Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

12.12.2023 року до суду звернувся позивач, [PERSON] , з позовом про стягнення аліментів до відповідача, [PERSON] 23.01.2024 року отримана інформація з Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24.01.2024 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників розгляду справи на 12.04.2024 року. 12.04.2024 року розгляд справи відкладений за клопотанням відповідача. 17.06.2024 року проведений перерозподіл справи іншому складу суду. Справа призначена до розгляду на 23.09.2024 року. Відповідач відзив на позовну заяву не надала. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. В судовому засіданні 23.09.2024 року оголошена вступна та резолютивна частина рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання доньки у розмірі частини всіх видів його доходів, але не менше 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 23 грудня 2008 року він уклав шлюб з відповідачкою по справі, який був зареєстрований виконкомом Першотравенської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 1 . В період шлюбу в них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . З вересня 2023 року шлюбні відносини між ними припинені, вони почали проживати окремо та спільне господарство не ведуть. Донька проживає разом з ним та перебуває на його повному утриманні. Відповідачка будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоч має можливість надавати допомогу на утримання дитини, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, давши пояснення, фактично установлені матеріалами справи. Відповідачка проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Проте пояснила, що вона переводила на картку дитини грошові кошти, також купувала речі для доньки, тобто надавала матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно обставин викладених в позовній заяві, судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 23 грудня 2008 року. Шлюб між сторонами був зареєстрований виконкомом Першотравенської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 1, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. В період шлюбу в сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, в якому сторони записані батьками дитини. З вересня 2023 року шлюбні відносини між сторонами припинені, вони почали проживати окремо та спільне господарство не ведуть, що сторонами не заперечується. Також судом встановлено, що 03.01.2024 року відповідачка уклала шлюб із [PERSON] , та змінила прізвище із « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Після фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами донька сторін - [PERSON] , [INFO] , залишилась проживати разом з батьком, що сторонами не заперечується та підтверджується актом депутата Верхньодніпровської міської ради від 09.09.2024 року. Судом встановлено, що відповідачка частково надає допомогу на утримання дитини, перераховуючи грошові кошти на картку та купуючи речі. Проте надання відповідачкою матеріальної допомоги в добровільному порядку не позбавляє позивача права на отримання аліментів за рішенням суду, оскільки таким чином забезпечується систематичне надання матеріальної допомоги на утримання дитини. З чого суд приходить до висновку, що існують підстави для стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини, тобто для захисту права позивача відповідно обраного ним способу захисту прав, з яким погоджується суд. Так як відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України - Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1. 2 ст. 182 СК України - При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1,2,3 ст. 183 СК України - Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенціїї ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789 ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного , розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя. необхідних для розвитку дитини. Позивач бажає отримувати аліменти з відповідача на утримання дитини в частці від прибутку відповідача, оскільки заявляє вимоги про стягнення аліментів в розмірі частки усіх доходів відповідача. Тому суд вважає за потрібне прийняти рішення у відповідності до способу стягнення аліментів, обраному позивачем. Доказів про матеріальне становище, наявність інших неповнолітніх дітей, утриманців, також існування обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, сторонами суду не надано. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що сторони є особами працездатного віку. З чого суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача на ім`я позивача аліментів на утримання дитини в єдиній частці, в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину, до досягнення нею повноліття. Стягнення аліментів в зазначеному вище розмірі з урахуванням обов`язку батька матеріально утримувати дітей на думку суду буде необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини даного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Відповідно до реєстраційного номеру позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів 12.12.2023 року. Тому аліменти на утримання доньки суд вважає за потрібне стягнути саме з цієї дати. Кошти перераховані відповідачкою в добровільному порядку на утримання дитини зараховуються в процесі виконання рішення суду при наданні підтверджуючих документів. Відповідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України - Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах платежу за один місяць. Тому суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду про стягнення з відповідача аліментів в межах платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 1 211 грн. 20 коп., так як судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог, за якими позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до ЗУ «Про судовий збір».

Outcome: approved