Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-11 00:00:00

У липні 2024 року [PERSON] (від іменті та в інтересах якої діяла її представниця [PERSON] ) звернулася до суду з позовом до ТОВ «Вердикт Капітал» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, в якому вказувала, що 25 липня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. був\~вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 904, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість у розмірі 63\~095,25 грн. 14 серпня 2019 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. відкрила виконавче провадження щодо виконання виконавчого напису від 25 липня 2019 року №904 та 10 вересня 2019 року винесла постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржниці. Проте рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07 лютого 2022 року у цивільній справі №761/15801/21 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 25 липня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А., зареєстрований в реєстрі за № 904, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість у розмірі 63\~095,25 грн. На підставі цього 17 лютого 2023 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. винесла постанову про закінчення виконавчого провадження. Враховуючи те, що в ході здійснення виконавчого провадження з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» з метою виконання виконавчого напису стягнуто 20\~322 грн, а тому позивачка на підставі положень ст. 1212 ЦК України просила стягнути з відповідача на свою користь 20\~322 грн безпідставно отриманих коштів. Крім цього, враховуючи ту обставину, що після визнання виконавчого напису, на підставі якого з позивачки були стягнуті кошти, таким, що не підлягає виконанню, ТОВ «Вердикт Капітал» безпідставно отримані кошти добровільно не повернуло, тобто прострочило виконання грошового зобов`язання, а тому [PERSON] на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України просила стягнути з відповідача на свою користь 3 % річних за період прострочення виконання грошового зобов`язання (з 20 лютого 2023 року до 28 червня 2024 року) у розмірі 825,97 грн та інфляційні втрати за період прострочення виконання грошового зобов`язання за цей же період у розмірі 1\~140,42 грн. 26 серпня 2024 року від представника відповідача - ТОВ «Вердикт Капітал» Їжаковського О.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову. При цьому вказував на безпідставність доводів позивачки про необхідність застосування до правовідносин між сторонами положень ст. 1212 ЦК України, яка не підлягає застосуванню до таких правовідносин. Також зазначав, що визнання виконавчого напису, яким підтверджено наявність заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал», таким, що не підлягає виконанню, жодним чином не змінює зобов`язань позивачки перед відповідачем за діючим та дійсним правочином, а тому кошти, стягнуті на виконання такого правочину вважаються стягнутими правомірно те не є безпідставно набутим майном. Крім цього у відзиві вказував на те, що матеріали справи не містять доказів точного розміру коштів, стягнутих з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» в межах здійснення виконавчого провадження щодо виконання виконавчого напису, а саме стягнутої суми за вирахуванням витрат виконавчого провадження. Водночас звертав увагу на безпідставність вимог позивачки щодо стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за період прострочення виконання грошового зобов`язання, вказуючи на те, що між сторонами відсутні договірні відносини в частині отриманих в межах виконавчого провадження коштів, а тому на них не поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України. 29 серпня 2024 року від представниці позивачки [PERSON] надійшла відповідь на відзив, у якій остання наполягала на задоволенні позовних вимог, не погодилася з доводами відзиву, вважаючи їх такими, що ґрунтуються на неправильному тлумаченні закону. Також наполягала, що вимоги позивачки [PERSON] є обґрунтованими та підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, в тому числі щодо стягнутої в межах виконавчого провадження суми боргу. В судовому засіданні, яке проводилося без особистої участі позивачки [PERSON] , її представниця [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» в судове засідання не з`явився, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі позивачки та представника відповідача, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації та доказів для вирішення спору. Заслухавши пояснення представниці позивачки [PERSON] , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема, суд встановив, що 25 липня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. був\~вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 904, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість у розмірі 63\~095,25 грн. 14 серпня 2019 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. відкрила виконавче провадження щодо виконання виконавчого напису від 25 липня 2019 року №904 та 10 вересня 2019 року винесла постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржниці. Проте рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07 лютого 2022 року у цивільній справі №761/15801/21 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 25 липня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А., зареєстрований в реєстрі за № 904, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість у розмірі 63\~095,25 грн. На підставі цього 17 лютого 2023 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. винесла постанову про закінчення виконавчого провадження. У своєму листі-повідомленні, адресованому приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. (в документі міститься відмітка про отримання адресатом листа 20 лютого 2023 року) ТОВ «Вердикт Капітал», як стягувач, підтвердив те, що на дату закінчення виконавчого провадження в межах цього провадження залишок нестягнутої з [PERSON] заборгованості склав 44\~773,25 грн (а.с. 15). З цього випливає, що в межах виконавчого провадження з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» було стягнуто грошові кошти у загальному розмірі 20\~322 грн (63\~095,25 грн (розмір заборгованості, підтверджений виконавчим написом) 44\~773,25 грн (залишок заборгованості на дату закінчення виконавчого провадження)). Представник відповідача, оспорюючи у відзиві на позов розмір боргу, жодними доказами вказану обставину не спростував, не надав своїх розрахунків. Зазначені у відзиві на позов твердження про те, що стягнута сума включає в себе витрати виконавчого провадження, нічим не підтверджені та спростовуються вищезазначеною копією листа-повідомлення, у якому ТОВ «Вердикт Капітал», як стягувач, особисто підтвердило розмір залишку боргу та, відповідно, розмір отриманих в межах виконавчого провадження коштів. Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставно набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Верховний Суд у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20 зазначив, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі\~статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до\~статті 1212 ЦК України\~у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18 та від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18. Отже, оскільки правові підстави набуття відповідачем грошових коштів, стягнутих з позивачки на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, отримані відповідачем кошти підлягають поверненню позивачці відповідно до\~статті 1212 ЦК України. Та обставина, що між сторонами вказаної категорії спору існують (за твердженням однієї зі сторін) договірні відносини, не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення грошових коштів, які безпідставно перераховані кредитору на підставі виконавчого напису нотаріуса, який не підлягає виконанню, так як питання про наявність або відсутність заборгованості за кредитним договором може бути предметом окремого судового розгляду. Такі висновки узгоджуються із правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року в справі № 910/1531/18 та від 28 січня 2020 року в справі № 910/16664/18. За встановленого, з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] підлягають стягненню 20 322 грн безпідставно отриманих коштів. Що стосується іншої вимоги, то суд виходить з наступного. Ч. 2 ст. 1214 ЦК України встановлено, що у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (ст. 536 цього Кодексу). Ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, як інакше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Якщо без достатньої правової підстави набуваються або зберігаються гроші, на них нараховуються відсотки згідно зі ст. 536 ЦК України з того часу, коли набувач дізнався або повинен був дізнатися про безпідставність набуття або збереження грошових коштів. У постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року в справі № 910/22034/15 зроблений висновок, що ст. 625 ЦК України поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. У постанові Верховного Суду від 05 квітня 2021 року в справі № 760/6938/16-ц зроблений висновок, що у\~статті 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Отже, положення\~статті 625 ЦК України\~передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду. У разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема, щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК. Такі висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року в справі № 910/10156/17. Оскільки відповідачем порушене позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі ст. 1212 ЦК України, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи ч. 2 ст. 625 ЦК України. При цьому, на правовідносини між сторонами не поширюються встановлені п. 18 Перехідних та прикінцевих положень ЦК України заборони щодо здійснення передбачених ст. 625 ЦК України нарахувань під час дії воєнного стану. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням встановленого, з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] слід стягнути 3 % річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання, що в межах позовних вимог (визначеного позивачкою періоду) становить: - за період з 20 лютого 2023 року до 31 грудня 2023 року 526,14 грн (20\~322 грн (розмір боргу) х 3 % (річних) /100 / 365 (днів у році) х 315 (днів користування)); - за період з 01 січня 2024 року до 28 червня 2024 року 299,83 грн (20\~322 грн (розмір боргу) х 3 % (річних) /100 / 366 (днів у році) х 180 (днів користування)). Такими чином, до стягнення підлягає 825,97 грн. Також з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] слід стягнути інфляційні втрати за час прострочення виконання грошового зобов`язання, що в межах позовних вимог (визначеного позивачкою періоду з 20 лютого 2023 року до 28 червня 2024 року) становить 1\~612,55 грн (20\~322 грн (розмір боргу) х 107,935% (сукупний індекс інфляції) / 100)). Однак, враховуючи межі вимог [PERSON] , до стягнення підлягають інфляційні втрати у розмірі 1\~140,42 грн. Також згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути 1\~211,20 грн судового збору.

Outcome: approved