Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 501310747 у розмірі 586768 грн 02 к. та суму сплаченого судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що 09.04.2013 року [PERSON] уклав з АТ «Альфа Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії № 501310747 за умовами споживчого кредиту. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов кредитного договору, останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від банку інформації. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 22.01.2023 року заборгованість за кредитним договором становить 586768 грн 02 к. 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань 30.11.2022 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але через підсистему «Електронний суд» направив до суду заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час слухання справи повідомлявся належним чином,\~відзив на позов не подав, а тому суд, приймаючи до уваги заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Приймаючи до уваги заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. В судовому засіданні встановлено, що відповідачем було підписано оферту на укладання угоди про надання кредиту № 501310747, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії в розмірі умов споживчого кредиту (а.с. 4). Відповідно до умов споживчого кредиту встановлений тип кредиту «Кредит готівкою», сума кредиту 550000,00 грн, процентна ставка - 33,00 % річних, фіксована, строк кредиту 36 місяців. Дата повернення кредиту 09.04.2024 року. Відповідач, підписуючи паспорт споживчого кредиту, відповідно до п. 5, погодився з порядком повернення кредиту щомісячно, не менше обов`язкового мінімального платежу 5% від суми заборгованості, мінімум 50 гривень (а.с. 6 зв.). Крім цього, відповідач підписав Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та орієнтовної реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх сукупних послуг, чим погодився з порядком повернення кредиту (а.с. 5). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 22.01.2023 року загальна заборгованість за кредитним договором № 501310747 від 09.04.2021 року становить 586768 грн 02 к., в тому числі: за кредитом 446461 грн 24 к., за відсотками 140306 грн 78 к. (а.с. 16). На підтвердження позовних вимог позивачем надано виписку по рахунку за кредитною карткою за період з 09.04.2021 року по 22.01.2023 року, відкритим на ім`я відповідача. Зазначена виписка є належним доказом отримання та користування відповідачем кредитними коштами, у ній зазначені всі операції з часу активації рахунку зі зняття грошових коштів, погашення заборгованості (а.с. 18-25). Виписка (виписки) з рахунку (рахунків) позичальника, відкритих в рамках кредитного договору (оферти), відповідають вимогам та підтверджують факт передачі кредитних коштів позичальнику та заборгованість за кредитним договором (офертою), а тому банківські виписки є належними доказами на підтвердження видачі кредиту. Дана позиція викладена у постанові від 23.09.2019 року у справі № 910/10254/18 Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду та у постанові від 30.08.2019 року у справі № 353/614/15 Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду. Ч. 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежного виконання). Згідно з ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В ч. 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу приписів ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідач, підписуючи угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії на умовах споживчого кредиту від 09.04.2021 року, прийняв та погодився з умовами договору. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20) від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20 (провадження № 61-154св21). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною. Такої правової позиції дотримується і Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 17 січня 2022 року в справі № 234/7723/20, провадження № 61-6379св21. Однак в порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим станом на 22.01.2023 року у нього утворилась заборгованість у розмірі 586768 грн 02 к. Позивач 12.04.2023 року направив вимогу до відповідачу про погашення кредитної заборгованості протягом 30 календарних днів, проте вказана вимога відповідачем залишилась без уваги. Враховуючи те, що відповідач не виконує умови кредитного договору, кредитні кошти не повертає, права позивача порушені, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 586768 грн 02 к. З меморіального ордеру № 1714715064 від 26.04.2023 року вбачається, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 8801 грн 52 к., а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 8801 грн 52 к.

Outcome: approved