Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

Позивач Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, в обґрунтування позову зазначивши наступне. Позивач у період з 01.08.2019 року по 31.05.2024 року надав відповідачу послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , який у свою чергу належним чином не здійснював оплату за отримані послуги, у зв`язку з чим, виникла заборгованість на загальну суму 31\~882,09 гривень, яку позивач просив стягнути з відповідача, а також просив стягнути на його користь понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2\~422,40 гривень. Ухвалою судді від 26.07.2024 року позовну заяву було залишено без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків позову. 01.08.2024 року представником позивача через систему «Електронний суд» подано заяву про усунення недоліків позову. Ухвалою судді від 02.08.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи. У судове засідання представник позивача не з`явилася, у позові просила розглянути справу у її відсутність, зазначила, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач суду подав письмову заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить розглянути справу у його відсутність, просить стягнути з нього 50 відсотків судового збору. На підставі ст. 247 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідачу у справі [PERSON] на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 383568931 від 19.06.2024 року (а.с. 17). Згідно з довідкою Концерну «Міські теплові мережі» за період з 01.08.2019 року по 31.05.2024 року відповідач має заборгованість по оплаті за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, надані позивачем за адресою: [ADDRESS] , за особовим рахунком № [NUMBER] , загальним розміром 31\~882,09 гривень (а.с. 13). Розмір заборгованості підтверджується наданим Позивачем розрахунком (а.с. 14-16). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Розмір заборгованості на загальну суму 31 882,09 гривень визнаний відповідачем та, оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин і добровільності їх визнання, ці обставини в силу положень ст. 82 ЦПК не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що сума заборгованості за договором відповідачем не оспорюється її наявність та розмір не вимагає доказування. Відповідно до роз`яснень п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. З огляду на наведене, суд вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову в частині стягнення з нього суми заборгованості у розмірі 31 882,09 гривень, оскільки таке визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи, що доводи позивача знайшли своє підтвердження, а також приймаючи до уваги визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення позову. У відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, що становить 1\~211,20 гривень підлягає поверненню позивачу з державного бюджету, та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1\~211,20 гривень.

Outcome: approved