Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марин-Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.11.2018 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № СL-151894, відповідно до умов якого банк зобов`язувався надати відповідачу кредит, а останній зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Разом з тим, відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість в розмірі 171866,27 грн., з яких: строкове тіло 4427,56 грн., прострочене тіло 68112,80 грн., строкові відсотки 1499,90 грн., прострочені відсотки 97826,01 грн. Вказує, що 08.11.2023року у правовідносинах за вказаною заборгованістю була здійснена заміна кредитора у зобов`язанні з АТ «Кредобанк» на ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» на підставі договору факторингу. Прим цьому, боржника було повідомлено про заміну кредитора, однак останній свої зобов`язання не виконує. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача на користь товариства вказану заборгованість та судові витрати у справі. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 липня 2024 року справу прийнято до розгляду та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Згідно ухвали суду від 26 серпня 2023 року здійснено перехід від розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, а тому суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом з`ясовано, що 29.11.2018 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № СL-151894, відповідно до умов якого банк зобов`язувався надати відповідачу кредит в розмірі 100000,00 грн., а останній зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту (а.с. ). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Судом з`ясовано, що відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість, яка станом на день звернення до суду становить 171866,27 грн., з яких: строкове тіло 4427,56 грн., прострочене тіло 68112,80 грн., строкові відсотки 1499,90 грн., прострочені відсотки 97826,01 грн. (а.с. ). Згідно положень ч. 1 ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Також судом встановлено, що 08.11.2023 року між АТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» укладено договір факторингу, відповідно до якого АТ «Кредобанк» відступило ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» право грошової вимоги за кредитним договором № СL-151894 від 29.11.2018 р. (а.с. ). Згідно ч. 1 ст.\~1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату(у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Як зазначено в ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строкдоказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. При цьому, відповідачу 30.01.2024 року від ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» була надіслана досудова вимога щодо виконання договірних зобов`язань та повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні, однак відповідачем жодних платежів за кредитним договором проведено не було (а.с. ) . Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідач [PERSON] в порушення вимог кредитного договору та норм ЦК України не виконав взяті на себе зобов`язання перед ТзОВ «ФК «Марин-Фінанс», до якого перейшло право вимоги за кредитним договором № СL-151894 від 29.11.2018 року, а тому прийшов до висновку, що заборгованість за тілом кредиту та відсотками на загальну суму 171866,27 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. За змістом ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з оплатою поштових послуг відправлення. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданої платіжної інструкції, позивач за подання даного позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 грн., що підлягає відшкодуванню відповідачем. Крім того, із матеріалів справи, зокрема, ордеру, договору про надання правничої допомоги, акту наданих послуг, адвокатом надавалася професійна правнича допомога ТзОВ «ФК Марин-Фінанс» у справі про стягнення заборгованості за кредитом і вартість витрат визначена у сумі 6000,00 грн. (а.с. ). Разом з тим, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу пропорційно до задоволених вимог в розмірі 3000 грн., розмір яких є обґрунтованим та співмірним із предметом спору.

Outcome: approved