Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, в якому вказує, що рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області у справі № 145/1107/20 від 25.11.2020 було збільшено розмір аліментів, які стягувались з відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000 грн шомісячно, до досягнення дитиною повноліття. З моменту присудження аліментів збільшились ціни на основні групи товарів, які необхідні для забезпечення нормального прожиткового мінімуму дитини, збільшилась вартість комунальних послуг (газ, електроенергія, водопостачання та водовідведення, утримання будинку). На даний час вона отримує дохід в середньому у розмірі 6000-8000 гривень, отриманих коштів їй не достатньо, зважаючи на те, що у неї на утриманні є ще один син [PERSON] , [INFO] . Як їй відомо відповідач продовжує працювати у 18 державній пожежно-рятувальній частині (м. Іллінці), є працездатним та отримує заробітну плату, яка складає 28000 гривень, тому у нього є можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі. Оскільки батьки є рівними в своїх правах та обов`язках щодо своїх дітей вона вважає, що необхідно збільшити розмір аліментів і визначити аліменти у розмірі 4700 гривень, щомісячно на утримання їх спільного сина [PERSON] . Дана сума буде відповідати належній участі відповідача в утриманні дитини встановленої законодавством України. Просить збільшити розмір стягуваних аліментів, що стягуються з [PERSON] згідно з рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 25.11.2020 в справі № 145/1107/20 на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 2000 гривень до 4700 гривень щомісячно, до досягнення сином повноліття, з індексацією розміру аліментів. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, надала заяву, у якій просить розгляд справи провести в її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, надав суду заяву, у якій просить розгляд справи провести в його відсутності, позовні вимоги визнає частково, зазначає, що він на утриманні має ще двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , на утримання яких з нього стягуються аліменти по 1/4 від його заробітку (доходу), щомісячно до їх повноліття. За таких обставин, з урахуванням інтересів дітей, виходячи з його матеріального становища вважає за доцільне стягувати з нього на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 3500 гривень щомісячно. З огляду на те, що у судове засідання сторони не з`явились, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, скориставшись своїми правами, суд вважає, за можливе ухвалити рішення, в даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.89 № 44/25, ратифікованої Постановою Верховної\~Ради України\~від 27.02.91\~№ 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції "Про\~права дитини" держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України та п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про його народження (а.с.8). Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 25.11.2020 по справі №145/1107/20 розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 28.02.2019 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , змінено, стягуючи з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у сумі 2000 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини. (а.с.3-6). \~ \~ \~ \~Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак обоє з батьків зобов`язані спільно забезпечити отримання дітьми прожиткового мінімуму. Згідно з ЗУ "Про державний бюджет України на 2024 рік" прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 грн. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). На даний час позивачка [PERSON] працює у ТОВ "ВІНСНЕК", отримує заробітну плату, яка в середньому складає 6000-8000 гривень, що підтверджується відомістю з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 19.08.2024 №0221-24-01972 (а.с.7). На утриманні позивачка має ще одного сина [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Відповідач [PERSON] працездатний, працює в 18 державній пожежно-рятувальній частині м. Іллінці, має регулярний дохід. Відповідно до наданої ним заяви про часткове визнання позовних вимог на його утриманні, крім спільного з позивачкою сина, є ще двоє неповнолітніх дітей, на яких він сплачує аліменти, а саме: син [PERSON] , [INFO] , на утримання якого сплачує аліменти у розмірі 1/4 частки усіх його видів доходу щомісячно, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, що стверджується судовим наказом виданим Іллінецьким районним судом Вінницької області від 23.08.2024 у справі № 131/1252/24 (а.с.22) та син [PERSON] , [INFO] , на утримання якого сплачує аліменти у розмірі 1/4 частки усіх його видів доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що стверджується виконавчим листом виданим 22.07.2024 Іллінецьким районним судом Вінницької області у справі № 131/1325/21 (а.с.23). Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі ч. 2 ст. 80 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що матеріальний стан як позивача, так і відповідача змінився. Так, відповідно до долучених позивачкою [PERSON] до позовної заяви відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 19.08.2024 її матеріальний стан покращився в зв`язку із працевлаштуванням на ТОВ "Вінснек" та вона щомісячно отримує дохід у розмірі 6000-8000 гривень. Посилання ж відповідача на те, що у нього 22.10.2023 народився ще один син [PERSON] , що мало місце після ухвалення судового рішення про збільшення розміру аліментів - 25.11.2020, а також те, що з нього також стягуються аліменти в розмірі 1/4 частки на кожного із двох синів, не враховуючи спільного сина з позивачкою, доведені належними та допустимими доказами та підтверджують додаткові витрати [PERSON] на утримання інших дітей. Враховуючи вищевикладене, перевіривши матеріали справи, з урахуванням обставин викладених сторонами, з`ясувавши обставини, які згідно зі ст. 182 СК України враховуються при визначенні розміру аліментів, оцінивши матеріальне становище сторін по справі, беручи до уваги те, що мати та батько є працездатними особами та мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, враховуючи часткове визнання відповідачем позову, наявність у нього на утриманні ще двох малолітніх дітей, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення та розмір стягуваних з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , слід збільшити, встановивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 3500 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Частиною 2 ст. 184 СК України, визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Таким чином, обов`язок проведення індексації розміру аліментів, який визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме положеннями ст. 184 СК України, що зобов`язує державного виконавця проводити таку індексацію автоматично, тобто без додаткового судового рішення. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка від сплати судового збору у даній справі звільнена. Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд присуджує судовий збір з відповідача з врахуванням мінімального розміру судового збору.

Outcome: approved