Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

До Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 02 серпня 2024 року надійшла вищезазначена позовна заява про відшкодування моральної\~шкоди у\~зв`язку з\~профзахворюванням (а.с. 1-4). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ від 02 серпня 2024 року визначено головуючого - суддю Чайкіну О.В. Ухвалою судді від 05 серпня 2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 31,32). На виконання вимог ст.178, 191, 278 ЦПК України Відповідачем 22 серпня 2024 року подано відзив на позов, та надано докази його направлення стороні Позивача (а.с.38-41). Позивач, у строк, визначений статтями 199, 278 ЦПК України, з урахуванням ухвали про прийняття позову та відкриття провадження у справі, правом подання відповіді на відзив не скористався. Сторони в судове засідання не викликались. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Враховуючи викладене, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, що кореспондується з положеннями частини 5 статті 279 ЦПК України. Стислий виклад позовних вимог та заперечень відповідача. Позивач зазначає,\~що понад\~18\~років (з 11.08.2003 р. по 24.01.2022 р.), працював на ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці - слюсарем-ремонтником цеху з ремонту енергетичного устаткування ремонтного виробництва. Тривалий стаж роботи в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу призвели до стійкої втрати його професійної працездатності та професійного захворювання: Радикулопатія попереково-крижова L5, S1 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м`язові-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня) М54.1.; Сидиросилікоз першої стадії( t/t,1/1, еm, со). Емфізема легень першої стадії. ЛН першого- другого ступеня, j62.8. Висновком обласної\~МСЕК №\~2\~від 19.07.2024\~р.\~позивачу первинно\~визначена стійка\~втрата професійної\~працездатності в наслідок професійного захворювання у розмірі 55 % (35%\~-\~радикулопатія,\~20%\~-\~сидоросилікоз)\~безстроково та первинно встановлено 3-тю групу інвалідності безстроково. Позивач має постійні скарги на стан свого здоров`я, змушений проходити лікування. У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності позивач постійно відчуває стійкий біль та обмеження рухів в шийному та попереково-крижовому відділі хребта з іррадіацією у ліву руку та ногу, порушену ходу, біль і обмеження рухів в ліктьових, плечових, і колінних суглобах, хрускіт в них, заніміння кінцівок, переважно лівих, періодичний головний біль, запаморочення, періодичний біль в ділянці серця. Відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда № 556 позивачу встановлені обмеження 1 ступеня до пересування, трудової діяльності, рекомендовано відновлювальну терапію згідно стандартів, постійне медичне спостереження сімейного лікаря, невролога, лікувальний масаж. Позивач змушений відмовитись від активного способу життя, своїх звичок, вподобань та замість цього багато часу проводити у лікарнях, де незадовільні умови для життя, терпіти побутові незручності. Під час лікування переносити біль, приймати велику кількість ліків. Позивач просить у відшкодування моральної шкоди стягнути на його користь з відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» 450 000 гривень, без утримання податку з доходу фізичних осіб. Представник Відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що будь-яких порушень законодавства про працю та охорону праці відносно позивача з боку підприємства, які б знаходились в причинному зв`язку з настанням професійного захворювання, відповідач не вчиняв. Позивач будучи ознайомлений з наявністю шкідливих та небезпечних виробничих факторів на робочому місці, та усвідомлюючи їх можливий негативний вплив на здоров`я, все одно реалізував своє право на працю саме в шкідливих умовах праці. Крім того, позивач не лише знав про шкідливі умови, без яких неможлива конкретна робота на гірничому підприємстві, але й свідомо продовжував працювати на таких умовах тривалий час, отримуючи за це відповідні пільги, компенсацію та більшу оплату. Також необхідно врахувати Закон України «Про охорону праці» де зазначено, що саме на працівника покладений обов`язок дбати про особисту безпеку та здоров» я, користуватися засобами індивідуального та колективного захисту. Крім того, позивач не надає суду будь-яких належних та допустимих доказів, що б вказували на те, що він дійсно зазнає моральних страждань. Крім того, не було встановлено вчинення з боку відповідача будь-яких винних, неправомірних дій, могли б призвести до виникнення професійного захворювання. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Фактичні обставини, встановлені судом. Позивач [PERSON] працював на підприємстві відповідача з 11.08.2003 року по 24.01.2022 року слюсарем-ремонтником цеху з ремонту енергетичного устаткування ремонтного виробництва. Вказані обставини підтверджуються відомостями внесеними до трудової книжки позивача, а також до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 22.04.2024 року, виданого на ім`я позивача. 24.01.2022 року звільнений позивач з підприємства за власним бажанням (а.с.8-13,19-23). За час роботи на підприємстві відповідача позивач отримав хронічне професійне захворювання, що підтверджується Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 22 квітня 2024 року (а.с.19-23). Цим актом\~встановлено наявність\~у позивача\~професійних захворювань: Радикулопатія попереково-крижова L5, S1 з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м`язові-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого ступеня) М54.1.; Сидиросилікоз першої стадії( t/t,1/1, еm, со). Емфізема легень першої стадії. ЛН першого- другого ступеня. П.17 вказаного акту встановлює, що професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи слюсарем-ремонтником\~цеху з\~ремонту енергетичного\~устаткування ремонтного\~виробництва ПАТ\~"АрселорМіттал\~Кривий Ріг"\~в період\~з 11.08.2003\~р.\~по 24.01.2022\~р.,\~виконував роботи\~по проведенню\~поточних і\~капітальних ремонтів,\~реконструкції,\~відновлення,\~монтажу,\~демонтажу великогабаритного\~устаткування,\~агрегатів і\~машин;\~випробування трубопроводів\~пара,\~горячої води,\~газопроводів,\~ремонт аспіраційного\~устаткування у\~цехах підприємства.Під час виконання своїх трудових обов`язків та враховуючи професійний маршрут на підприємстві на мене діяли шкідливі виробничі фактори, такі як важкість праці та пил. Згідно пункту 18 зазначеного акту причинами виникнення професійного захворювання є: важкість праці: робоча поза\~незручна становила\~39%\~при нормативному\~значенні 25%;\~нахили тулуба\~(вимушені\~більше 30\~градусів)\~кількість за\~зміну :\~176\~разів за\~зміну при\~нормативному значенні\~51-100\~разів за\~зміну.\~Пил:концентрація кремнію діоксину кристалічного при вмісті в пилу від 2 до 10% становила 18,0 мг/мЗ при нормативному значенні 4,0 мг/мЗ. Пунктом 12 Акту встановлено, що загальний стаж роботи позивача складає 29 років 01 місяців з них 18 років 05 місяців в умовах впливу шкідливих факторів. Пунктом 15 Акту встановлено, що раніше у позивача не було виявлено хронічного професійного захворювання (а.с.21). Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 19 липня 2024 року серії 12 ААА № 130090 позивачу первинно безтерміново визначено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 55%, з яких: 35% - радикулопатія, 20% - сидер (а.с.24). Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 19 липня 2024 року серії 12 ААГ № 573724 позивачу первинно безтерміново встановлено третю групу інвалідності (а.с. 24). Відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда № 556 позивачу встановлені обмеження 1 ступеня до пересування, трудової діяльності. Мені рекомендовано відновлювальну терапію згідно стандартів, постійне медичне спостереження сімейного лікаря, невролога, лікувальний масаж (а.с.25). Позивач має постійні скарги на стан свого здоров`я, змушений проходити лікування, що підтверджується випискою № 1382 із медичної карти стаціонарного хворого, виписним епікризом №4676/1110, №885/256 (а.с.7-10). Відповідно до медичного висновку від 19 березня 2024 року № 460 позивач скаржиться на стійкий біль та обмеження рухів у шийному і поперековому відділах хребта з іррідіацією в ліву руку та ногу, порушену ходу, біль в плечових, ліктьових і колінних суглобах, обмеження рухів та хрускіт в них, заніміння кінцівок, переважно лівих, періодичний головний біль, запаморочення, періодичний біль у ділянці серця (а.с.17). Нормативно-правове обґрунтування [PERSON] знаходився в трудових відносинах з Відповідачем, тому правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою ХІ КЗпП України. Частинами 1 та 2 статті 153 КЗпП України визначено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно з частин 3-4 статті 153\~КЗпП України умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до частин 1, 3 ст.13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів,а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до статті 173\~КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством (стаття 237-1 КЗпП України). Відповідно до статті 237-1\~КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина 3 статті 23 ЦК України). Оскільки закон покладає обов`язок створення безпечних і нешкідливих умов праці, власник або уповноважений ним орган несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням ним трудових обов`язків, а також за моральну шкоду, заподіяну потерплому внаслідок фізичного чи психічного впливу небезпечних умов праці. Власник звільняється від відшкодування шкоди, якщо доведе, що шкода заподіяна не з його вини. Відповідно до статті 22 Закону України\~«Про охорону\~праці» роботодавець повинен організувати розслідування нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнським об`єднанням профспілок. Згідно статті 4 Закону України\~«Про охорону\~праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно з нормами Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави (ст.3 Конституції України). Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду\~України від\~31\~березня 1995року\~№4\~«Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1КЗпП\~України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Виходячи з норм частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до частини 1 статті 1168ЦК\~України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Згідно з частинами 1 та 5 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, в даному випадку відповідач несе прямий обов`язок по виплаті позивачу відшкодування з приводу спричинення моральної шкоди. Висновки за результатами розгляду матеріалів справи На суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всім доказам, якими суд керувався при вирішенні позову. Суд не бере до уваги доводи зазначені у відзиві аргументи, що відсутній причино наслідковий зв`язок між роботою позивача на підприємстві відповідача та отримання позивачем професійного захворюванням ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з огляду на наступне. Між спричиненою моральною шкодою та отриманням професійного захворювання Позивача, яке пов`язане із тяжкою роботою на підприємстві Відповідача, вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок. Акт форми П-4, складений за фактом отримання Позивачем професійного захворювання підприємством Відповідача не оскаржувався і цим Актом форми П-4 розслідування хронічного професійного захворювання від 22.04.2024 року встановлено та підтверджено, що факт отримання професійного захворювання позивачем відбулося при виконанні ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача (пункт 18 Акту, а.с.19-22). Суд бере до уваги оцінку умов праці [PERSON] , а саме п. 13 Акту де зазначено: інформаційна довідка про умови праці від 10.07.2023 № ПС/3.1/15339-23, підготовленої Південно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці та згідно з Державними санітарними нормами і правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 № 248 умови праці слюсаря-ремонтника цеху з ремонту енергетичного устаткування ремонтного виробництва Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» [PERSON] відносяться: за вмістом шкідливих речових в повітрі робочої зони до 3 класу 3 ступеня (шкідливі); за рівнем шуму до 3 класу 1 ступеня (шкідливі); за показниками мікроклімату до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); за показниками важкості праці до 3 класу 1 ступеня (шкідливі); за показниками напруженості праці до 3 класу 3 ступеня (шкідливі). Загальна оцінка: умови праці відносяться до 3 класу 3 ступеня (шкідливі) (а.с.21). При цьому чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури і лікування, наявність фізичного болю, що викликають складність при звичайних життєвих умовах підтверджуються чисельними медичними виписками, що містяться в матеріалах справи (а.с. 17-18,24-29). У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки завдавача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із завданою шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина в завданні шкоди. Також доводи викладені у відзиві щодо відсутності причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача, судом відхиляються, оскільки, як вбачається з аналізу норм ч. 2 ст. 153, ст. 173, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України, до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду. Доводи відповідача про недоведеність позивачем факту моральної шкоди не заслуговують на увагу, оскільки сам факт стійкої втрати працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди. З письмових матеріалів справи достовірно встановлено, що відповідачем не було достатньо створено безпечні умови праці, а тому він також несе відповідальність, включаючи і компенсації за заподіяну позивачу моральну шкоду. Відповідачем не доводився факт відшкодування ним позивачу моральної шкоди. ПАТ «АМКР» є належним відповідачем, оскільки первісно втрату працездатності з підстав професійного захворювання позивачу встановлено у 2024 році. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією 19.07.2024 року, з урахування дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, в даному випадку належним відповідачем є роботодавець ПАТ «АМКР». Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до відповідача є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства. З письмових матеріалів справи встановлено, що позивач переносить моральні страждання, оскільки позбавлений можливості реалізувати свої звички та бажання, постійно відчуває біль, необхідність у постійних медичних оглядах, лікуванні, що призводить до зниження якості життя та зменшення благ, які Позивач мав до моменту отримання професійного захворювання та втрати професійної працездатності. При визначенні розміру відшкодування, суд враховує роз`яснення, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", згідно чого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Так,обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд враховує характер та обсяг його душевних та фізичних страждань, тривалість перенесених страждань; зміни в житті викликані втратою професійної працездатності, зокрема 55% втрати працездатності безстроково, встановлення третьої групи інвалідності, тобто невідворотність та сталість наслідків від професійного захворювання протягом тривалого часу, а так само і тривалість трудових відносин між сторонами у справі, зокрема: 18 років 05 місяців в умовах впливу пилу та шкідливих факторів, у зв`язку із чим вважає за можливе стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди, грошові кошти в сумі 250 000,00грн. (двісті п`ятдесят тисяч гривень). При зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176ЦПК\~України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Відповідно до ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Так, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.1 ч.1 ст.4\~Закону України\~«Про судовий\~збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Відтак, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», пропорційно до задоволених вимог, суд стягує з відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» в дохід держави судовий збір в сумі 2500 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial