Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив визнати недійсним договір дарування № 3529 від 13.09.2022, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун Мариною Іванівною, та застосувати наслідки недійсності правочину - договору дарування № 3529 від 13.09.2022, укладеного між [PERSON] та [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун Мариною Іванівною, а саме: скасувати рішення приватного нотаріусу Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун Марини Іванівни (індексний номер 64780102 від 13.09.2022) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) щодо нерухомого майна гаражу загальною площею 21,8 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] 04 січня 2021 року було передано в борг [PERSON] грошові кошти у сумі 71000,00 (сімдесят одна тисяча) доларів США з умовою їх повернення в строк до 30 жовтня 2021 року та сплати процентів за користування ними у розмірі 10 % відсотків річних. 10 листопада 2021 року, [PERSON] передав позивачу грошові кошти у сумі 6000,00 (шість тисяч) доларів США, що склало суму відсотків за користування грошима за період з 04 січня 2021 року по 10 листопада 2021 року. Також позивач зазначає, що [PERSON] у встановлений строк не повернув йому основну суму боргу у розмірі 71000,00 доларів США, а неодноразові звернення з проханням дотримуватися взятого зобов`язання щодо повернення грошових коштів [PERSON] постійно ігнорує, а тому він був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. [PERSON] у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед позивачем, та після того, як йому стало відомо про звернення до суду з позовом, вчинив із [PERSON] , яка є його матір`ю правочин, направлений на перереєстрацію належного йому об`єкту нерухомості на нового власника. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про час місце розгляду справи повідомлявся надеждним чином, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та не заперечує щодо ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судові засідання які призначались на 12.06.2024 року, 16.07.2024 року та на 16.09.2024 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а саме за адресою його місця проживання та шляхом розміщення оголошення на офіційному\~веб-сайті\~судової влади,проте конверти із судовими повістками повернулись на адресу суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою», про причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення слухання справи або слухання справи за його відсутності на адресу суду не направляв. В судові засідання, які призначались на 12.06.2024 року, 16.07.2024 року відповідач [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, а саме за адресою її місця проживання та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, проте конверти\~із судовими\~повістками повернулись\~на адресу\~суду з\~відмітками «адресат\~відсутній за\~вказаною адресою»,\~про причини\~неявки суду\~не повідомила,\~заяв про\~відкладення слухання\~справи або\~слухання справи\~за її\~відсутності на\~адресу суду\~не направляла.\~В судове\~засідання,\~яке призначалось\~на 16.09.2024\~року відповідач\~ [PERSON] \~не заявилась,\~про час\~та місце\~розгляду справи\~повідомлялась належним\~чином,\~що підтверджено\~відповідним поштовим\~повідомлення про\~отримання нею\~судової повістки\~про причини\~неявки суду\~не повідомила,\~заяв про\~відкладення слухання\~справи або\~слухання за\~її відсутності\~на адресу\~суду не\~направляла.\~ \~ Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~- кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.06.2024 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору дарування недійсним та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.09.2024 року ухвалено цивільну справу за позовом [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] про\~визнання договору\~дарування недійсним вирішити на підставі наявних у ній даних і доказів (в заочному порядку). Судом встановлено, що 04.01.2021 року [PERSON] отримав від [PERSON] у борг суму у розмірі 71 000,00 доларів США, які зобов`язався повернути до 30.10.2021 року, що підтверджується розпискою, складеною та підписаною [PERSON] . Також, відповідно до умов вказаного договору позики [PERSON] вказав, що дострокове повернення суми боргу можливе у разі повідомлення його [PERSON] за один місяць. Відсотки від отриманої суми встановлюються у розмірі 10% з моменту отримання грошових коштів до моменту повернення. Грошові кошти отримані при складанні розписки готівкою. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області по справі №946/3455/22 від 08 червня 2022 року, було відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області по справі №946/3455/22 від 29 березня 2023 року, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 04 січня 2021 року у розмірі 74 773,70 (сімдесят чотири тисячі сімсот сімдесят три долари США сімдесят центів) долари США, яка складається з суми основного боргу у розмірі 71 000,00 (сімдесят одна тисяча доларів США нуль центів) доларів США та відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 3773,70 (три тисячі сімсот сімдесят три долари США сімдесят центів) долари США, що еквівалентно до національної валюти 2734474,21 (два мільйони сімсот тридцять чотири тисячі чотириста сімдесят чотири гривні двадцять одна копійка) грн. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого повторно відділом державної реєстрацій актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області. 13 вересня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування, посвічений приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун Мариною Іванівною (далі - Договір). Відповідно пункту 1 вказаного Договору, [PERSON] перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій та діючи добровільно, передав безоплатно майно у власність [PERSON] , а [PERSON] прийняла у власність, належний на праві приватної власності гараж, площею 21,8 кв.м., що розташований в [ADDRESS] , металічних гаражів індивідуального автотранспорту, гараж № [NUMBER] . Також, у період з 04.08.2022 по 09.08.2022, [PERSON] відчужив належні йому транспортні засоби Skoda Citigo, Renault Kangoo, Honda Goldwing GL1800 та VOLKSWAGEN TOUAREG, що підтверджується листом ТСЦ МВС № 5144 за вих. № 31/15/5144-1аз від 03 січня 2023 року. Відповідно до ч.2 та ч.3\~ст.13 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно до частини першої\~статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Згідно із\~статтею 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до частини п`ятої\~статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно зі статтею 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Частинами першою, другою статті 234 ЦК України передбачено, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої\~статті 203 ЦК України, що за правилами\~статті 215 цього Кодексу\~є підставою для визнання його недійсним відповідно до\~статті 234 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-1873цс16, від 23 серпня 2017 року у справі № 306/2952/14-ц та від 09 вересня 2017 року у справі № 359/1654/15, постановах Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі №379/1256/15-ц, від 08.02.2018 року у справі №756/9955/16-ц. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) не відступила від зазначених вище висновків Верховного Суду України та зазначила, що фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знають заздалегідь, що він не буде виконаний. Така протизаконна ціль, як укладення особою договору дарування майна зі своїм родичем з метою приховання цього майна від конфіскації чи звернення стягнення на вказане майно в рахунок погашення боргу, свідчить, що його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), а тому цей правочин є фіктивним і може бути визнаний судом недійсним. Позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6\~статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя\~статті 13 ЦК України), і послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена\~статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена\~статтею 228 ЦК України. Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення. Добросовісність (пункт 6\~статті 3 ЦК України) це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Як наслідок, не виключається визнання недійсним договору, спрямованого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України), заборони суперечливої поведінки та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України). За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2019 року у справі №910/8357/18 правочини, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення. Відтак будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину (правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам). При цьому, та обставина, що правочин із третьою особою, за яким боржник відчужив майно, реально виконаний, не виключає тієї обставини, що він направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника та, відповідно, може бути визнаний недійсним на підставі загальних засад цивільного законодавства. Зі змісту поняття фраудаторного правочину випливає, що правочин на шкоду кредитору вчиняється саме боржником в період настання в нього зобов`язання щодо погашення заборгованості перед кредитором. Даючи оцінку встановленим обставинам суд враховує, що: - оспорюваний договір дарування укладений між близькими родичами (матір`ю та сином); - є безоплатним; - оспорюваний договір був укладений після настання строку виконання зобов`язання за договором позики та у короткий проміжок часу після звернення [PERSON] з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики; - окрім укладення оспорюваного правочину, у короткий проміжок часу після звернення [PERSON] з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, [PERSON] відчужив належні йому транспортні засоби Skoda Citigo, Renault Kangoo, Honda Goldwing GL1800 та VOLKSWAGEN TOUAREG на нових власників. Такі дії відповідачів, вказують на те, що укладення між відповідачами спірного правочину не направлене на реальне настання правових наслідків, які обумовлені договором дарування, а здійснені з метою фіктивного переходу права власності на гараж з метою уникнення виконання договірних зобов`язань. Уклавши спірний правочин зі своєю матір`ю, відповідач [PERSON] діяв очевидно недобросовісно та зловживав правами стосовно кредитора, оскільки уклав договір дарування, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на його майно як боржника. Таким чином, суд приходить до висновку, що оспорюваний договір дарування було вчинено з метою невиконання зобов`язання та уникнення звернення стягнення у рахунок погашення боргу, а тому є фіктивним (фраудаторним) і підлягає визнанню недійсним. Відповідно до п.1 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на які підлягають державній реєстрації. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку щодо задоволення позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору дарування недійсним та застосування наслідків недійсності правочину - договору дарування № 3529 від 13.09.2022, укладеного між [PERSON] та [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун Мариною Іванівною, а саме: скасування рішення приватного нотаріусу Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун Марини Іванівни (індексний номер 64780102 від 13.09.2022) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) щодо нерухомого майна гаражу загальною площею 21,8 кв.м., за адресою: [ADDRESS] металічних гаражів індивідуального автотранспорту, гараж 50. Таким чином, оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання недійсним договору дарування, то позовні вимоги про скасування відповідного рішення нотаріуса про державну реєстрацію прав на це нерухоме майно також підлягають задоволенню у зв`язку з відсутністю належної підстави для такої державної реєстрації. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з кожного з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в сумі 536 гривень 80 копійок.

Outcome: approved