Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

[PERSON] (далі - [PERSON] , позива) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач), в якому просив стягнути з останньої на свою користь авансовий платіж у розмірі 1 000 доларів США та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 073,60 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24.01.2022 між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір про наміри щодо купівлі-продажу нерухомого майна та сплачено авансовий платіж у розмірі 1 000 доларів США. Надалі договір купівлі-продажу нерухомого майна між сторонами укладений не був, проте відповідач відмовився повернути позивачу авансовий платіж, що стало підставою для звернення до суду. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 26.12.2023 року матеріали даної цивільної справи передано за підсудністю до Макарівського районного суду Київської області. Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 26.01.2024 року дану справу передано на розгляд судді Білоцькій Л.В. Ухвалою суду від 29.01.2024 року позовну заяву АТ «Універсал Банк» прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія ухвали від 29.01.2024 року та копія позовної заяви з додатками відповідачу направлялися за адресою реєстрації: [ADDRESS] , поштове відправлення № 0600247216992 повернулося до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання, дата 28.02.2024 р.», що з урахуванням п. 99.1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ №270 від 05.03.2009 року, та п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним повідомленням особи про час та місце розгляду справи. Відповідно у встановлений судом строк відповідач на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав, у зв`язку із чим суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив, що 24.01.2022 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про наміри щодо купівлі-продажу нерухомого майна (а.с. 8-10). Тобто, сторонами цього договору є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до п. 2.1. Договору його предметом є зобов`язання сторін щодо укладання в майбутньому договору купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна, який являє собою земельну ділянку з будинком та спорудами (будинок 42,8 кв.м., ділянки 15 сот. Та 59 сот., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] ). Відповідно до п.2.2. Договору сторони домовилися та зобов`язалися укласти договір купівлі-продажу не пізніше 28.02.2022. Згідно з п.2.3. Договору узгоджена сторонами ціна об`єкту склала 14 000 доларів США. Відповідно до п. 4.1. Договору на підтвердження вище вказаних зобов`язань покупець передав, а продавець прийняв в рахунок належним за договором купівлі-продажу об`єкту платежів аванс у розмірі 1 000 доларів США. Цей договір був підписаний [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до розписки [PERSON] підтвердив факт отримання авансового платежу у розмірі 1 000 доларів США (а.с. 11). Як вказав позивач, договір купівлі-продажу об`єкту не було укладено, водночас відповідач відмовився повернути сплачений авансовий платіж. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Відповідно до ст. 509 ЦК України,зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити кошти, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.2ст.509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема п.1 ч.2ст.11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов`язання вказано договори та інші правочини. Виходячи із положень ст.525, ст.526 ЦК України,зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч.1ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно дост.570 ЦК України завдатком є грошова сума, що видається кредиторові боржником у рахунок належних договором платежів, підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних боржникові платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Так, пред`являючи позовні вимоги до [PERSON] , позивач вказував, що саме ця особа є продавцем та в майбутньому зобов`язувалася укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна. Водночас, із наданого до позовної заяви копії договору про наміри було установлено, що він укладений між [PERSON] та [PERSON] , хоча і підписаний на останній сторінці [PERSON] . Будь-яких обставин щодо того, чому укладений між [PERSON] та [PERSON] був підписаний [PERSON] та чому саме він отримав авансовий платіж у позовній заяві не наведено. При цьому, пред`являючи позовні вимоги до [PERSON] позивач зазначав, що саме останній не виконав умови договору про наміри та не повернув авансовий платіж. Разом із цим, суд зазначає, що [PERSON] у цьому випадку не є стороною укладеного договору та у нього не було обов`язку на укладення з позивачем договору купівлі-продажу нерухомого майна. Таким чином, оскільки позивачем пред`явлено позовні вимоги саме у зв`язку із невиконанням умов договору про наміри від 28.01.2022, а суд дійшов висновку, що у відповідач не є стороною цього договору та у нього не було жодних обов`язків щодо виконання його умов, тому відповідач не може відповідати за наслідки невиконання такого договору, а тому позов пред`явлений до неналежного відповідача. Та обставина, що саме відповідач згідно розписки отримав авансовий платіж, на переконання суду не може бути підставою для стягнення саме з нього авансового платежу, оскільки підставами позовних вимог є саме невиконання умов договору, стороною якого відповідач не являється. Тому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх неналежними а позов таким, що не підлягає задоволенню, оскільки позивачем пред`явлено позов до неналежного відповідача. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 073,60 грн. підлягають залишенню за позивачем. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: dismissed