Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Вараської міської ради Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 01 листопада 1975 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . За життя [PERSON] набув право власності на земельну ділянку для індивідуального садівництва, площею 0,0600 га, кадастровий номер 5620889300:04:002:0784, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . На земельній ділянці, яка перебувала у власності чоловіка, ними був побудований садовий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 82,0 м?, з господарськими будівлями. [INFO] [PERSON] помер. На момент смерті [PERSON] , садовий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 82,0 м2 господарськими будівлями, не було зареєстроване за ним у встановленому законом порядку Також на момент смерті чоловіка, крім цього будинку та вищевказаної земельної ділянки, в нього у приватній власності перебувало наступне майно: автомобіль, марки «Daewoo Lanox», 2004 року випуску, реєстраційний номерний знак [NUMBER] ; 1/3 частина квартири [ADDRESS] ; грошові кошти у вигляді неотриманої пенсії в сумі 9204,75 грн. Вищеперераховане майно позивачкою отримане у спадщину після смерті чоловіка. При отриманні свідоцтв про право на спадщину нотаріус вказала, що не зможе видати свідоцтва про право на спадщину на садовий будинок за адресою. [ADDRESS] , по тій причині, що за спадкодавцем не було зареєстроване право власності на цей будинок. При цьому позивачу роз`яснено право звернення до суду з позовом про визнання права власності на садовий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування. Тому [PERSON] змушена з даним позовом звернутись до суду. Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 03.07.2024. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 03.07.2024 у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 05 серпня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, надали заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Належним чином повідомлений представник Вараської міської ради Рівненської області в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 листопада 1975 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серії [NUMBER] . За життя [PERSON] набув право власності на земельну ділянку, цільове призначення: для індивідуального садівництва, площею 0,0600 га, кадастровий номер 5620889300:04:002:0784, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно рішення Старорафалівської сільської ради №274 від 30.1.2.2008 «Про присвоєння поштової адреси житловому будинку», присвоєно житловому будинку, який належить [PERSON] адресу: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.09.2022, зареєстрованого в реєстрі за №204 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №310919161 від 27.09.2022, [PERSON] прийняла та оформила після смерті [PERSON] у спадщину земельну ділянку, цільове призначення: для індивідуального садівництва, площею 0,0600 га, кадастровий номер 5620889300:04:002:0784, яка розташована за адресою: [ADDRESS] Окрім того [PERSON] прийняла та оформила спадщину за законом після смерті [PERSON] , зокрема на: автомобіль, марки «Daewoo Lanox», 2004 року випуску, реєстраційний номерний знак [NUMBER] ; 1/3 частину квартири [ADDRESS] ; грошові кошти у вигляді неотриманої пенсії в сумі 9204,75 грн., що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 27.08.2022, зареєстровані в реєстрі за №204, №205,№203, №13. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть останнього, серії [NUMBER] . Згідно ч.2 статті 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту право на спадкування мають спадкоємці за законом відповідно до встановленої Кодексом черговості. Заповіт відсутній. Свої спадкові права на земельну ділянку позивач має можливість оформити у нотаріуса. Оформити спадкові права на житловий будинок через нотаріальну контору позивач не має можливості, оскільки житловий будинок не введений в експлуатацію. Згідно постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 04.06.2024, виданої державним нотаріусом Володимирецької державної нотаріальної контори, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. А як зазначено в ч.2 ст.331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини, адже відповідно до ст. 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися в наслідок його смерті. Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року №7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Як зазначено в статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Разом з тим, відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно пункту 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). З урахуванням викладеного, садовий будинок за адресою: [ADDRESS] та господарські будівлі, наділені ознаками нерухомої речі та майна, як це вбачається зі змісту ст.ст.179,181,185,190 ЦК України, і в силу цього с об`єктом цивільних прав. Верховний Суд у складі колеги суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 280/4/18 вказав, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Отже, способом захисту прав та інтересів позивача у даному випадку є визнання за ним права власності на спірне нерухоме майно. І оскільки позивачці було відмовлено у отриманні свідоцтва про право на спадщину на частину спадкового майна - садовий будинок, через відсутність правовстановлюючого документа на це майно за спадкодавцем, тому її право підлягас поновленню у судовому порядку. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачка у встановленому порядку прийняли спадщину після смерті свого чоловіка, до складу якої входять вищезазначений садовий будинок з надвірними будівлями, а тому позовні вимоги слід задовольнити та иизнати за [PERSON] право власності на садовий будинок за адресою: [ADDRESS] , з господарськими будівлями, в порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . На підставі наведеного,

Outcome: approved