Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

Представник заявниці [PERSON] - адвокат Смілянський Я.Г. звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова, з заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування вимог зазначено, що [PERSON] з народження фактично проживала разом з родиною Місюренків за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право власності на житло від 19.02.1999 року №5А-99-172290 зазначена квартира належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] є дідом та бабою заявниці, [PERSON] є дядьком заявниці, а [PERSON] є дружиною дядька заявниці. [PERSON] після смерті інших співвласників квартири успадкувала часток у праві власності на квартиру [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] , яка є дружиною дядька заявниці, померла. Заповіт [PERSON] не складала, інших спадкоємці за законом, в неї відсутні. [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом після померлої [INFO] дружини дядька, [PERSON] , у зв`язку із чим вона звернулась до приватного нотаріуса для одержання свідоцтва про право на спадщину. В заяві зазначено, що хоча [PERSON] зареєстрована за адресою : [ADDRESS] , але з дня свого народження та на момент смерті спадкодавця, [PERSON] , проживала разом з останньою за вказаною вище адресою, яка належить [PERSON] на праві власності. Враховуючи, що заявниця проживала разом зі спадкодавцем, [PERSON] , протягом п`яти і більше років до часу відкриття спадщини, вона має право на спадкування майна, квартири [ADDRESS] , як спадкоємиця четвертої черги. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 27 травня 2024 відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку окремого провадження. Заявниця [PERSON] та її представник - адвокат Смілянський Я.Г. в судове засідання не з`явились. Від представника заявника до суду надійшла заява про розгляд справи без участі сторони заявника. Представник заінтересованої особи- Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відзиву на заяву, заперечень або клопотань до суду не надав. Копія ухвали про відкриття провадження по справі, копія заяви та долучених до неї документів, направлялися заінтересованій особі в тому числі з використанням підсистеми «Електронний Суд» на її електронний кабінет. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Заявник просить встановити факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] Згідно свідоцтва про право власності на житло від 19 лютого 1999 року № 5А-99-172290 квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Прізвище " [PERSON] отримала в результаті укладання шлюбу з [PERSON] , батьком Заявниці. Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища містить відомості про те, що [PERSON] , уклавши шлюб з [PERSON] , змінила прізвище з [PERSON] та [PERSON] . Відповідно, прізвище Заявниці - це прізвище її батька, [PERSON] , а прізвище [PERSON] - це дошлюбне прізвище матері, [PERSON] . В свою чергу, [PERSON] , матір Заявниці, є донькою [PERSON] та [PERSON] , співвласників квартири за адресою [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Таким чином, [PERSON] та [PERSON] , співвласники відповідної квартири, є дідом та бабою Заявниці. У [PERSON] та [PERSON] був син, [PERSON] , співвласник квартири та дядько Заявниці, який 18 липня 1981 року уклав шлюб з [PERSON] зі зміною прізвища останньої на « [PERSON] ». Тож, [PERSON] є співвласницею квартири та дружиною дядька Заявниці. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 29.04.2023 на підставі ст. 1261 ЦК України спадкоємцем 3/4 (трьох четвертих) часток у праві власності на квартиру [ADDRESS] [PERSON] є його дружина - [PERSON] . Згідно з Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 72300667 від 29.04.2023 [PERSON] є спадкодавцем, а [PERSON] є спадкоємцем трикімнатної квартири загальною площею 62,3 кв.м. за адресою [ADDRESS] в обсязі 3/4. Інформаційна довідка № 368752176 від 06.03.2024 містить відомості про те, що [PERSON] належить на праві власності вся квартира загальною площею 62.3 кв.м, розташована за адресою [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Таким чином, наявність родинних зв`язків між [PERSON] як спадкоємицею квартири та [PERSON] як спадкодавицею є обставиною, що встановлена належними, допустимими та достатніми доказами. В матеріалах справи містяться докази, які підтверджують проживання [PERSON] разом із [PERSON] в квартирі за адресою [ADDRESS] протягом п`яти років на момент смерті [PERSON] . Згідно з відповіддю на адвокатський запит Комунального підприємства "Жовтневе трамвайне депо" № 289 від 12.04.2024 [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) фактично проживає за адресою [ADDRESS] , перебувала у трудових відносинах з КП "Жовтневе трамвайне депо": з 31.12.2015, наказ від 30.12.2015 № 1485-ВК по 31.05.2016, наказ від 31.05.2016 № 506-ВК (власне бажання); з 16.02.2017, наказ від 15.02.2017 № 105-ВК по 02.07.2019, наказ від 02.07.2019 № 914-ВК (власне бажання). Згідно з відповіддю на адвокатський запит Комунального підприємства "Салтівське трамвайне депо" № 04/10/04 від 10.04.2024 [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) фактично проживає за адресою [ADDRESS] , перебуває у трудових відносинах з КП "Салтівське трамвайне депо": з 03.07.2019, наказ від 03.07.2019 № 714-ВК по 31.08.2022, наказ від 31.08.2022, наказ від 31.08.2022 № 149/ЗВ (власне бажання); з 02.09.2022, наказ від 01.09.2022 № 193/ПР по 31.07.2023, наказ від 31.07.2023 № 231/ЗВ (власне бажання); з 02.08.2023, наказ від 01.08.2023 № 270/ПР по теперішній час. Зазначені відповіді на адвокатські запити підтверджують обставину того, що [PERSON] , перебуваючи у трудових відносинах з відповідними КП, мала фактичне місце проживання за адресою [ADDRESS] в період з 12 січня 2019 року по 12 січня 2024 року. Згідно з відповіддю на адвокатський запит від Комунального некомерційного підприємства "Міська поліклініка № 11" Харківської міської ради № 345/0/522-24 від 05.04.2024 [PERSON] , яка має місце проживання [ADDRESS] , видавався лікарем-травматологом лист непрацездатності серії АДВ № 672526 з 26.07.2018 по 20.08.2018. Місцезнаходження КНП "Міська поліклініка № 11" Харківської міської ради - м. Харків, пр-т Тракторобудівників, 105-А. З цієї обставини слідує, що, по-перше, Заявниця зверталася до закладу охорони здоров`я, найближчого до її фактичного місця проживання, по-друге, таким фактичним місцем проживання є [ADDRESS] , по-третє, Заявниця проживала за відповідною адресою ще до початку періоду з 12 січня 2019 року по 12 січня 2024 року. Суд, дослідивши вищезазначені докази в сукупності, прийшов до висновку, що вони належним чином свідчать про те, що [PERSON] в період з 12 січня 2019 року по 12 січня 2024 року проживала разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в квартирі, що входить в склад спадщини. Суд також встановив, що зареєстрованим місцем проживання заявниці є [ADDRESS] . Заявниця надала суду пояснення про те, що відмінність зареєстрованого місця проживання заявниці від фактичного місця проживання пояснюється тим, що після народження її формальне місце проживання було зареєстроване як [ADDRESS] , яке, в свою чергу, є зареєстрованим місцем проживання матері Заявниці, [PERSON] . Таким чином, Заявниця має зареєстроване місце проживання разом зі своєю матір`ю, [PERSON] , а фактично проживала разом із членами родини за адресою [ADDRESS] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 24.06.2024 № 642/2805/24 постановлено витребувати у ПАТ "Київстар" (ЄДРПОУ 21673832, адреса: 03113, м. Київ, вул. Дегтярівська, 53) інформацію за телефонним номером оператора мобільного зв`язку ПАТ "Київстар" [NUMBER] , який належить [PERSON] , щодо вхідних та вихідних телефонних з`єднань, з посиланням на ретранслятор та прив`язку до базових станцій та їх адресу, а також фактичну адресу місцеперебування абонента в період часу з 01 січня 2019 року по 12 січня 2024 року. На виконання ухвали ПрАТ «КИЇВСТАР» надало відповідь вих. № 9723/з від 17.07.2024, з якою надана інформація щодо електронних комунікаційних послуг за номером телефону [NUMBER] , які були зафіксовані комунікаційним обладнання ПрАТ «Київстар» в період часу з 00:00:00 год 20.11.2020 року по 23:59:59 год 07.07.2021 року. Згідно з цією інформацією найчастішою адресою розташування базової станції, що обслуговувала абонента за номером [NUMBER] , є Харківська обл., Харківський р-н., м. Харків, вул.Гвардійців Широнінців, 40. Суд встановив, що згідно з відомостями з веб-сторінки Google Maps відстань між будинком, розташованим за адресою [ADDRESS] , та будинком, розташованим за адресою [ADDRESS] , становить приблизно 600 метрів. Згідно з відповіддю ПрАТ «Київстар» радіус покриття базової станції залежить від багатьох чинників та за ідеальних умов може досягати 35 км. Таким чином, квартира, розташована за адресою [ADDRESS] , знаходиться в радіусі покриття базової станції, розташованої за адресою [ADDRESS] . Відомості про те, що + 380677510547 є особистим номером телефону заявниці та дзвінки, що надходили до нього або здійснювалися від нього, фіксувалися здебільшого базовою станцією, розташованої за адресою [ADDRESS] , додатково підтверджують фактичне постійне проживання заявниці за адресою [ADDRESS] . Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які особисто знають [PERSON] підтвердили факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем. В своїх поясненнях зазначили про те, що [PERSON] з дитинства проживала і проживає за адресою: [ADDRESS] . В період з початку 2019 року [PERSON] проживала разом з [PERSON] , та здійснювала догляд за останньою до дня її смерті. Похованням померлої займалась [PERSON] . Після смерті [PERSON] , [PERSON] продовжує проживати за вказаною адресою. Крім того, факт постійного проживання підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими показаннями осіб [PERSON] , [PERSON] , які були допитані в судовому засіданні та підтвердили обставини, викладені в письмових поясненнях. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 цього Кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 1220 цього Кодексу спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 1223 цього Кодексу у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1258 цього Кодексу спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 цього Кодексу у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Суд, дослідивши та оцінивши у сукупності докази, дійшов до висновку, що Заявниця проживала зі спадкодавцем, [PERSON] , протягом п`яти і більше років до часу відкриття спадщини, через що вона має право на спадкування майна, квартири за адресою [ADDRESS] , як спадкоємиця четвертої черги спадкування за ст. 1264 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Верховний Суд в постанові від 17.01.2024 № 199/8960/19 виснував наступне. Частиною третьою статті 1268 ЦК України визначено порядок прийняття спадщини, а саме: спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Обставину наявності родинних зв`язків між Заявницею та спадкодавцем було доведено наданими вище доводами та доданими до заяви доказами. Суд звертає увагу на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 про те, що відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Отже, наявність у заявниці зареєстрованого місця проживання, відмінного від адреси проживання спадкодавиці, [PERSON] , не спростовує обставину проживання заявниці разом зі спадкодавицею протягом п`яти років на момент смерті останньої. З урахуванням наведеного факти та обставини, на які посилається заявниця, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, вимоги заявниці ґрунтуються на вимогах закону, не суперечать закону, не порушують права, свободи та інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку, що факт спільного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , померлою [INFO] , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , є доведеним, тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved