Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

[PERSON] зміст позовних вимог. 19.06.2024 року позивач звернувся до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до Лисецької селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що після смерті його матері для нього як спадкоємця відкрилася спадщина за законом на все належне померлій майно, а саме: земельні ділянки. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Зазначає, що рішенням Тисменицького районного суду від 13.04.2021 року було встановлено факт родинних відносин між заявником та його матір`ю, у зв`язку з розбіжністю у прізвищі. Однак, державний нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. Тому просив визнати за ним право власності на земельні ділянки, які належали померлій. ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явився, своє представництво в суді здійснює через представника адвоката Говзана М.М., який в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив такі задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, представник до суду надіслав заяву, в якій вказав, що не заперечує проти задоволення вимог позовної заяви та просив розгляд справи проводити без його участі. ІІІ.\~Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 24.06.2024 року відкрито провадження в цивільній справі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. ІV. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 27.09.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тисменицького районного управління юстиції в Івано-Франківській області, [PERSON] померла [INFO] (а.с.6). У відповідності до довідки Лисецької селищної ради від 04.02.2021 року №170, згідно із записами погосподарської книги №6 виконкому Старолисецької сільської ради за громадянкою [PERSON] , яка померла [INFO] , значаться: земельна ділянка (пай) площею 0,2000 га урочище «За фермою» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в с. Старий Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області, кадастровий номер 2625885800:01:004:0156 та земельна ділянка (пай) площею 0,2300 га урочище «Мазурське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в с. Старий Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області, кадастровий номер 2625885800:01:003:0151. До дня смерті разом з померлою ніхто не проживав. Заповіт від імені померлої в Старолисецькій сільській раді не посвідчувався. На час смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована в будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). У матеріалах справи міститься копія державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІФ №027621 про те, що [PERSON] , яка проживає в с. Старий Лисець Тисменицького району на підставі розпорядження Тисменицької РДА №421 від 28.10.2004 року є власником земельної ділянки площею 0,2300 га, яка розташована в урочищі «Мазурське» с. Старий Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та копія державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІФ №028552 про те, що [PERSON] , яка проживає в с. Старий Лисець Тисменицького району на підставі розпорядження Тисменицької РДА №421 від 28.10.2004 року є власником земельної ділянки площею 0,2000 га, яка розташована в урочищі «За фермою» с. Старий Лисець Тисменицького району Івано-Франківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.8,9). Згідно довідки Лисецької селищної ради від 08.02.2021 року №184 [PERSON] є матір`ю [PERSON] , 1956 року народження, який проживає по [ADDRESS] (а.с.13). Рішенням Тисменицького районного суду від 13.04.2021 року у справі за №352/453/21 встановлено факт, що [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] (а.с.11-12). Згідно витягу №НВ-2600490872024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, земельна ділянка за кадастровим номером 2625885800:01:004:0156 оцінена у 2299,34 грн, а земельна ділянка за кадастровим номером 2625885800:01:003:0151 5193,40 грн.(а.с.15,16). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №78258528 від 06.08.2024 року вбачається, що інформація щодо заведення спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відсутня (а.с.33). У постанові державного нотаріуса Колтун С.В. від 11.04.2023 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій зазначено про те, що видати свідоцтво про право власності на спадкове майно неможливо, оскільки відсутні правовстановлюючі документи власності на земельні ділянки спадкодавця [PERSON] (а.с.10). V. Мотиви з яких виходить суд та норми права. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України та Цивільним кодексом України. Статтею 41\~Конституції\~України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В статті 55\~Конституції\~України закріплено, що права і свободи людини та громадянина захищаються судом. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.16 ЦК України може бути, зокрема, визнання права. Виходячи з положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст.\~392\~ЦК\~України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог\~ст. 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи і часом її відкриття є день її смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з положеннями ч. 3 ст.\~1268\~ЦК\~України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша, друга статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Отже, прийняття спадщини є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. VІ. Висновки суду. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви з огляду на нижчевикладене. Так, судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] та якій на праві приватної власності належали земельні ділянки на підставі державних актів, однак, враховуючи те, що з померлою [PERSON] до дня смерті ніхто не проживав, то відповідно до вимог ст.1269 ЦК України позивачу для прийняття спадщини слід було звернутись до нотаріальної контори протягом шестимісячного строку після відкриття спадщини. В той же час, останній таких дій не вчинив, а отже не прийняв спадщину в розумінні ст. 1269 ЦК України. В той же час суд звертає увагу на те, що згідно ст. 206 ЦПК України, що суд у разі визнання відповідачем позову ухвалює рішення про задоволення позову виключно у разі наявності для того законних підстав. Таким чином визнання позову відповідачем не є безумовною підставою для задоволення позовних вимог. Таким чином, у задоволенні позовних вимог слід відмовити. VІІ. Судові витрати. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому витрати по сплаті судового збору з відповідача на користь позивача стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed