Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-18 00:00:00

27.12.2023 року Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» звернулося до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, яким просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 34741,18 грн, 3% річних у розмірі 2827,31 грн., інфляційні втрати у розмірі 13067,82 грн. та судові витрати по справі. Свої вимоги мотивує тим, що 05 серпня 2014 року в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал, в подальшому перейменованим у ПрАТ «АК «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) (далі - повідомлення) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) (далі - Договір), відповідно до якого ПрАТ «АК «Київводоканал» зобов`язується надавати відповідачам відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових систем), а відповідачі зобов`язуються своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строк і на умовах, що передбачені договором. Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору. У разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг. Відповідачі є споживачами послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) за адресою: [ADDRESS] , на підставі Договору, оскільки після розміщення Повідомлення та Договору у вищевказаній газеті, на адресу позивача - ПрАТ «АК «Київводоканал», жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та Договору від відповідача не надходило. Відповідачі в порушення умов договору та вимог чинного законодавства, зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 01.12.2016 року по 31.10.2023 року послуг з водопостачання та водовідведення не виконували належним чином, внаслідок чого у останніх виникла заборгованість у розмірі 34741,18 грн. Крім того, у зв`язку з простроченням оплати зазначених платежів, відповідачі зобов`язані сплатити на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» 3% річних у сумі 2827,31 грн. та інфляційні втрати - 13067,82 грн. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 08.01.2024 року було відкрито провадження у справі. Представник позивача в судовому засіданні Гуцуляк Д.В. позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення заборгованості в межах строку позовної давності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, вислухавши думку представника позивача, відповідача, дійшов висновку, про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги Пунктами 5, 6 частини другої статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що виконавцем послуг з централізованого водопостачання та послуг з централізованого водовідведення є суб`єкти господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Частинами першою-другою статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Згідно з пунктом 3 Розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» положень договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Суд встановив, що 05 серпня 2014 року в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал», в подальшому перейменованим у ПрАТ «АК «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж). Відповідно до пункту 1. 1. вказаного договору ПрАТ «АК «Київводоканал» зобов`язується надавати відповідачу відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових систем), а відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строк і на умовах, що передбачені договором. Пунктом 3.1. договору визначено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Повідомленням про публічний договір визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору. У разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг. Згідно із статтею 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до умов статей 641, 642 ЦК Українипропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Частиною другою статті 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно із частиною другою статті 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. До того ж, слід зазначити, що факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бутипідставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, необхідним є доведення факту надання та споживання таких послуг. Відповідне позиція викладене у постанові Верховного Суду від 21 квітня 2020 року (справа № 910/7968/19). Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У зв`язку з вищевикладеним, беручи до уваги, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та в розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є споживачами послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) за вищенаведеною адресою, суд приходить до висновку, що між сторонами існують зобов`язання, що випливають з договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), оскільки після розміщення Повідомлення та Договору у вищевказаній газеті, на адресу позивача - ПрАТ «АК «Київводоканал», жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та договору від відповідачів не надходило. Згідно зі статтями 525, 526, 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Крім того, статтею 629 встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. При цьому, положеннями статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), пунктів 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У порушення вищенаведених вимог чинного законодавства, відповідачі не виконували належним чином зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих у період з 01.12.2016 року по 31.10.2023 року послуг з водопостачання та водовідведення, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 34741,18 грн., що підтверджується довідкою та розрахунком заборгованості. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В той же час Постановами КМУ від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року. Враховуючи постанову КМУ від 22 липня 2020 року № 641, постанову КМУ від 9 грудня 2020 року № 1236, карантин на території України, установлений 12 березня 2020 року, неодноразово продовжувався та діяв до 30 червня 2023 року. Так, постановою КМУ від 27 червня 2023 року № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Підпунктом 4 пункту 3 Прикінцевих та перехідних положеннях ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17 березня 2020 року № 530-IXпередбачено, що на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) та протягом 30 днів з дня його відміни, заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасну оплату житлово-комунальних послуг. Цей Закон набирає чинності з дня його опублікування. Указаний Закон був опублікований у газеті «Голос України» 17 березня 2020 року, тобто набрав чинності цього дня. Статтею 58 Конституції України, статтею 3 ЦПК України закріплено принцип права, згідно з яким закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. З поданого до суду відзиву відповідачі просять застосувати до даних правовідносин позовну давність. Згідно зі ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч.3 ст.267 ЦК України). Відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID- 19, спричиненої корона вірусом SARS-CоV-2» на всій території України встановлено карантин з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року, дія якого постановами Кабінету Міністрів України продовжувалася. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з 24 год. 00 хв. 30 червня 2023 року на всій території України відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. З урахуванням п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину у межах позовної давності знаходиться період з березня 2017 року. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що до вимог про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.12.2016 року по 11.03.2017 року має бути застосовано наслідки пропуску строку позовної давності. Крім того, слід зазначити, що в період з 17 березня 2020 року по 30 червня 2023 року штрафні санкції не повинні були нараховуватися в силу імперативної вказівки закону. У порушення вищенаведених вимог чинного законодавства, відповідачі не виконували належним чином зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих у період з 01.12.2016 року по 31.10.2023 року послуг з водопостачання та водовідведення, а тому враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення підлягають задоволенню за період з 12.03.2017 року по 31.10.2023 року, що становить 31101,71 грн. Щодо позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, судом встановлено наступне. Згідно розрахунків, розмір інфляційних втрат за період з 12.03.2017 року по 16.03.2020 року та з 01.07.2023 року по 31.10.2023 року становить 6610,25 грн. З врахуванням викладеного з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню інфляційні за період з 12.03.2017 року по 16.03.2020 року та з 01.07.2023 року по 31.10.2023 року становить 6610,25 грн. Крім того, згідно розрахунків, розмір 3 % річних за період з 12.03.2017 року по 16.03.2020 року та з 01.07.2023 року по 31.10.2023 року становить 2210,05 грн. З врахуванням викладеного з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 3 % річних за період з 12.03.2017 року по 16.03.2020 року та з 01.07.2023 року по 31.10.2023 року становить 2210,05 грн. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути заборгованість з відповідачів в рівних частках, а не солідарно як просить позивач, оскільки солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання (стаття 541 ЦК України). Як встановлено судом, договори між сторонами, які б передбачали солідарну відповідальність не укладались. Крім того, законодавством не передбачена солідарна відповідальність споживачів за несплату житлово-комунальних послуг. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачі, не надавши відзиву до суду, приведені позивачем обставини не спростували, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надали. Зважаючи на викладене вище, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПрАТ «АК «Київводоканал» підлягають частковому задоволенню. Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом частини першої 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, враховуючи часткове задоволення вимог позивача, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів в рівних частинах на користь позивача витрат по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, тобто в сумі 1342,00 грн.

Outcome: partial