Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

[PERSON] 17.05.2024 звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , на період її навчання, мотивуючи тим, що сторони з 03.09.2005 по 13.02.2015 перебували у зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . Діти фактично проживають з матір`ю. Позивачка зазначила про те, що станом на сьогоднішній день дочці [PERSON] виповнилось 18 років. Постановою Залізничного ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 10.05.2024 виконавче провадження згідно якого на її користь з відповідача [PERSON] стягувались аліменти на утримання дітей по виконавчому листі №441/1869/14-ц від 19.12.2014 закінчено. Однак, [PERSON] з серпня 2023 року є студенткою Львівського торговельно економічного університету на денній та платній формі навчання. Вартість навчання в перший рік 24\~250 грн., другий рік 27\~100 грн., третій рік 29\~250 грн., четвертий рік 31\~500 грн. Дочка потребує матеріальної допомоги, оскільки необхідні кошти на харчування, одяг та інші витрати. Самостійно утримувати дочку, яка навчається у неї немає можливості, тому що має на утриманні ще неповнолітнього сина, який потребує постійного догляду та лікування. Відповідач фізично здоровий та має змогу і зобов`язаний надавати утримання дочці в розмірі 4000 грн., щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до закінчення її навчання, але не більше як до досягнення нею 23-річного віку. Просила позов задовольнити. Представник позивачки [PERSON] в суді вимоги підтримала посилаючись на мотиви викладені у заяві, окрім цього пояснила, що відповідач є працездатним, інших осіб на утриманні немає, отримує доходи, має нерухоме майно, транспортний засіб, готівкові кошти, відтак має змогу і зобов`язаний надавати утримання дочці у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн., щомісячно. Заслухавши представника позивача, вивчивши заяву, матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку. Згідно ст.\~4,\~13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як визначено\~ст.155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються\~главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199,200,201 СК України). Відповідно до\~ст.199 Сімейного кодексуУкраїни\~якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до пункту 20\~постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни від15травня 2006року №3«Про застосуваннясудами окремихнорм Сімейногокодексу Українипри розглядісправ щодобатьківства,материнства тастягнення аліментів»\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Зазначена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц. Статтею 141 СК України\~визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з роз`ясненнями п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства, стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Тобто, виходячи зі змісту наведених норм, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним; а зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із батьків та в інших випадках, передбачених\~Сімейним кодексом. [PERSON] , [INFO] , досягла повноліття. Згідно договору про надання платної освітньої послуги №14/6с від 18.08.2023 вартість навчання [PERSON] , за 2023-2027 навчальні роки становить: перший рік 24\~250 грн., другий рік 27\~100 грн., третій рік 29\~250 грн., четвертий рік 31\~500 грн. Позивачка зазначила, що крім оплати за навчання дочка потребує матеріальної допомоги, оскільки необхідні кошти на харчування, одяг та інші витрати. Самостійно утримувати дочку, яка навчається у неї немає можливості, тому що має на утриманні ще неповнолітнього сина, який потребує постійного догляду та лікування. У відзиві на позов від 02.08.2024 (а.с.70) відповідач [PERSON] вказаний позов визнає частково, не заперечує сплачувати аліменти на повнолітню дочку в розмірі 2500 грн., щомісячно, матеріальну допомогу надає, ніде не працює, підзаробляє тимчасовими заробітками, жодних пенсій чи соціальних виплат не отримує, що підтверджується копією трудової книжки та довідками Городоцького управління Львівської філії Львівського обласного центру зайнятості і відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління ПФУ у Львівській обл. (а.с.80-81). Також вважає завищеними витрати на правову допомогу в розмірі 7000 грн., погоджується на стягнення в розмірі 4000 грн. З огляду на вищенаведене, враховуючи рівність обов`язків обох батьків щодо матеріального утримання дітей, принципи справедливості та розумності, беручи до уваги стан здоров`я та погіршення матеріального становища позивачки, яке зумовлене подорожчанням засобів, товарів та послуг у всіх сферах життєдіяльності, в т.ч., що стосується догляду за дитиною, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у справі його заперечень щодо надання утримання дитині, інші обставини, що мають істотне значення, а також те, що доказів на підтвердження того, що відповідач має змогу надавати утримання дочці у розмірі 4000 грн., позивачкою не надано, судом не здобуто, обґрунтовуючи наведене суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме достатнім і справедливим буде сума аліментів в розмірі 2500 грн. Згідно із ч. 1 ст.\~133\~ЦПК\~України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судові витрати у розмірі 1 211 грн. 20 коп. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137\~ЦПК\~України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті\~12,\~46,\~56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». З метою документального підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача надано: договір про надання правничої допомоги від 10.05.2024, додаткову угоду №1 до договору №054/24 від 10.05.2024 про надання правової допомоги, акт приймання передачі наданих послуг від 21.06.2024 Відтак, із відповідача на користь позивача слід стягнути 4500 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial