Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить надати їй додатковий строк в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] . За свого життя, а саме 12 квітня 2003 року, спадкодавець [PERSON] склала заповіт, згідно змісту якого вона на випадок своєї смерті заповідала все належне їй майно на користь позивача, яка на той час мала прізвище " [PERSON] ". Дії по зверненню до нотаріуса із заявою позивач планувала вчинити у лютому 2022 року, для чого за домовленістю із нотаріусом, робоче місце якого розташоване в м.Мелітополь, вона прибула до останнього 24 лютого 2022 року, але у зв`язку з початком військової агресії росії відносно України, бомбардуванням м.Мелітополь тощо будь-які дії нотаріус вчиняти відмовився. За таких обставинах вона не змогла подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори вчасно. Таким чином, вимушена звернутися до суду з даним позовом. ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. Позивач в судове засідання не з`явилась, від її представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату та місця розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. ІІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.05.2024 відкрито провадження у цивільній справі та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.06.2024 закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті 09 вересня 2024 року. ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. Як убачається з копії заповіту, посвідченого 12.04.2003, державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори Лісовою Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1-733, [PERSON] , проживаюча в [ADDRESS] , на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, яке на день смерті буде їй належати, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, а також все те, на що вона за законом матиме право, заповідає [PERSON] . Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 31.05.2024 вищезазначений заповіт є чинним. [INFO] в м. Мелітополі Запорізької області померла [PERSON] , [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 2997, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 23.10.2021 Мелітопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Мелітопольському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 01.09.2022 року, виданого Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №616, прізвище позивача- [PERSON] після реєстрації шлюбу змінено на « [PERSON] ». Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема на квартиру [ADDRESS] , яка на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 06.12.1994 зареєстровано на праві приватної власності за [PERSON] . V. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов`язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Таким чином, встановлено, що оформити свої спадкові права після померлої позивачка не може, оскільки у встановлений законом шестимісячний строк не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку з початком військової агресії росії відносно України. Згідно з п.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, при цьому кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. У даному випадку, [PERSON] померла [INFO] , у зв`язку з чим, позивач мала звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у строк до 19.04.2022 року. Загальновідомим є факт початку 24.02.2022 військової агресії російської федерації проти України, у зв`язку з чим, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року, який продовжений наступними Указами Президента України і триває дотепер. Позивач [PERSON] , як вбачається з довідки від 15.11.2022 про взяття на облік ВПО, з довідки провнесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру від 02.11.2022, зареєстрована за адресою: Запорізька обл., Мелітопольський р-н, с. Відродження . С. Відродження входить до складу Новобогданівської територіальної громади Мелітопольського району. На теперішній час, Новобогданівська сільська територіальна громада з 26.02.2022 року знаходиться під окупацією, що підтверджується Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджених Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 (із змінами відповідно Наказу 224 від 17 серпня 2023 року). На території Новобогданівської територіальної громади Мелітопольського району не працює жодний державний орган. На переконання суду, введення воєнного стану на території України, окупація Мелітопольського району, що є загальновідомою обставиною, слід розцінювати як об`єктивну обставину, що істотно перешкоджала позивачу здійснити передбачені законом дії з прийняття спадщини після смерті заповідача за місцем її відкриття. При цьому, суд зауважує, що факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування. Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд також керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». Відмова у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини позбавить позивача прав на майно. При оцінці встановлених обставин, суд враховує не тільки умови застосування правил ч. 3 ст. 1272 ЦК України, але і загальні засади цивільного судочинства та європейські принципи, зокрема, принцип верховенства права з його складовими. Так, запроваджене ст. 8 Конституції України та ст. 10 ЦПК України верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004). Умовою реалізації та інструментом принципу верховенства права є принцип «пропорційності». Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Втручання держави у право особи на мирне володіння своїм майном є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу» та з дотриманням «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. Під необхідністю втручання мається на увазі, що воно відповідає нагальній соціальній потребі, і, зокрема, є пропорційним до поставленої законної мети (наприклад, рішення у справі «Кутцнер проти Німеччини», п. 60, та рішення від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine), заява № 39948/06, п. 47).Соціальна потреба визначається, зокрема, метою законодавчого врегулювання того чи іншого питання. Необхідність встановлення певних строків на прийняття спадщини обумовлена інтересами цивільного обігу в цілому, маючи на меті якнайшвидше усунення стану правової невизначеності, яка виникає в разі смерті спадкодавця, та забезпечення певних гарантій особам, права яких є похідними від поведінки спадкоємців попередньої черги. Отже, у цій справі суд має визначити, чи відповідає цій меті, а також принципу справедливості та інтересам суспільства позбавлення позивача прав на спадкове нерухоме майно з передачею спадщини спадкоємцю наступної черги. Проте, таке втручання у право власності (законне сподівання, очікування) позивача не у повній мірі відповідає законній меті встановлення строків у спадковому праві, не вирішує нагальні соціальні потреби, а тому не може вважатись пропорційним. Невиправдана фактична конфіскація майна державою суперечить ідеології справедливості. Таким чином, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини , надання позивачу додаткового строку на прийняття спадщини відповідає загальним положенням спадкового права, конституційному принципу верховенства права та положенням ст. 1 Першого протоколу Конвенції з прав людини та основоположних свобод. На підставі викладеного, враховуючи відсутність заперечень з боку відповідача, суд вважає можливим визнати причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини позивачем поважною та визначити [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , в три місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Outcome: approved