Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

В квітні 2024 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до Деснянського районного суду м.Києва з позовом, згідно з яким просить суд: стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму сплаченого майнового відшкодування у розмірі 49 074,60 грн. та судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12.10.2021 року о 09 год. 15 хв. по проспекту Героїв Сталінграду, сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів «Hyundai» д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] та «Chevrolet» д.н.з. [NUMBER] , яким керувала [PERSON] . Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 19.11.2021 у справі № 756/16493/21 відповідача було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. При цьому, позивачем вказано, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальністю відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. Потерпілий своєчасно звернувся до позивача із повідомлення про ДТП від 12.10.2021 року та заявою про виплату страхового відшкодування від 12.10.2021. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, склала 47 524,60 грн. Розрахунок та виплата відшкодовування проводився на основі наказу №3.1/9814 від 13.12.2021 року та довідки №1 від 13.12.2021 року. Таким чином, позивач зазначає, що загальний розмір його витрат на збір документів, послуги аварійного комісара та визначення розміру шкоди складає: 49 074,60 грн., що складається із відшкодованих збитків завданих ДТП у розмірі 47 524,60 грн. та витрат на послуги аварійного комісара у розмірі 1 550,00 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 12.04.2024 року вказану позовну заяву направлено за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва, визначивши підсудність за правилами ст.ст. 27, 31 ЦПК України. 09.05.2024 до Шевченківського районного суду м. Києва надійшли матеріали даної справи та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2024 передані судді Аббасовій Н.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.05.2024 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Позивач в судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. При цьому, представник позивача подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без участі представника позивача, та вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки в судове засідання суд не сповістив. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 12.10.2021 року о 09 год. 15 хв. в м. Києві по проспекту Героїв Сталінграду, 16-Б, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Hyundai» д.н.з. [NUMBER] , не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Chevrolet» д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Оболонського районного суду міста Києва у справі № 756/16493/21 від 19.11.2021, яка набрала законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу розміром 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот пятдесят) грн. 00 коп. Згідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, вина [PERSON] у вчиненні ДТП 12.10.2021 року, а також обставини цієї ДТП не потребують доказування під час розгляду вказаної цивільної справи. Водночас, в результаті вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль марки «Chevrolet» д.н.з. [NUMBER] . При цьому, як встановлено, на день вчинення ДТП відповідач не мав чинного Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В той же час, згідно з ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Положеннями ст. 22 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлено, що МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП. При цьому, як передбачено п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (його представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Як встановлено судом, власник транспортного засобу «Chevrolet» д.н.з. [NUMBER] , звернулася до позивача щодо виплати страхового відшкодування за шкоду заподіяної в результаті ДТП 12.10.2021 року. В свою чергу, відповідно до ст. 1191 ЦК України та п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. У зв`язку із тим, що на момент ДТП відповідач [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, то після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу. Як вбачається з матеріалів справи МТСБУ було прийнято рішення (наказ № 3.1/9814 від 13.12.2021 року), про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та виплачено власнику транспортного засобу «Chevrolet» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] грошові кошти в розмірі 47 524,60 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 1108203 від 16.12.2021 року. Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що позов Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) про стягнення з [PERSON] витрат, пов`язаних з відшкодуванням завданої ним шкоди у розміру 47 524,60 грн., підлягає задоволенню. Крім того, МТСБУ було сплачено ФОП [PERSON] за надані послуги аварійного комісара у розмірі 1 550,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №1108246 від 16.12.2021 року, які він просить стягнути із відповідача. У свою чергу, відповідно до положення пунктів 34.2, 34.4 статті 34, пункту 40.3 статті 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які регулюють повноваження МТ СБУ щодо залучення аварійних комісарів, експертів та юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, а також інші норми вказаного Закону не передбачають право МТ СБУ на відшкодування з боку винної особи витрат, пов`язаних із залученням вказаних вище осіб. Крім того, як вбачається з вказаних вище положень законодавства, залучення аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, замість власних працівників для вирішення питань, пов`язаних із страховим відшкодуванням, є правом, а не обов`язком МТ СБУ. Нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме: пунктом 34.3, передбачено обов`язок страховика (МТ СБУ) відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) лише в тому разі, якщо потерпілий самостійно обирає аварійного комісара або експерта. Будь-яких інших випадків, коли витрати на аварійного комісара, експерта або оплату послуг юридичних осіб, у штаті якої є аварійні комісари чи експерти, підлягають відшкодуванню, вказаним Законом не передбачено. Як вбачається з положень статей 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до складу витрат, що відшкодовуються страховиком (МТ СБУ) та які можуть бути стягнуті в порядку регресу, витрати на аварійного комісара, експерта або оплату послуг юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, також не входять. Отже, чинним законодавством не передбачено право страховика вимагати витрат на збір документів та визначення шкоди, у зв`язку з тим, що такі витрати страховика не є страховим відшкодуванням, а спрямовані на визначення розміру збитків. Ці витрати належать до звичайної господарської діяльності страховика і не підлягають стягненню з особи, яка відповідальна за спричинену шкоду. За таких обставин, відсутні підстави для відшкодування відповідачем витрат в розмірі 1 550,00 грн, що пов`язані із залученням позивачем аварійного комісара. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судові витрати, а саме: витрати на оплату судового збору, підтверджено платіжною інструкцією від 14 лютого 2024 року № 978817 про оплату судового збору на суму 3 028,00 грн. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 552,75 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial