Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-18 00:00:00

У травні 2024 року Банк через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 80358,64 грн. та понесені судові витрати. Як на підставу позовних вимог вказано, що [PERSON] звернулася до Банку про надання кредитних послуг, у зв`язку з чим з ним було укладено кредитний договір № 20116824922 від 12.09.2020, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредитну картку з кредитним ліміту в розмірі 3000,00 грн., який пізніше збільшено до 50000,00 грн. Через неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань станом на 31.03.2024 утворилася заборгованість у розмірі 80358,64 грн., яка складається із 48912,19 грн. заборгованості за кредитом, 31446,45 грн. заборгованості за процентами та 0,00 грн. заборгованості комісією. Посилаючись на наведені обставини позивач звернувся до суду з позовом про стягнення вказаної заборгованості. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 03.06.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи. Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, в т.ч. шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади. Направлена на адресу відповідача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило. Відзиву на позовну заяву відповідачем не надано. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 12.09.2020 [PERSON] підписала заяву № 20115824922 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в якій просила відкрити на її ім`я поточний рахунок на який встановити кредитний ліміт в розмірі 3000,00 грн. зі сплатою реальної процентної ставки 47,88 % річних. В заяві відповідач погодилася, що строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом та інші умови надання і обслуговування кредитної картки, встановлюються відповідно до умов ДБКО в залежності від типу кредитної картки. Перед укладенням кредитного договору, відповідач підписала паспорт споживчого кредиту. Із позову слідує, що максимальний розмір кредитного ліміту для відповідача становив 50000,00 грн. Згідно розрахунку позивача, через невиконання відповідачем грошових зобов`язань станом 31.03.2024 утворилася заборгованість у розмірі 80358,64 грн., яка складається із 48912,19 грн. заборгованості за кредитом, 31446,45 грн. заборгованості за процентами та 0,00 грн. заборгованості комісією. Факт руху грошових коштів на картковому рахунку відповідача позивач підтвердив випискою по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] за період з 12.09.2020 по 31.03.2024, яка згідно яка відповідно до положень статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, є первинним документом, який підтверджує здійснені по банківському рахунку операції. Випискою підтверджується надання відповідачу кредиту, користування останньою кредитними коштами у власних цілях та здійснення часткового погашення заборгованості. 31.03.2024 на адресу відповідача Банк надіслав письмову вимогу (повідомлення) про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором, яка станом на 31.03.2024 становила 80358,64 грн., протягом 30 днів з дня отримання повідомлення. Із змісту позову слідує, що вимога позивача відповідачем виконана не була та заборгованість не погашена. Правове обґрунтування та мотиви суду Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини другої статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що між сторонами був укладений кредитний договір, умови якого позивач виконав повністю. Між тим, відповідач свої зобов`язання порушив, внаслідок чого утворилася заборгованість згідно розрахунку позивача. Докази, що спростовували правильність розрахунків позивача матеріали справи не містять. За таких обставин, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про доведеність порушення відповідачем грошових зобов`язання та розміру заборгованості, яка нічим не спростована, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. На підставі статті 141 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved