Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

[PERSON] (далі Позивачка) в особі представника Прокіп`юк Оксани Юріївни звернулася в суд з позовом до [PERSON] (далі Відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Ясінянська селищна рада Рахівського району Закарпатської області, Рахівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рахівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, [INFO] про встановлення факту батьківства. Позовні вимоги мотивувала тим, що [PERSON] , з березня 2016 року почала спільно проживати із [PERSON] у житловому будинку його батька, [PERSON] , за адресою [ADDRESS] . З самого початку спільного проживання між ними склалися гарні та довірливі стосунки. Вони разом вели господарство, обробляли город, тримали худобу та птицю. [PERSON] працював на різних сезонних роботах, в тому числі за кордоном, зароблені ним гроші вони витрачали разом на спільні потреби. За період спільного проживання вони зробили у будинку косметичний ремонт, придбали речі повсякденного вжитку. За кошти чоловіка купляли одяг, продукти харчування, відпочивали, відвідували родичів, а їхнє сімейне життя складалося добре, відносини будувалися на взаємному почутті кохання, любові, взаєморозуміння і довіри, їхні погляди на життя та суспільні цінності співпадали одне з одним. Загалом відносини між ними, які склалися в період спільного проживання, були притаманні подружжю, вони спільно проживали, мали спільний побут, взаємні права та обов`язки. Загалом вони прожили разом однією сім`єю понад шість років. Крім того, за час їхніх спільних відносин у них народився син [PERSON] , [INFO] . Реєстрація народження сина відбулась за заявою позивачки, бо з чоловіком не перебували у зареєстрованому шлюбі. Відомості про батька дитини в актовому записі про її народження були записані відповідно до частини першої статті 135 СК України, а саме батьком дитини був записаний [PERSON] . За весь час спільного проживання матеріальне утримання сім`ї взяв на себе чоловік. Він дуже любив сина, піклувався про нього, виховував. За час спільного проживання ніхто з них у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком/жінкою не перебували. Інших дітей чоловік не мав, син [PERSON] був його єдиною дитиною. З 01 березня 2022 року до [INFO] [PERSON] проходив військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період й [INFO] [PERSON] загинув під час виконання бойових завдань, що стало великою втратою для них. З метою захисту сімейних та цивільних прав виникла необхідність оформлення документів для одержання передбачених чинним законодавством виплат та допомог (одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця та пенсії у зв`язку із втратою годувальника). Право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Згідно зі Звітом ДНК про встановлення спорідненості, шляхом дослідження біоматеріалів, взятих від найближчого родича нині загиблого [PERSON] - його батька [PERSON] , та дитини, ймовірність споріднення між дитиною [PERSON] та нині померлим [PERSON] склада 99,09%. ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ на підтвердження або спростування факту батьківства. Померлий [PERSON] матеріально підтримував свою сім`ю, систематично перераховуючи кошти на банківську картку позивачки. [PERSON] ніде не працює, ІТД не займається, в ЦЗ не зареєстрована, що вказує на те, що нині померлий чоловік [PERSON] був єдиним годувальником сім`ї. Таким чином, вважає, що вона надала достатньо доказів на підтвердження факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу із [PERSON] з 2016 року до дня його смерті - [INFO] . Факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу між нині померлим [PERSON] та заявницею [PERSON] й факт батьківства нині померлого [PERSON] відносно дитини [PERSON] , має юридичне значення, тобто від них залежить виникнення особистих та майнових прав заявниці та малолітньої дитини, зокрема права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби та оформлення пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, як особами, які були членами сім`ї загиблого військовослужбовця [PERSON] та перебували на його утриманні. Вирішення даного юридичного факту в позасудовому порядку чинним законодавством не передбачено. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи позивачка, це сплата судового збору за подання позовної заяви, витрати на професійну правничу допомогу, що становить грошову суму орієнтовно в розмірі 15000 гривень. Вона вже понесла витрати по сплаті адвокату гонорару за консультацію та написання позовної заяви та які заявлятиме для стягнення з Відповідача. Крім того, вона сплатила судовий збір в сумі 1211,20 грн, який теж підлягає відшкодуванню з Відповідача. З огляду на викладене, просить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в період часу з 2016 року по день смерті [PERSON] , яка настала [INFO] , проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою [ADDRESS] . Встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , громадянин України, мешканець [ADDRESS] , який помер [INFO] є батьком [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , мешканця [ADDRESS] . Зобов`язати Рахівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рахівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , а саме: в актовому записі №3 про народження [PERSON] , складеного 12.01.2017 виконавчим комітетом Лазещинської сільської ради Рахівського району Закарпатської області в графі «батько» зазначити: « [PERSON] , [INFO] , громадянство України, уродженець с. Лазещина, Рахівського району, Закарпатської області». Ухвалою Рахівського районного суду від 08.05.2024 було відкрито провадження, визначено розгляд справи проводити у загальному позовному провадженні та запропоновано Відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, подати суду відзив на позовну заяву і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, а третій особі, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, подати пояснення щодо позову та відзиву до закінчення підготовчого провадження. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Калетнік Марина Юріївна в системі "Електронний суд" направила відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що [PERSON] не проживала з [PERSON] в будинку батька протягом понад шість років. Заявниця лише періодично навідувала [PERSON] , але це відбувалося до 3 місяців, що може бути підтверджено сусідами та родичами [PERSON] . В однокімнатному будинку батька [PERSON] проживає батько, сестра, чоловік сестри та двоє дітей. За твердженням [PERSON] вона проживала з ними, але фізично у двокімнатному будинку не можуть проживати ще 7 осіб, а саме вона та 6 її дітей, при цьому інші 5 дітей не є дітьми [PERSON] . Відповідно до статті 47 Житлового кодексу України норма жилої площі в Україні встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метра на одну особу. Заявниця вказує, що вона проживала в будинку разом з [PERSON] , його родиною та 6 дітьми, однак, дане твердження не відповідає дійсності, оскільки фізично в будинку з однією кімнатою не може бути розміщено 13 осіб, враховуючи загиблого [PERSON] . [PERSON] . У позивачки не були сімейні відносини із загиблим [PERSON] - худоби та городу в загиблого взагалі не було (вони були присутні лише в його сестри, яка цим займалася), косметичного ремонту в будинку зроблено не було, оскільки людина, яка фізично не проживає в будинку та не має відносин з [PERSON] не може його зробити, тому й відповідно речі загального вжитку не купувались. Родичів та друзів ніхто не відвідував, оскільки зазначеної заявницею сім`ї не існувало. Дану інформацію можуть підтвердити родичі, з якими вони нібито проживали, та друзі загиблого. На доведення факту спільного проживання Заявником було подано Акт підтвердження факту спільного проживання, який не відповідає дійсності, оскільки [PERSON] не підписував даний документ, зазначена інформація в ньому є неправдивою, а підпис свідка [PERSON] підроблений. У свідоцтві про народження [PERSON] не вказано батька дитини. Заявниця вказує, що із загиблим у них були сімейні відносини і вони проживали з ним до того часу, як він пішов на війну, але, якщо в них були дійсно чудові сімейні відносини, то виникає питання, чому вони не одружилися та в свідоцтві про народження не вказали відразу батьком дитини загиблого. Звіт ДНК про встановлення спорідненості, шляхом дослідження біоматеріалів, взятих від найближчого родича нині загиблого [PERSON] , його батька - [PERSON] та ймовірність спорідненості між батьком і сином складає 99, 09%, але цей висновок не можна вважати належним та достовірним доказом про підтвердження факту батьківства тому, що не було надано свідоцтво експерта та ліцензію даної установи на проведення таких експертиз. Оскільки, Заявник підроблював документи про підтвердження факту спільного проживання, то не виключено, що звіт ДНК також може не відповідати дійсності. Для достовірності інформації було б доцільно призначити повторно судово-біологічну (судово-генетичну) експертизу в незалежній державній експертній установі. Тому, враховуючи вищенаведене, стверджувати про те, що звіт ДНК відповідає вимогам належності, достовірності та допустимості є абсурдним та потребує перевірки. У Заявниці та загиблого дійсно були статеві відносини, але вони тривали не більше трьох місяців, то [PERSON] могла запевнити [PERSON] про те що він був батьком дитини, оскільки дата зачаття приблизно співпадають з їхніми статевими відносинами, але ця інформація потребує підтвердження, оскільки не виключено, що батьком дитини може бути зовсім інший чоловік. [PERSON] переконала [PERSON] у тому, що він є батьком дитини, тому він надсилав кошти не на забезпечення сім`ї, якої не існувало, а на утримання дитини. Тому, докази, надані [PERSON] , є непідтвердженими та такими, що не відповідають достовірності, доцільності та належності. Підроблені докази мають не братися до уваги судом, а ті, які викликають сумніви мають бути підтвердженні повторно задля перевірки правдивості доданих доказів. До позовної заяви позивач додає світлини, що не є доказом спільного проживання з [PERSON] , оскільки даний доказ підтверджує лише те, що [PERSON] з повагою ставився до дитини та виконував роль батька. Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться фотографії певних подій або фотографії, де пара знаходиться разом, але дані фотографії відсутні, оскільки спільного проживання [PERSON] з [PERSON] не було. Право на виплату одноразової грошової допомоги має батько загиблого - [PERSON] та, в разі підтвердження про наявність дитини у загиблого [PERSON] , також, до списку осіб, які мають право на виплату грошової допомоги, включається син загиблого. Дружини в загиблого не було, а з ймовірною матір`ю дитини він не проживав (були лише періодичні навідування [PERSON] до загиблого, які тривали до 3 місяців), тому дані дії не є спільним проживанням, як стверджує Заявниця. З огляду на викладене, просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] та призначити проведення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи в належній державній установі для підтвердження факту батьківства загиблого. Відшкодувати витрати, пов`язані з наданням адвокатських послуг в сумі 20000 гривень. Прокіп`юк Оксана Юріївна подала відповідь на відзив, в якому стосовно викладених у відзиві [PERSON] обставин пояснює, що дійсно [PERSON] має шестеро дітей, з яких наймолодша дитина, [PERSON] , являється сином нині померлого [PERSON] . У позовній заяві вона жодним чином не вказувала, що її п`ятеро дітей є дітьми [PERSON] та що вони проживали у будинку батька останнього. У будинку [ADDRESS] вона проживала разом із нині померлим [PERSON] та їхнім сином [PERSON] , а також батьком померлого чоловіка. Сім`я сестри чоловіка проживали окремо від них, оскільки будинок являє собою різні окремі входи. Відповідач у відзиві сам плутає свої пояснення - то в нього будинок однокімнатний, в якому проживає він, його донька із сім`єю, то двокімнатний, в якому не можуть проживати ще 7 осіб, а саме позивачка та 6 її дітей. Посилання відповідача на те, що вона не проживала у вказаному будинку, а лише навідувалася до чоловіка [PERSON] і це відбувалося до 3 місяців, є надуманими та такими, що не відповідають дійсності. Звертає увагу, що будинок відповідача, в якому вона за життя чоловіка проживала, знаходиться недалеко від її будинку, в якому вона зареєстрована, це [ADDRESS] . По суті вони являлися сусідами. Відповідно її п`ятеро дітей проживали поруч. Також худобу вони тримали, обробляли город за адресою [ADDRESS] , але це була спільна робота, відповідно були наявні взаємні права та обов`язки. Ведення господарства не обов`язкове за місцем проживання, головне спільне ведення господарства, наявність спільного побуту. Їхнє спільне проживання не обмежувалося житловим будинком відповідача. За час спільного проживання вони з чоловіком неодноразово планували зареєструвати свої відносини, однак в ці плани завжди втручалася сестра чоловіка, відговорювала його, втикаючи дітьми позивачки. Відповідно і при народженні сина [PERSON] , відомості про батька були внесені за її вказівкою. Однак це не означало, що чоловік не визнає сина, навпаки він дуже його любив, піклувався про нього. Посилання відповідача, що дитина [PERSON] не являється сином нині померлого [PERSON] є припущенням відповідача насадженим його донькою. Наголошує на тому, що відповідач сам, добровільно з`явився в лабораторію Астра-ДІА в [ADDRESS] , в якій добровільно надав свій біологічний зразок - слину, для проведення тесту ДНК на ймовірність споріднення як дідом та онуком. Звертає увагу суду, що якби вона була невпевнена в батьківстві нині померлого [PERSON] щодо свого сина [PERSON] , вона б ніколи не зверталася до суду з даним спором. Загалом вважає, що вона до позову надала достатні, належні докази для підтвердження факту проживання однією сім`єю, та факту батьківства. Натомість відповідач жодного доказу на заперечувальні пояснення, викладені у відзиві, не надав. Отже, відзив [PERSON] на позовну заяву просить вважати безпідставним, необґрунтованим та таким, що не доведений жодними належними, допустимими доказами. Представник позивачки Прокіп`юк Оксана Юріївна через систему електронний суд 18.06.2024 подала заяву про зміну предмету позову, оскільки родина відповідача в даний час, особливо після звернення позивачки до суду, чинять тиск на неї, налаштовують проти неї мешканців села, висловлюють погрози, образи її честі та гідності, образи щодо її дітей, мотивуючи тим, що позивачка має намір забрати хату, худобу і т.п., хоча насправді це не відповідає дійсності. Оскільки позивачка, будучи чесною, доброзичливою людиною, не в силах слухати ті прокльони, образи, тому для мінімізації розладу свого ментального здоров`я, вважає за доцільне змінити предмет позовних вимог способом вилучення позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Тому, виключно, діючи в інтересах малолітньої дитини, [PERSON] , позивачка наполягає на розгляді позовної вимоги про встановлення факту батьківства, зокрема просить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , громадянин України, мешканець [ADDRESS] , який помер [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , мешканця [ADDRESS] та зобов`язати Рахівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Рахівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , а саме: в актовому записі №3 про народження [PERSON] , складеного 12.01.2017 виконавчим комітетом Лазещинської сільської ради Рахівського району Закарпатської області в графі «батько» зазначити: « [PERSON] , [INFO] , громадянство України, уродженець с. Лазещина, Рахівського району, Закарпатської області. Ухвалою суду від 28.06.2024 було закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Прокіп`юк О.Ю. змінені позовні вимоги підтримали та просять змінений позов задовольнити повністю, з підстав, наведених у позовній заяві. Вони не заперечували щодо призначення експертизи у даній справі на встановлення батьківства, про яку було заявлено у відзиві на позов. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що [PERSON] зустрічалася з його сином. У неї є шестеро дітей від різних чоловіків. Позивачка допомагала сусідам по господарству, тому сусіди підтверджують, що дитина позивачки - [PERSON] , є сином [PERSON] , [INFO] . Він цю дитину ні за яких обставин своїм онуком не визнає. Вважає, що аналіз ДНК не підтверджує того, що його син є батьком дитини позивачки, це хіба може підтвердити його батьківство. Представник третьої особи - Ясінянської селищної ради в судове засідання не з`явився, селищний голова [PERSON] 04.06.2024 за №071-05/108 надіслав заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, вимоги позивачки залишає на розсуд суду. Представник третьої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області в судове засідання не з`явився, 28.05.2024 від начальника Управління [PERSON] надійшла заява про розгляд даної позовної заяви без участі їхнього представника з урахуванням вимог закону та судової практики Верховного Суду. Представник Рахівського РТЦКСП в судове засідання не з`явився, начальник [PERSON] надіслав заяву від 10.06.2024 №5142 про розгляд справи без участі їхнього представника за наявними у справі доказами. Представник Рахівського ВДРЦС у Рахівському районі Марія Гарна за №268/31.7.27 від 29.052024 надіслала суду заяву про розгляд даної справи без участі їхнього представника, не заперечує щодо задоволення позову. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона являється сусідкою сторін. Вона знає, що [PERSON] проживала з [PERSON] протягом шести років і у них була спільна дитина, син [PERSON] . Вони проживали то у будинку батьків позивачки, то у будинку відповідача. [PERSON] визнавав цю дитину, купляв йому різні речі, а син його завжди називав татом. Відповідач також завжди визнавав дитину як свого онука. Вся родина [PERSON] визнавала цю дитину як сина [PERSON] і лише зараз вони стали заперечувати цей факт. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою сторін і може підтвердити, що покійний [PERSON] проживав з позивачкою й у них є спільна дитина, син [PERSON] , якого батько за життя любив, купляв подарунки. Він хотів записати дитину на своє ім`я, але не встиг, скільки трагічно загинув на війні. Також відповідач завжди визнавав цю дитину як свого онука, купляв йому цукерки. Родичі [PERSON] заважали позивачці та [PERSON] спільно проживати, вони постійно втручалися в їх відносини. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частина десята статті 7 СК України). Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю сторін. Одним зі способів захисту сімейних прав є встановлення правовідношення (частина друга статті 18 СК України). Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно з частиною 1 та 2 статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу, зокрема матір`ю дитини. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства відповідно до частини першої статті 130 СК України є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері та смерть того, батьківство кого встановлюється, або оголошення його померлим. Та обставина, що питання визнання батьківства за рішенням суду відповідно до статей 128, 129 СК України не вирішувалось за життя такої особи, не є перешкодою для застосування статті 130 СК України. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 лютого 2021 року в справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), від 15 квітня 2021 року в справі № 361/2653/15 (провадження № 61-2239св21). Предметом доказування у справах про визнання батьківства або про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи. Аналіз норми статті 130 СК України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (стаття 128 СК України). Рішення щодо встановлення факту батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2023 року в справі № 592/4443/17 (провадження № 61-9923св22) зазначено, що: «відповідно до частин першої, другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі вище перераховані докази в сукупності. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як докази для встановлення батьківства в суді можуть бути досліджені зокрема: листи, телеграми відповідача, в яких він повідомляє про можливість народження чи народження його дитини певною жінкою; заява відповідача за місцем роботи про надання йому відпустки у зв`язку з народженням дитини; показання свідків про виявлення відповідачем турботи про дитину та її матір, обрання імені дитини тощо. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це». Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved