Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-18 00:00:00

20 серпня 2024 року позивач звернулася до Куликівського районного суду Чернігівської області з даним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , який на день смерті був зареєстрований та проживав в будинку [ADDRESS] разом з співмешканкою [PERSON] , сином - [PERSON] та дочкою [PERSON] . За життя [PERSON] заповіту не склав. Спадщину після смерті батька за законом прийняли позивач та її брат - [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] .. За життя [PERSON] заповіту не склав. Спадщину після брата прийняла позивач. До складу спадщини, яка залишилась після батька та брата входить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] . Позивач звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вказане домоволодіння після померлого батька та брата, проте нотаріус відмовив, посилаючись на відсутність документів, які підтверджують право власності на спадкове майно за спадкодавцями. Просить визнати право власності на вищевказане домоволодіння в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] та померлого [INFO] [PERSON] . Ухвалою Куликівського районного суду Чернігівської області від 21.08.2024 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено а 19.09.2024. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач Куликівська селищна рада надала відзив на позовну заяву, в якому вказує про повне визнання позову, просить справу розглянути за відсутності представника Куликівської селищної ради. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за результатами підготовчого судового засідання за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши заяви по суті справи, надані сторонами письмові докази, матеріали спадкової справи № 105/2024 до майна померлого [INFO] [PERSON] та спадкової справи №127/2023 до майна померлого [INFO] [PERSON] , судом були встановлені наступні фактичні обставини та правовідносини між сторонами. 25 листопада 1983 року [PERSON] придбав будинок в. с. Українське (а.с.14). [INFO] помер [PERSON] (як вказано в свідоцтві про смерть [NUMBER] від 06.07.1998, а.с.6) Згідно довідки Куликівської селищної ради №404 від 7.12.2023 [PERSON] на день смерті [INFO] проживав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] мав такий склад сім`ї: співмешканка- [PERSON] , син- [PERSON] , дочка- [PERSON] (а.с.10). За життя [PERSON] заповіту не склав (а.с.38). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої право власності на домоволодіння [ADDRESS] . Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, до складу вищевказаного домоволодіння входять житловий будинок (літ. А-1,а-1,а1), погріб (літ. Б), сарай (літ. В-1), гараж (літ. Д-1), літня кухня (літ.Г-1) (а.с. 15-17). Позивач та її брат [PERSON] прийняли спадщину після померлого батька. [INFO] помер брат позивача [PERSON] (а.с. 7). [PERSON] на дату смерті [INFO] проживав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] мав такий склад сім`ї: мати- [PERSON] , сестра - [PERSON] (а.с. 11). За життя [PERSON] заповіту не склав (а.с. 40) До складу спадщини, що залишилась після [PERSON] входить 1/2 частка у праві спільної власності на домоволодіння [ADDRESS] . Спадщину після брата позивач прийняла надавши відповідні заяви нотаріусу (а.с. 41), мати позивача [PERSON] , відмовилася від прийняття спадщини (а.с.41 на звороті). [PERSON] та [PERSON] не ввели вказаний вище будинок в експлуатацію та не оформили правовстановлюючі документи на нього. Згідно довідки ТОВ «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації» № 423 від 24.10.2023 станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок по [ADDRESS] не зареєстровано (а.с. 18). Відомостей щодо самочинного будівництва суду не надано. Позивач є дочкою [PERSON] та сестрою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 8-9). Нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане домоволодіння після померлих [PERSON] та [PERSON] у зв`язку з тим, що право власності на нього не зареєстроване (а.с. 25,27). Постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-IX «Про утворення та ліквідацію районів» в Чернігівській області ліквідовано Куликівський район та одночасно утворено Чернігівський район (з адміністративним центром у місті Чернігів) у складі територій, в тому числі, Куликівської селищної територіальної громади, затвердженої Кабінетом Міністрів України. Надані суду докази суперечностей не містять та оцінюються судом як достовірні. Згідно зі ст.ст. 55, 124 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України, визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п. 6 вищевказаної Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Тобто, якщо будинок було побудовано в сільській місцевості, він не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація про право власності. Відповідно до ст.ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України № 19- 32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Згідно п.п. 4.15, п. 4, глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до п. 3, глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. Позивачі позбавлені можливості оформити своє право на спадщину у нотаріуса у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на спадкове нерухоме майно та у зв`язку із відсутністю у позивачів документів, які підтверджують право власності на вищевказане нерухоме майно за спадкодавцями. Визнання позову відповідачами не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких умов, враховуючи, що будинок за адресою [ADDRESS] було придбано до 05.08.1992 року, належало [PERSON] на праві власності, [PERSON] спадщину після померлого батька прийняв, однак не оформив своїх спадкових прав та помер, позивач прийняла спадщину після померлих спадкодавців, але не може оформити право на спадщину у нотаріуса через відсутність правовстановлюючих документів на домоволодіння, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved