-ц (провадження № 14-600цс18) Велика Палата Верховного Суду виклала висновок, що боржник зобов`язаний виконати його обов`язок відповідно до умов договору. Тобто, порушивши права або законні інтереси кредитора, боржник зобов`язаний поновити їх, не чекаючи на повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту чи на звернення до суду з відповідним позовом. Враховуючи приписи статей 526, 527 і 530 ЦК України, направлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту стосується загального порядку досудового врегулювання відповідних спорів. Невиконання кредитором обов`язку з направлення такого повідомлення (вимоги) не означає відсутність порушення його прав, а тому він може вимагати у суді виконання боржником обов`язку з дострокового повернення кредиту. У постанові від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц (провадження № 14-680цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що висновок, наведений у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 521/21255/13-ц, не враховує спеціальний порядок, передбачений Законом України "Про захист прав споживачів" у редакції до 2017 року, заявлення кредитодавцем вимоги про дострокове повернення коштів у разі неналежного виконання позичальником умов договору про надання споживчого кредиту, і вважала за необхідне відступити від зазначеного висновку, конкретизувавши його так: "Суд, установивши, що кредитування відбулося для задоволення споживчих потреб позичальника, має застосувати до встановлених правовідносин приписи, які регулюють відносини споживчого кредитування, зокрема частини десятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, у якій був встановлений обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту". Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц (провадження № 14-680цс19) зазначила, що "визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів. Звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений Законом України "Про захист прав споживачів" порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої статті 11 цього Закону у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором". Слід зазначити, що покликання представника відповідача на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц (провадження № 14-680цс19), не слід врахувавати у даних правовідносинах, оскільки висновки Верховного Суду у справі № 638/13683/15-ц стосуються позовних вимог кредиторів, які були заявлені до 10 червня 2017 року. Згідно з частиною першою\~статті 1 ЦК України\~цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у\~статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої\~статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої\~статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій\~статті 509 ЦК України\~вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Таким чином, враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Товариству з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не повернуті, що свідчить про порушення його прав, тому Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Незгода позичальника з умовою договору про нарахування та сплату винагороди, на стадії виконання, за відсутності зауважень щодо змісту та умов договору під час його укладення та підписання договору, не є підставою для визначення умов договору такими що не підлягають виконанню під час вирішення спору про стягнення заборгованості за цим договором, оскільки суперечать принципам цивільного законодавства. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«УКР КРЕДИТ\~ФІНАНС» до\~ [PERSON] про\~стягнення заборгованості\~за кредитним\~договором підлягає задоволенню. У зв`язку з наведеним, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованость за кредитним договором в розмірі 17531, 60 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК\~з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2147, 20 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved