Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

Представник позивача ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал"" Ірина Котишин звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №4796389 від 18.09.2021 року в розмірі 40543,71 гривень, а саме: заборгованість за тілом кредиту - 10078,00 гривень, заборгованість за відсотками - 29815,71 гривень, заборгованість за комісією - 650,00 гривень, та витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 гривень. В обґрунтування позову зазначила, що 18.09.2021 року між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] було укладено кредитний договір №4796389, згідно з умовами якого відповідач отримав 13000,00 гривень, зі сплатою процентів за користування та інших платежів і можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Строк кредиту 30 днів, тобто до 18.09.2021 року, сума до повернення 16107,00 гривень. ТОВ "Мілоан" свої зобов`язання за вказаним договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами кредитного договору. 09.02.2022 року ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" уклали договір відступлення права вимоги №80-МЛ, відповідно до якого ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до [PERSON] . В порушення положень кредитного договору відповідач свої зобов`язання не виконав вчасно та у повному обсязі не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору, а також не сплачував проценти за користування кредитом, в зв`язку з чим утворилася заборгованість. На адресу відповідача направлялася претензія про погашення заборгованості, однак вимоги не виконано і станом на 19.03.2024 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 10078,00 гривень за тілом кредиту; 29815,71 гривень - заборгованість за відсотками; 650,00 гривень - заборгованість за комісією. В зв`язку з порушенням своїх прав позивач звенувся до суду з відповідним позовом та стягнути з відповідача вказану заборгованість. (а. с. 1-3). 25.03.2024 року ухвалою Зміївського районного суду Харківської області позовну заяву ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників в судове засідання. Представник позивача [PERSON] у позовній заяві та в клопотанням просила провести розгляд справи без участі представника позивача. Наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. 17.04.2024 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнала частково. В обґрунтування своєї позиції зазначила, що відповідач не заперечує факт укладення між ним та ТОВ "Мілоан" Договору про споживчий кредит №4796389 від 18.09.2021 року. Відповідно до положень зазначеного Договору сторони погодили наступні істотні умови: - суму загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом, що складає 16107,00 гривень (13000,00 гривень - тіло кредиту, 650,00 гривень - комісія, проценти - 2457,00 гривень); - строк користування кредитом до 18.10.2021 року. Діючи в межах принципу свободи договору, сторони погодили таку істотну умову договору як строк кредитування, а саме 30 днів (з 18.09.2021 року по 18.10.2021 року), що зумовлює право відповідача на перерахунок заборгованості за договором і зменшення суми заборгованості за відсотками. Так, позивач ототожнює поняття "строк виконання договору" та "строк кредитування". Однак, ці строки не є тотожними. Строк виконання зобов`язання, згідно п. 7.1. Договору, діє з моменту укладання Договору та триває до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань, однак при цьому не є строком кредитування, і на нього не може бути нарахована заборгованість за процентами користування кредитом. Проценти (відсотки) можуть нараховуватись лише протягом строку кредитування, тобто узгоджені сторонами 30 днів (з 18.09.2021 року до 18.10.2021 року)., а тому відповідач визнає заборгованість частково згідно умов, підписаних в анкеті-заяві. (а.с. 63-67). В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] підтримала висловлену позицію та не заперечувала проти часткового задоволення позову. Одночасно зазначила, що позивач здійснював платежі в рахунок погашення кредиту, однак не може вказати точно, яка сума була внесена на рахунок кредитора при погашенні за кредитом, а оскільки кредит був отриманий до початку повномасштабної агресії російської федерації, на даний час отримати виписку по рахунку за карткою, щоб підтвердити розмір погашення він не може. Судом за клопотанням представника відповідача витребувалася інформація про рух коштів з відповідної банківської картки, однак на запит суду від АТ «Ощадбанк» надійшло лише підтвердження про належність вказаної банківської картки та рахунку відповідачу [PERSON]. Дослідивши позиції сторін, письмові докази, додані до матеріалів справи, судом встановлено: 18.09.2021 року відповідач [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційной номер РНОКПП [NUMBER] , на веб-сайті miloan.ua заповнив анкету-заяву на кредит № 4796389, згідно якої просив надати йому кредит у сумі 13000,00 гривень; строком на 30 днів, з датою повернення кредиту 18.10.2021 року. Сума, узгоджена сторонами до повернення, складала 16107,00 гривень, складовими частинами якої є: комісія за надання кредиту - 650,00 грн (5% від суми кредиту одноразово); проценти за користування кредиту - 2457,00 грн (0,63% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом) Відповідальність позичальника за порушення зобов`язання вказаною анкетою не передбачена (а.с.14) Згідно Довідки про ідентифікацію ТОВ «Мілоан» (кредитодавця), відповідач [PERSON] акцептував договірну пропозицію шляхом підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора J95838 (а.с.23) На підтвердження позовних вимог позивачем до матеріалів справи надано «Правила надання фінансових кредитів товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (в редакції від 13.07.2021 року) (а.с.5 -13), «Договір про споживчий кредит №4796389 (індивідуальна частина) від 18.09.2021, яке містить відмітку «підписано [PERSON] , ТОВ Мілоан», час 18.09.2021, 14:04 (а.с.15-19), графік платежів за договором про споживчий кредит 4796389 від 18.09.2021 (а.с.20); паспорт споживчого кредиту № 4796389 (а.с.21) Вказані документи не містять підпису позичальника Згідно платіжного доручення 56632735 від 18.09.2021, ТОВ «Мілоан» (кредитодавець) перерахував через ТОВ ФК Елаєнс на рахунок позичальника - відповідача [PERSON] 13000,00 гривень згідно договору 4796389 (а.с.22) Як вбачається з Відомості про щоденні нарахування та погашення, наданого ТОВ «Мілоан» за кредитним договором 4796389, укладеним з відповідачем [PERSON] , 18.09.2021 року позичальнику надано кредит в сумі 13000,00 грн та нараховано комісію в сумі 650,00 грн, а також з 19.09.2021 по 18.10.2021 нараховано проценти за кожен день користування кредитом в розмірі 81,90 грн, за 30 днів на загальну суму 2457,00 гривень (а.с.25-26) Вказана комісія та проценти обумовлена анкетою- заявою і підписана цифровим аналогом ЕЦП відповідачем [PERSON] . В подальшому, згідно зазначеної відомості, кредитодавцем ТОВ «Мілоан» нараховано відповідачеві заборгованість за комісією за пролонгацію та проценти згідно пунктів 1.6; 2.3.1.1.; 2.3.1.2 Договору. При цьому, згідно цієї відомості, відповідачем на рахунок кредитодавця внесено: -19.10.2021 - 390,00 грн; -19.10.2021 - 390,00 грн -19.10.2021- 375,00 грн -23.10.2021 - 850,00 грн -23.10.2021 - 630,00 грн -23.10.2021 - 630,00 грн -01.11.2021- 359,00 грн -01.11.2021 - 512,00 грн -01.11.2021- 800,00 грн -01.11.2021 - 359,00 грн -06.11.2021 - 348,00 грн -06.11.2021 - 348,00 грн -06.11.2021 - 519,00 грн -12.11.2021 - 563,00 грн -12.11.2021 - 563,00 грн -12.11.2021 - 1316,00 грн -21.11.2021 - 321,00 грн -21.11.2021 - 680,00 грн -21.11.2021 - 321,00 грн -27.11.2021 - 311,00 грн -27.11.2021 - 311,00 грн -27.11.2021 - 788,00 грн А в загальній сумі - 11684,00 гривні. (а.с.25-26) 09.02.2022 року кредитодавець ТОВ «Мілоан» уклало з ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» Договір відступлення прав вимоги № 80-МЛ, за яким позивачеві було передано за плату майнові права грошової вимоги за кредитними договорами згідно Реєстру боржників, укладеними між Кредитором та боржниками, в тому числі й за кредитним договором 4796389, укладеним з відповідачем [PERSON] (а.с.27- 33) Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд зазначає наступне: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За загальним правилом, встановленим статтею 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Одним з видів зобов`язання є договір, вимоги до укладення якого встановлені главою 52 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Отже, загальні вимоги до кредитного договору встановлені нормами Цивільного кодексу України, а також Законами України «Про споживче кредитування» та «Про захист прав споживачів». За змістом положень статей 626-628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Крім того, відповідно до ч.1, ч.2 статті 633 Цивільного кодексу України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно частин першої, другої статті 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзацем 2 частини другої статті 639 Цивільного кодексу України встановлено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Частиною першою статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Враховуючи наведені норми законодавства та встановлені судом обставини слід прийти до висновку, що 18.09.2021 року відповідач [PERSON] приєднався до публічної пропозиції кредитування, запропонованого ТОВ «Мілоан», шляхом підписання цифровим аналогом Електронного цифрового підпису Анкети-заяви на кредит №4796389, в якій сторони узгодили суму кредиту, строк кредитування, проценти за користування, сукупну вартість кредиту у відсотковому співвідношенні та грошовому вираженні. Разом з тим, доказів про ознайомлення, узгодження і підписання позичальником «Правил надання фінансових кредитів товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (в редакції від 13.07.2021 року) (а.с.5 -13), «Договору про споживчий кредит №4796389 (індивідуальна частина) від 18.09.2021, яке містить відмітку «підписано [PERSON] , ТОВ Мілоан», час 18.09.2021, 14:04 (а.с.15-19), графіку платежів за договором про споживчий кредит 4796389 від 18.09.2021 (а.с.20); паспорту споживчого кредиту № 4796389 (а.с.21), які містять положення щодо пролонгації кредиту, розміру штрафних санкцій в разі прострочення зобов`язання за кредитом - матеріали справи не містять. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці складові кредитного договору розумів відповідач, ознайомився й погодився з ними, підписуючи заяву-анкету, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови про пролонгацію й сплату процентів за пролонгацію договору. Доказів направлення цих складових кредитного договору відповідачеві [PERSON] відповідно до вимог статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» позивачем не надано. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17 вказала, що: «у переважній більшості випадків застосування конструкції Договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку - АТКБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, ці умови повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому… роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження N 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи... Надані позивачем Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін,якщо вонине підписаніта невизнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів", прийняті 09 квітня 1985 року N 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.» Представником відповідача не оспорювався факт узгодження боржником [PERSON] розміру кредиту, комісії, процентів та строку кредитування - 30 днів, які зазначені в Анкеті-заяві, однак категорично заперечувалося узгодження положень договору щодо автоматичної пролонгації, комісії за пролонгацію, подальшого розміру відсотків під час пролонгації та інших платежів, нарахованих кредитором після спливу строку кредитування. Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що загальний розмір узгоджених сторонами витрат позичальника за кредитом складає 16107,00 гривень, що складаються з: - 13000,00 гривень - тіло кредиту, - 650,00 гривень - комісія, - 2457,00 гривень - проценти за користування кредитом протягом строку кредитування 30 днів. Відповідно до положень §2 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад», за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. (ч.1, ч.3 статті 1054 ЦК України) Статтею 1056-1 Цивільного кодексу України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Якщо інше не встановлено законом, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитодавець самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, а в разі збільшення процентної ставки - поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки протягом 15 календарних днів, що настають за днем, з якого застосовується нова ставка. У разі незгоди позичальника із збільшенням процентної ставки позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за договором у повному обсязі протягом 30 календарних днів з дня отримання повідомлення про збільшення процентної ставки. З дня погашення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі зобов`язання сторін за таким договором припиняються. При цьому до моменту повного погашення заборгованості, але не більше 30 календарних днів з дати отримання повідомлення про збільшення процентної ставки, застосовується попередній розмір процентної ставки. У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі визначається максимальний розмір процентної ставки, що може бути застосований. Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно статті 1049 Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч.1 статті 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1, ч.3 статті 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. В судовому засіданні належними й допустимими доказами підтверджено факт отримання відповідачем [PERSON] від ТОВ «Мілоан» грошових коштів в сумі 13000, 00 гривень, а також узгодження між сторонами загального розміру вартості кредиту в сумі 16107,00 гривень, складовими частинами якої є: комісія за надання кредиту - 650,00 грн (5% від суми кредиту одноразово); проценти за користування кредиту - 2457,00 грн (0,63% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом), а отже відповідач не звільняється від виконання зобов`язання, та зобов`язаний повернути кредитні кошти згідно узгоджених сторонами умов. При цьому, як вбачається з «Відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитом», наданого ТОВ «Мілоан» (а.с.25-26) відповідачем на рахунок кредитора було внесено грошові кошти в рахунок погашення своїх зобов`язань в загальній сумі - 11684,00 гривні, які, всупереч положенням Закону України «Про споживче кредитування», спрямовувалися кредитором не на погашення заборгованості, а на проценти за пролонгацію, комісію за пролонгацію договору, тощо, що не було узгоджено між сторонами. За таких обставин, позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача залишку непогашеної заборгованості в сумі 4423,00 гривень. В іншій частині позовних вимог належить відмовити. Згідно ч.1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та підлягає частковому стягненню з відповідача на користь позивача у сумі 333,08 грн На підставі викладеного,

Outcome: partial