Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що між сторонами 10 листопада 2018 року був укладений шлюб. Різні погляди на життя призвели до розпаду сім`ї, примирення між подружжям не можливе. Позивач вказує, що стосунки між подружжям не підтримуються, шлюб має формальний характер, сім`ю зберегти неможливо. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Представник позивача надав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, вимоги позову підтримує в повному обсязі. Відповідач до суду не з`явився, надав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, вимоги позову визнає. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.24\~Сімейного кодексуУкраїни шлюбґрунтуєтьсянавільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до\~ст.112 Сімейного кодексу Українисуд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 10 листопада 2018 року, зареєстрований Інгульським районним у м. Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 552. Спору щодо розподілу спільного майна не має. Сімейні відносини сторонами припинені. Розпад сім`ї мав місце через втрату взаємних почуттів та взаємної поваги. Примирення між подружжям не можливе. Суд вважає, що сім`я існує формально, дана сім`я розпалася, і зберегти її не можливо. Згідно\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 968 грн. 96 коп. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн., то суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2ст. 137ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3\~ст. 137ЦПК України\~длявизначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року справа № 72/1010/16-ц, провадження № 61-3416 св 18 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. На підтвердження обставин щодо оплати послуг по наданню правової допомоги суду не надано таких доказів, а саме платіжних документів, що підтверджують сплату коштів за надання послуг з правничої допомоги. За такого суд приходить до висновку, що щодо стягнення правових витрат з відповідача на користь позивача слід відмовити.

Outcome: approved