Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

В листопаді 2023 року заявник [PERSON] звернулася до Подільського районного суду м. Києва із заявою, в якій просила суд становити факт постійного проживання однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] ., а також встановити факт перебування [PERSON] на утриманні чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування заяви зазначено, що із 22.01.1977 року заявник перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . До смерті, останнього, заявник перебувала на утриманні чоловіка, оскільки, вона є інвалідом 2 групи. Звернувшись до Пенсійного фонду України з проханням перевести її з пенсії по інвалідності на пенсію, в зв`язку із втратою годувальника, рішенням ГУ ПФУ в Чернігівській області заявниці відмовлено, оскільки, адреса місця реєстрації заявниці не співпадала із адресою місця реєстрації померлого годувальника. Заявниця вказує, що хоча вони із чоловіком і були зареєстровані за різними адресами, але фактично проживали разом в квартирі [ADDRESS] . Вони мали спільний бюджет, та чоловік віддавав заявниці свою пенсію, яку вони витрачали на оплату комунальних послуг, утримання майна та придбання продуктів харчування, одягу. При цьому, заявниця зазначає про те, що пенсія чоловіка для неї була постійним та основним джерелом для існування, оскільки, була значно більшою за розмір пенсії, яку вона отримувала, як інвалід. З огляду на те, що заявниця з померлим чоловіком проживала за однією адресою, однак, вони були зареєстровані за різними адресами, та Пенсійним фондом з цих підстав їй було відмовлено в переоформленні пенсії, в зв`язку із втратою годувальника, тому заявниця вимушена звернутись до суду із дано заявою про встановлення фактів, які мають для неї юридичне значення і потрібні заявниці для реалізації її пенсійних прав. Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 28.11.2023, заяву було повернуто особі, яка її подала. Ухвалою Київського апеляційного суду від 29.02.2024, ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 28.11.2023 було скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 25.03.2024, заяву було залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 09.04.2024, заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження. Заявник та її представник в судовому засіданні підтримали вимоги заяви та просили їх задовольнити з викладених в заяві підстав. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. До суду надіслав письмові пояснення, в яких просив ухвалити у справі законне та обґрунтоване рішення. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розгляну справу за наведеної явки сторін. Суд, вислухавши пояснення заявника, та її представника, заслухавши пояснення свідків, дослідивши та оцінивши докази, які наявні в матеріалах справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народилась [INFO] в с. Кашперівка Тетіївського району Київської області, є громадянкою України та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта. 22.01.1977 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, після реєстрації якого прізвище дружині було залишено [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію шлюбу. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Відповідно до довідки КМ «Рада житлового масиву виноградар» від 05.10.2023 № 130, було встановлено, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак, фактично проживала зі своїм чоловіком [PERSON] до дня його смерті за адресою: [ADDRESS] . Із наданих суду доказів вбачається, що заявниця разом із чоловіком фактично проживали за однією адресою, мали спільний побут, взаємні права та обов`язки як подружжя, а також заявницею вчинялись дії по догляду за чоловіком, в т.ч. під час перебування, останнього, в медичних закладах. Крім того, із наданих в ході розгляду справи пояснень свідками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які є аналогічними за своїм змістом, вбачається, що заявниця разом зі своїм чоловіком проживали сім`єю за однією адресою, та вели спільний побут. Чоловік заявниці мав більшу пенсію та фактично заявниця перебувала на його утриманні, оскільки, розмір пенсії заявниці був невеликим. Також судом встановлено, що після смерті чоловіка [PERSON] , заявниця звернулась до Головного управляння ПФУ в Чернігівській області із заявою про перехід на пенсію, у зв`язку із втратою годувальника, однак, рішенням від 01.09.2023 року заявниці було відмовлено в цьому, оскільки, згідно прописки заявниця зареєстрована за адресою, яка не співпадає із адресою реєстрації померлого годувальника. З огляду на зазначену відмову, а також в зв`язку з необхідністю реалізувати свої пенсійні права, заявниця вимушена звернутись до суду із даною заявою, в якій просить встановити факт проживання однією сім`єю та факту перебування на утриманні померлого чоловіка. Перевіряючи обґрунтованість вимог заяви, суд приймає до уваги те, що пунктом 2 частини 1статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. При вирішенні питання про встановлення вищевказаних фактів, суд приймає до уваги п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Частиною 1 статті 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38). Частиною 1 статті 38 цього Закону передбачено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. На підставі статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Згідно із п. 2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"- за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. Крім того, суд приймає до уваги те, що відповідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно із ч. 4 ст. 3 СК України, сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 23 квітня 2020 року по справі № 686/8440/16-ц. Щодо перебування особи на утриманні Верховний Суд підкреслив, що повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Також Верховний Суд зазначив, що постійний характер допомоги означає, що вона не була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Таким чином, для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні № 5-рп/99 від 03.06.1999 року у справі за конституційними поданнями Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень пункту 6 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", частин четвертої і п`ятої статті 22 Закону України "Про міліцію" та частини шостої статті 22 Закону України "Про пожежну безпеку" (справа про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї") визначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Судом достовірно встановлено, що заявниця та її чоловік були подружжям, та перебували в зареєстрованому шлюбі, а також постійно мешкали однією сім`єю за однією адресою, вели спільне господарство, мали організований побут, спільний бюджет, піклувалися та дбали один про одного, та ці дії носили постійний та систематичний характер. Крім того, наявні у справі докази свідчать про те, що дохід [PERSON] був для заявниці постійним і основним джерелом засобу існування, оскільки, значно перевищував розмір пенсії, яку отримувала сама [PERSON] . При цьому, суд зауважує, що реєстрація місця проживання заявниці в цей період за іншою адресою жодним чином не впливала на реалізацію ними сімейних прав та виконання сімейних обов`язків. Суд вважає, що наявні у справі докази беззаперечно підтверджують факт проживання заявниці однією сім`єю та перебування її на утриманні чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що встановлення факту проживання заявниці однією сім`єю та перебування її на утриманні чоловіка, який помер, має для заявниці юридичне значення і потрібне для переходу з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника, та обґрунтування заявлених вимог знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, а відтак наявні підстави для встановлення факту проживання однією сім`єю та факту перебування заявниці на утриманні померлого чоловіка, в зв`язку з чим заява підлягає задоволенню. На підставі наведеного, та

Outcome: approved