Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог - Згурівська селищна рада Броварського району Київської області як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що з 29 березня 2013 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] , який розірвано рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 12 листопада 2018 року. Від даного шлюбу у них з відповідачкою народилася спільна донька - [PERSON] , [INFO] . Відповідачка [PERSON] не бере участі у вихованні своєї малолітньої доньки [PERSON] , морально та матеріально не підтримує, припинила спілкування з останньою з моменту їх розлучення та після того жодного разу зі своєю малолітньою донькою не зустрічалася. Після розлучення з [PERSON] , її малолітня донька [PERSON] залишилася проживати разом з ним, яка перебуває на його повному утриманні. Відповідачка життям доньки не цікавиться, матеріально останню не забезпечує, не виявляє бажання спілкуватися зі своєю донькою. Тому, позивач просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити, зазначивши, що відповідачка по справі [PERSON] після розірвання з ним шлюбу 12.11.2018 року припинила спілкування зі своєю малолітньою донькою [PERSON] , морально та матеріально її не підтримує, не цікавиться її життям та здоров`ям, не має бажання спілкуватися зі своєю донькою, яка залишилася проживати разом з ним та перебуває на його повному утриманні. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується оголошенням на офіційному веб-порталі «Судова влада України» (а.с. 55). Згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог - Згурівська селищна рада Броварського району Київської області в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 56). Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачка по справі [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , батьком якої є позивач по справі [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 11 листопада 2017 року (а.с. 9). Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] з 29 березня 2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 12.11.2018 року № 733/845/18 (а.с. 18). Відповідно до копії довідки Філії №1 Будинкоуправління № 4 (Липники) Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова від 15.01.2019 року № 518 та копії паспорта [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 03 серпня 2005 року Кам`янка-Бузьким РВ УМВС України у Львівській області, [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4-5,7). Згідно копії довідки старости Турівського старостинського округу Згурівської селищної ради Броварського району Київської області від 14.02.2024 року № 03.11-13, в [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , 1987 р.н., з якою фактично проживають без реєстрації: [PERSON] , 1984 р.н. та [PERSON] , 2013 р.н. (а.с. 8). Як видно з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 19.04.2019 року, складеного Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с. 10), 19.04.2019 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , яка після його укладення змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 10). Відповідно до Акту обстеження від 13 лютого 2024 року, складеного депутатом Згурівської селищної ради Броварського району Київської області за участю сусідів, в будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , 1987 р.н. Фактично за даною адресою проживають: [PERSON] , 1987 р.н.; [PERSON] , 1984 р.н.; [PERSON] , 2013 р.н. (а.с. 12). Таким чином, судом встановлено, що на даний час малолітня [PERSON] проживає за однією адресою з її батьком [PERSON] та його дружиною (мачухою малолітньої [PERSON] ) - [PERSON] . У відповідності до копії довідки директора школи І-ІІІ ступенів № 147 Деснянського району міста Києва, [PERSON] дійсно навчалася в школі І-ІІІ ступенів № 147 Деснянського району міста Києва з 01 вересня 2020 року по 07 червня 2022 року (а.с. 13) та під час її навчання у вищевказаному навчальному закладі її мати - [PERSON] не виходила на зв`язок з класним керівником та не цікавилася успіхами своєї дитини, що підтверджується характеристикою [PERSON] , виданої директором школи І-ІІІ ступенів № 147 Деснянського району міста Києва (а.с. 14). На даний час малолітня дитина [PERSON] , 2013 р.н., навчається у Турівській гімназії імені Миколи Маркевича, що підтверджується довідкою директора Турівської гімназії імені Миколи Маркевича Згурівської селищної ради Броварського району Київської області від 15.12.2024 року № 3 (а.с. 15). Згідно характеристики [PERSON] , учениці 4 класу Турівської гімназії імені М.Маркевича, виданої директором та класним керівником вищевказаного навчального закладу 15.02.2024 року, [PERSON] у школі оволоділа достатнім рівнем навчальних досягнень, зарекомендувала себе як старанна, активна, працелюбна учениця (а.с. 16). Як видно з характеристики, виданої Турівським старостинським округом Згурівської селищної ради Броварського району Київської області, [PERSON] проживає без реєстрації в [ADDRESS] разом із сім`єю. За час проживання в с. Турівка зарекомендував себе позитивно, працює за межами старостату. Письмових та усних скарг від населення старостинського округу на останнього не надходило, компрометуючих даних старостат не має (а.с. 11). Відповідно до строкового трудового договору № 12 від 02.08.2023 року, позивач [PERSON] працює на посаді маляра-штукатура у ФОП [PERSON] (а.с. 19-21). Згідно копії Розпорядження Дарницької районної в місті Києві Державної адміністрації від 10.09.2019 року, місце проживання малолітньої [PERSON] , 04.09.2013 року визначено з батьком [PERSON] та зобов`язано останнього не чинити перешкод у спілкуванні матері дитини [PERSON] з дитиною (а.с. 22). Як свідчить копія довідки про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин № 2925 від 09.03.2024 року, виданої Медичним центром ЛІКУВАЛЬНО-ДІАГНОСТИЧНИЙ ЦЕНТР ТОВ «МЕДІКАЛ-СІТІ», психіатричних показань у [PERSON] не виявлено (а.с. 23). Враховуючи вищевикладене, поважної причини, яка б перешкоджала відповідачці виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню дитини, судом не встановлено. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 даної Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» передбачено, зокрема, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Як встановлено абзацами 1 і 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розглядати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Як зазначено в ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. У рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року ЄСПЛ наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Частинами 4 та 5 статті 19 Сімейного кодексу України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав Згурівської селищної ради Броварського району Київської області від 12.07.2024 року, затвердженого Рішенням виконавчого комітету Згурівської селищної ради восьмого скликання № 220 від 12.07.2024 року, з огляду на те, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не забезпечує свою дитину належними умовами утримання та виховання, повністю самоусунулася від її виховання, утримання, не цікавиться її життям та здоров`ям, беручи до уваги протокол комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету селищної ради від 05 липня 2024 року № 08, виконавчий комітет Згурівської селищної ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 44-45). Досліджені в судовому засіданні довідки, характеристики, висновок органу опіки та піклування підтверджують факт невиконання відповідачкою [PERSON] батьківських обов`язків відносно малолітньої [PERSON] , яка протягом тривалого часу матеріально малолітню дитину не утримувала, іншої допомоги на утримання доньки не надавала, не приймала будь-якої участі у вихованні та житті останньої, не цікавилася її моральним, духовним та фізичним розвитком, не надавала дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяла засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляла інтересу до її внутрішнього світу, не прагнула відновити спілкування з дитиною та реалізувати свої батьківські права, на даний час своєї поведінки не змінила, таким чином, остання фактично самоусунулась від виконання батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному утриманні своєї доньки та реально не бере ніякої участі у її житті, хоча будь-яких об`єктивних причин, пов`язаних зі станом фізичного або психічного здоров`я, які б перешкоджали відповідачці виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню дитини, судом не встановлено. Всебічно та повно дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітньої дитини - доньки [PERSON] в зв`язку з нехтуванням нею своїх батьківських обов`язків, в той час як позивач працює та утримує свою малолітню доньку, яка проживає з останнім, а тому суд вважає за необхідне, враховуючи інтереси дитини, позбавити відповідачку батьківських прав. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, із відповідачки слід стягнути судові витрати на користь позивача в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Outcome: approved