Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

18.12.2023 року позивач в особі свого представника за ордером адвоката Столітнього Михайла Миколайовича засобами Електронного суду звернувся до суду із заявою, в якій просив суд стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором №4608008 від 12.08.2021 року, укладеним між відповідачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», на суму 48006,00 грн., з яких 14950,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 33056,00 грн. - заборгованість за процентами, а також 15217,91 грн. - інфляційні витрати за період з 01.12.2021 року до 30.06.2023 року та 2884,31 грн. - 3% річних у порядку ч.2 ст.625 ЦК України за період з 11.12.2021 року до 12.12.2023 року, право вимоги за якою перейшло до позивача на підставі договору факторингу №25-05/2022 від 25.05.2022 року. Також просив стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого при зверненні до суду судового збору у розмірі 2147,20 грн. та 10000,00 грн. витрат на правову допомогу у порядку ст.137 ЦПК України. Ухвалою судді від 12.02.2024 року провадження у справі було відкрито у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, наданий сторонам час для подання усіх заяв по суті позову (а.с.72). Позивач та його представник про вказану ухвалу були проінформовані засобами Електронного суду у порядку ч.5 ст.272 ЦПК України (а.с.74-75), відповідачка вказану ухвалу отримала у відповідності до вимог п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України (а.с.76). 30.04.2024 року представник позивача засобами Електронного суду надав заяву, в якій просив витребувати у порядку ст.84 ЦПК України з АТ КБ «Приватбанк» інформацію про емітування на ім`я відповідачки платіжної картки [NUMBER] з метою підтвердження зарахування на вказану картку коштів у сумі 14950,00 грн. від ТОВ «Авентус Україна» 12.08.2021 року, оскільки позивач в особі свого представника отримав відмову у наданні вказаної інформації на адвокатський запит, посилаючись на банківську таємницю вказаної інформації відповідно до вимог ст.62 Закону України «Про національний банк України» (а.с.77-79). Також 30.04.2024 року засобами Електронного суду представник позивача надав суду заяву про долучення до матеріалів справи доказів, а саме повідомлення від первинного кредитора ТОВ «Авентус Україна» на ім`я відповідачки від 12.09.2021 року про наявність боргу у розмірі 23755,55 грн., з яких 14950,00 грн. - тіло кредиту та 8805,55 грн. та пролонгацію дії договору до 90 днів відповідно до п.4.3.1 кредитного договору, укаладеного між первинним кредитором та відповідачкою (а.с.81-82). При цьому таке повідомлення було направлено відповідачці на її електронну пошту. Ухвалою суду від 23.09.2024 року було відмолено у задоволенні вказаних клопотань зі встановленням факту отримання відповідачкою грошових коштів від первинного кредитора (а.с.83). Інші заяви та клопотання від сторін у справі не надходили та інші процесуальні дії у справі судом не застосовувалися. Розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Можливість ухвалення заочного рішення в такому випадку не передбачена. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 12.08.2021 року між відповідачкою та первинним кредитором товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» був укладений договір №4608008 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідачка отримала кредитні кошти від позивача у розмірі 14950,00 грн. строком на 30 днів із сплатою процентів у розмірі 1,9% на суму кредиту за кожний день користування, який рахується із дня видачі кредиту та з можливістю його пролонгації в разі, якщо відповідачка не виконає його умови у визначений строк, але не більше, ніж 90 днів з дня його закінчення його, відповідно до умов п.п. 4.3.1 договору (а.с.8-13). Відповідачка підписала вказаний договір одноразовим електронним ідентифікатором. Кошти відповідачці були перераховані контрагентом первинного кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім», що підтверджується копією листа від 06.06.2022 року №2023 (а.с.50,зворотній бік - 52) та договором між первинним кредитором та ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 08.07.2020 року №087/20-П (а.с.52, зворотній бік - 55). Позивач, на його думку, набув право вимоги до відповідача на підставі договору факторингу №25-05/2022 від 25.05.2022 року, укладеним між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» з відповідним актом прийому-передачі реєстру боржників на загальну суму 41803764,10 грн. з кількістю боржників 1377 (а.с.16, зворотній бік - 25) Вирішуючи справу по суті суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували перехід права вимоги до позивача від первинного кредитора, оскільки, як визначено в п.п.3.3 та 3.4 договору факторингу №25-05/2022 від 25.05.2022 року ціна продажу вимог, які передаються позивачеві від ТОВ «Авентус Україна» становить 396237,59 грн., що приблизно становить трохи менше 1% від вартості вимог, які позивач повинен був оплати первинному кредитору на протязі 3 робочих днів з моменту передачі по акту прийому-передачі реєстру боржників. Доказів сплати вказаних коштів позовна заява та додатки до неї не містять, оплата коштів є єдиною підставою для набуття позивачем права вимоги до, у тому числі, відповідача, оскільки в іншому разі договір факторингу між позивачем та первинним кредитором набуває статусу не чинного з відповідними правовими наслідками. Зокрема, п.3.6. вищевказаного договору факторингу зазначено, що моментом виконання фактором грошового зобов`язання сторони визначають момент надходження Ціни продажу на рахунок клієнта, зазначений в п.п.3.4 Договору. Обов`язок подання вказаних доказів повністю покладається на позивача по справі при зверненні до суду. За відсутності вказаних доказів підстави для задоволення позову відсутні, оскільки не підтверджене право вимоги позивача до відповідача за відповідним правочином, оскільки відсутні докази оплати за договором факторингу між первинним позивачем та позивачем.. По-друге, що не впливає на рішення суду по справі, оскільки стосується вимог по суті позову позивача, які суд відхиляє, позивач в порушення вимог діючого законодавства допустив після закінчення, на його думку дії договору 10.12.2021 року у зв`язку зі спливом 90 днів після закінчення строку дії договору після його пролонгації, нарахування 3% річних у період з 24.02.2022 року до 12.12.2023 року, та індексу інфляції за березень 2022 року - червень 2023 року, які не могли бути взагалі нараховані у вказаний період, оскільки згідно з п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч.2 ст.76 ЦПК України, ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Засобами доказування є письмові, речові і електронні докази; висновки експертів; показання свідків. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторони. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судові витрати за результатами розгляду справи слід залишити за позивачем на підставі п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed