Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

ТОВ «Свідіс Україна» 08.01.2020 року звернулось до суду з позовом у якому просило розірвати договір №29МС оперативної суборенди обладнання від 29.06.2017 року укладений між ТОВ «Свідіс Україна» та [PERSON] ; зобов`язати [PERSON] повернути майно, відповідно до договору №29МС оперативної оренди обладнання від 29.06.2017 р; стягнути витрати зі сплати судового збору. В обґрунтування позову вказано, що 29.06.2017 року між ТОВ «Свідіс Україна» та відповідачем [PERSON] укладений договір №29МС оперативної оренди обладнання, за яким позивач передав, а відповідач прийняв в тимчасове платне користування виробниче обладнання, відповідно до Акту №1 прийому-передачі обладнання на загальну суму 87264,00 грн. За п. 3.1 майно передається в користування орендарю на 12 місяців, термін оренди автоматично продовжується на наступний рік після настання дати закінчення терміну дії, якщо жодна зі сторін за 10 робочих днів до цієї дати не проінформувала іншу сторону письмово (листом, факсом) про своє бажання припинити дію договору. Сторони не припинили дію договору, адже жодна зі сторін не заявила про це, а відтак договір вважається чинним. За час користування орендованим майном орендар не сплачував орендну плату, орендодавцем надіслано лист вимогу про розірвання договору та сплати заборгованості за орендну плату, однак, вказана вимога залишена без відповіді. Наразі орендар продовжує користуватися майно, орендну плату не сплачує, повертати майно відмовляється. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.03.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.04.2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. 24 лютого 2022 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 07 листопада 2022 року № 577/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, який в подальшому було продовжено. Розпорядженням голови Верховного Суду №1/0/9-22 від 06.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ підсудну Херсонському міському суду Херсонської області. Рішенням Вищої ради правосуддя №566/0/15-23 від 30.05.2023 р. «Про відновлення роботи Херсонського міського суду Херсонської області, зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Херсонської області, відтермінування початку відновлення роботи Білозерського районного суду Херсонської області», зокрема вирішено відновити з 1 червня 2023 року роботу Херсонського міського суду Херсонської області, територіальну підсудність судових справ якого змінено розпорядженнями Голови Верховного Суду від 6 березня 2022 року № 1/0/9-22 (зі змінами, внесеними розпорядженням Голови Верховного Суду від 26 вересня 2022 року № 52), від 10 січня 2023 року № 2. Датою початку процесуальної діяльності, зокрема, Херсонського міського суду Херсонської області визначено 12 червня 2023 року. З 12.06.2023 р. по 14.07.2023 р. визначений за цією справою головуючий перебувала у щорічній відпустці, перший робочий день після відпустки 17.07.2023 р. Після відновлення роботи суду, виходу головуючого з відпустки та проведення інвентаризації, призначено судовий розгляд. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі, відзив до суду не подавав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи ухваливши заочне рішення. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. 29 червня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Свідіс Україна» та [PERSON] укладено договір №29 МС оперативної оренди обладнання, за п. 1.1 якого, орендодавець передав, а орендар прийняв в тимчасове платне користування виробниче обладнання згідно акту №1 прийому-передачі обладнання до договору оренди обладнання №29 МС від 29.06.2017 р. (арк. справи 10-11). За п. 2.1 договору, розмір орендної плати за весь об`єкт, що орендується у цілому складає 12,00 грн. за рік, у тому числі ПДВ 20% - 2,00 грн. Майно, передбачене п. 1.1 договору передається в користування орендарю на 12 місяців. Термін оренди автоматично продовжується на наступний рік після настання дати закінчення терміну дії, якщо жодна зі сторін за 10 робочих днів до цієї дати не проінформувала іншу сторону письмово (листом, факсом) про своє бажання припинити дію договору (п. 3.1 договору). Після спливу строку, передбаченого в п. 3.1 договору або розірвання, дострокового припинення чи визнання недійсним договору, орендар передає майно орендодавцю в стані, в якому воно було отримано із врахуванням нормального зносу, про що сторони складають акт прийому-передачі (п. 3.2 договору). За п. 12.2 договору, цей договір може бути розірваний на вимогу орендодавця у випадку порушення орендарем своїх обов`язків або інших підставах, що передбачені договором та (або) чинним законодавством (п. 12.2 договору). Орендодавець має право в односторонньому порядку розірвати даний договір, сповістивши про це орендаря. В цьому випадку орендар зобов`язаний повернути майно орендодавцю протягом 15 календарних днів (п. 12.3 договору). 01.10.2019 року за вих. №2019/0110-1 ТОВ «Свідіс Україна» на адресу [PERSON] надіслано лист-вимогу про розірвання договору №МС оперативної оренди обладнання від 29.06.2017 р., стягнення заборгованості та оренди майна, яка відповідачем 08.10.2019 року особисто отримана, однак проігнорована, про що свідчить звернення позивача до суду (арк. справи 7-9). Відповідно до статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 761 ЦК України встановлено, що право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Таким чином, враховуючи, що майно, передане за актом №1 прийому-передачі обладнання на праві власності належать ТОВ «Свідіс Україна» то вимоги щодо повернення вказаного майна ґрунтуються на нормах закону. Згідно з частинами першою, п`ятою статті 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини першої\~статті 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з частиною другою\~статті 651 ЦК України\~\~договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Такий правовий висновок викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво). Частиною п`ятою\~статті 653 ЦК України\~визначено, якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. З огляду на викладене, оскільки відповідач не виконав зобов`язання по оплаті орендної плати та виплаті обов`язкового викупного платежу, що позбавило позивача того, на що вона розраховувала при укладенні договору, тобто було допущено істотне порушення договору, суд приходить до висновку про задоволення позову також і в цій частині. Згідно з вимогами статей\~76,\~77,\~79,\~80 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до частини шостої\~статті 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на викладене вище, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження, відповідач доводів позивача не спростував, доказів сплати заборгованості не подав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 3842 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 17 вересня 2024 року.

Outcome: approved