Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

24.04.2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] .. В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач вказав, що у шлюбі з відповідачкою перебувають з 17.11.2012 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу з відповідачкою є те, що вони не змогли витримати значних змін в умовах їхнього життя, що було викликане необхідністю проживання дружини за межами України. З квітня 2024 року подружнє життя між ними фактично припинено. В даний час він тимчасово проживає не за місцем спільного помешкання подружжя. Дочка за їх спільною згодою проживає разом із матір`ю в належній їхній родині квартирі. Члени подружжя майнових претензій один до одного не мають. Неможливість спільного проживання викликана особистими мотивами кожного із подружжя, що є підставою для розірвання їх з відповідачкою шлюбу. Просив позов задовольнити. Провадження у справі відкрито 29 квітня 2024 року з призначенням справи до розгляду за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги просив задовольнити. Відповідачка [PERSON] подала до суду заяву про визнання позову, її шлюб з відповідачем просила розірвати, справу розглянути за її відсутності. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сім`я сторін фактично припинила своє існування, сумісне проживання подружжя є неможливим, шлюб сторін існує формально. З часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позовної заяви в суді, примирення між сторонами не відбулось. Подальше перебування у шлюбі сторін у справі буде суперечити їхнім інтересам. Відповідно до правил ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам дитини що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд вважає встановленим, що за зазначених вище обставин збереження сім?ї буде суперечити інтересам сторін у справі. Шлюб сторін існує формально і може бути розірваний, у зв`язку з чим позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Понесені позивачем судові витрати щодо сплати судового збору при зверненні до суду з позовом не відшкодовувати за рахунок відповідачки відповідно до правил статті 141 ЦПК України, оскільки позивач, звертаючись до суду з позовом, не просив суд про відшкодування судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved