Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] , треті особи - Служба у справах дітей Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, орган опіки та піклування виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 2018 року вона самостійно виховує спільну з відповідачем дитину - [PERSON] [INFO] , яка мешкає разом із нею та знаходиться на повному її утриманні. Батько дитини - відповідач, життям дитини не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись із дитиною та приймати участь у його вихованні. З врахуванням наведених обставин, позивач зауважує, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, за наслідком чого вона звернулась до суду із позовом про позбавлення батьківських прав. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не надав, направив до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Представник позивача - адвокат Златі Н.С. у судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, на задоволенні позову наполягала. Представники органу опіки та піклування виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, служби у справах дітей Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області до судового засідання не з`явились, направили заяви про розгляд справи за їх відсутності. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про народження [PERSON] 29.09.2015р., актовий запис № 288, складений у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ренійського районного управління юстиції в Одеській області, батьки: [PERSON] та [PERSON] ; акт депутата Ренійської міської ради від 03.01.2024р.; витяг № 0028 від 04.01.2024р. про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку за адресою: [ADDRESS] , власника [PERSON] ; довідка № 01-21/117 директора Ренійського ліцею № 2 Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 17.04.2024р.; лист № 01-37-298 начальника служби у справах дітей Ренійської міської ради від 21.05.2024р.; акт обстеження умов проживання дитини [PERSON] за адресою мешкання матері [PERSON] - [ADDRESS] , від 21.05.2024р.; лист сімейного лікаря КНП «Ренійський центр первинної медико-санітарної допомоги» Ренійської міської ради від 23.05.2024р.; рішення виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 145 від 16.07.2024р.; висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] . Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що сторони у справі є батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 14 лютого 2018 року (справа № 510/2136/17) шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу, малолітня дитина [PERSON] проживає разом із позивачем, що підтверджується: актом депутата Ренійської міської ради від 03 січня 2024 року; витягом № 0028 від 04 січня 2024 року про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку за адресою: [ADDRESS] , власника [PERSON] ; листом № 01-37-298 начальника служби у справах дітей Ренійської міської ради та актом обстеження умов проживання дитини [PERSON] за адресою мешкання матері [PERSON] - [ADDRESS] , від 21 травня 2024 року. Батько дитини - відповідач, життям та здоров`ям малолітньої дитини [PERSON] , не цікавиться, морально та матеріально дитину не підтримує, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу долі внутрішньої освіти та не створює умов для її належного отримання дитиною, не приймає участі у вихованні дитини. Зазначене підтверджується довідкою № 01-21/117 директора Ренійського ліцею № 2 Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 17 квітня 2024 року, листом сімейного лікаря КНП «Ренійський центр первинної медико-санітарної допомоги» Ренійської міської ради від 23 травня 2024 року, які свідчать про те, що відвідування [PERSON] навчального закладу та закладу охорони здоров`я, відбувається виключно за участю його матері - позивача по справі, [PERSON] . Разом із тим, при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою, що передбачено ч. 4 ст. 19 СК України. Згідно ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до регламентованої норми, рішенням виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 145 від 16 липня 2024 року затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , який повністю узгоджується із аргументами викладеними позивачем у позові та доданими до нього доказами. Дослідивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки доводи позивача знайшли своє належне підтвердження у судовому засіданні. Стаття 165 СК України передбачає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 164 СК України, підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Крім того, ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Якщо національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 49), у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). Відносно наданого органом опіки та піклування висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON] , суд зазначає наступне. В розумінні положень цивільно-процесуального законодавства України, висновок органу опіки та піклування є одним з видів та способів доказування. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч.ч.1-3 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Надаючи оцінку вищевказаному висновку, суд погоджується із доцільністю позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню до його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Аргументовані та встановлені обставини викладені у висновку повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б перешкоджали відповідачу виконувати свої обов`язки по вихованню його малолітньої дитини, а тому його поведінка розцінюється судом як ухилення від виховання дитини та як свідоме нехтування своїми обов`язками. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. На підставі повного і всебічного з`ясування обставин справи, аналізу доказів, досліджених в судовому засіданні, оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дитини [PERSON] . В порядку ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved