Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-12 00:00:00

26 липня 2024 року позивачка звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету виконавчого комітету Приютівської селищної ради Кіровоградської області. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 16.08.2017 вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрований Протопопівською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області. Від шлюбу мають спільну малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 66. З липня 2018 року, сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалось, було припинено спільне проживання, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Одруження з відповідачем виявилось невдалим, в результаті чого сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими, оскільки втрачені всі фізичні та душевні зв`язки. Остаточно шлюб між сторонами був припинений рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 28.03.2019. Перебуваючи в шлюбі з відповідачем, позивачка своє прізвище не змінювала, зміна прізвища " [PERSON] " на " [PERSON] " відбулась на підставі укладення шлюбу з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16.12.2022. З часу припинення шлюбних відносин відповідач уникає зустрічей з дитиною. Він ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Усі питання щодо виховання доньки вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку [PERSON] . Дитина проживає з матір`ю [PERSON] та знаходиться на повному її утриманні. Вважає, що [PERSON] свідомо ухиляється від виховання дитини та нехтує своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. За місцем навчання доньки Косівським закладом дошкільної освіти "Сонечко" була надана відповідна характеристика. Ухвалою суду від 14 серпня 2024 року у справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Гулий А. В. у підготовче засідання не з`явилися. Представник позивачки надав заяву про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Орган опіки та піклування Приютівської селищноїради Кіровоградської області надав заяву про розгляд справи у відсутність їх представника, а також висновок № 165 від 27.08.2024, вважають доцільним позбавлення батьківських прав відповідача. Суд на підставі ст. 223 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у відсутність зазначених осіб на підставі наявних у ній доказів. У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ст. ст. 247, 279 ЦПК України. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст. ст. 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно з ч. ч. 1-5 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язання виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, яка містить вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав відносно дитини, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків. Згідно зі ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності; 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Суд встановив, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується світлокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Весь час донька [PERSON] проживав разом з матір`ю. Починаючи з липня 2018 року, сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалось, було припинено спільне проживання, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, з того часу [PERSON] проживає постійно з матір`ю. З характеристики Косівського закладу дошкільної освіти "Сонечко" вбачається, що Віка виховується у неповній сім`ї. Більше прив`язана до матері, яка проводить з дочкою весь вільний час. Батько [PERSON] не приділяє вихованню дитини часу, не виявляє інтерес до життя дочки і ніколи не приходив до закладу дошкільної освіти. Згідно зі ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Орган опіки та піклування виконкому Приютівської селищної ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , про що надав висновок № 165 від 27.08.2024. Як вже зазначено, законодавчо передбачено можливість позбавлення батька / матері судом батьківських прав, якщо він/вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову частину виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, хоча мають реальну можливість для цього. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, відповідач свідомо та систематично не виконує свої батьківські обов`язки, про що також свідчать його письмові заяви, подані до суду та до служби у справах дітей, а тому є всі правові підстави для позбавлення його батьківських прав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved