Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-18 00:00:00

Представник заявниці адвокат Кравченко В.В. звернувся до Чернігівського районного суду Чернігівської області в інтересах [PERSON] із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис строком на шість місяців стосовно [PERSON] , [INFO] , якому визначити такі заходи тимчасового обмеження його прав стосовно [PERSON] , [INFO] : - заборонити [PERSON] наближатися на відстань до 100 метрів від місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою [PERSON] ; - заборонити [PERSON] вести листування, переписки, телефоні переговори, у тому числі надсилати смс-повідомлення, спілкуватися з [PERSON] або через третіх осіб. Заява мотивована тим, що 25 серпня 2001 року між заявником та заінтересованою особою [PERSON] було зареєстровано шлюб, у шлюбі у сторін народилося двоє дітей, дочка померла [INFO] , син помер [INFO] . Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 серпня 2024 року розірвано шлюб між сторонами. На даний час заявниця проживає за адресою: [ADDRESS] . Орієнтовно, починаючи з квітня 2022 року, колишній чоловік заявниці почав вести асоціальний спосіб життя, у зв`язку з чим почав постійно вчиняти щодо заявниці психологічне та фізичне насильство, яке проявляється у погрозах життю і здоров`ю, застосування нецензурної лексики образливого характеру, неодноразовому переслідуванні, приниженні, погрозах, проникненні до житлового будинку, тощо. Колишній чоловік заявниці неодноразово вчиняв відносно заявниці протиправні дії та продовжує їх вчиняти і на даний час, що порушує законні права та інтереси заявниці, а також загрожує її життю та здоров`ю. У [PERSON] є реальні побоювання за своє життя та здоров`я. Заявник у судове засідання не з`явилася. Представник заявника адвокат Кравченко В.В. у судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити. [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти мотивів даної заяви, зазначив, що заявниця після розірвання шлюбу не віддає йому його особисті речі, що знаходяться в її будинку, але не заперечував проти заявлених вимог. Лише зазначив, що заперечує щодо заборони йому наближатися до заявниці на відстань саме у 100 метрів, оскільки в с.Павлівка він проживав довгий час і там залишилися його друзі. То якщо він приїде до них, то у любому випадку він порушить ці 100 метрів від будинку заявниці. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 25 серпня 2001 року між заявником [PERSON] та заінтересованою особою [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] , виданим 25 серпня 2001 року Чернігівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського обласного управління юстиції, актовий запис №1277. (а.с.14) Від вказаного шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . (а.с.15, 17) [PERSON] померла [INFO] , [PERSON] помер [INFO] . (а.с.16, 18) Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 серпня 2024 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (рішення чиності не набрало). (а.с.19-21) [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] частина якого належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 27 червня 2006 року Чернігівською районною державною нотаріальною конторою. 31/36 частина будинку зареєстрована за [PERSON] . (а.с.22-24) З довідки КНП «Чернігівська міська лікарня №2» №3134 від 16 квітня 2022 року вбачається, що [PERSON] 16 квітня 2022 року звернулася до травматологічного відділення КНП «Чернігівська міська лікарня №2» у зв`язку з тим, що в неї був наявний забій лівої половини грудної клітки, гематоми, садна обличчя. (а.с.25) Як вбачається з листа ЧРУП ГУНП в Чернігівській області від 02 серпня 2024 року (а.с.26), згідно інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» у період з 01 січня 2022 року по теперішній час надійшло два звернення від [PERSON] за фактом домашнього насильства, а саме: [INFO] за адресою: [ADDRESS] , чоловік побив заявницю та облив будинок бензином та погрожував підпалити. Кидався битися до неї та до сина. Дане звернення було зареєстровано в ІКС ІПНП №СО 12350 від 16 квітня 2022 року та було списано за спрощеною схемою без розгляду, оскільки конфлікт було врегульовано на місці; 16 квітня 2022 року надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що до травмпункту ЧМЛ №2 звернулася [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , з діагнозом: забій лівої половини грудної клітки, гематоми обох верхніх та нижніх кінцівок та тулуба, гематоми та садна на обличчі, 16 квітня 2022 року побив чоловік вдома. 14 липня 2024 року [PERSON] звернулася на лінію 102, повідомила працівників поліції про те, що в [PERSON] наявна вогнепальна зброя, яка залишилася в нього з часів окупації 2022 року, та якою він їй погрожував вбивством.Того ж дня працівниками поліції ЧРУП ГУНП в Чернігівській області було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024270340002230 за ознаками вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України. 15 липня 2022 року працівниками поліції ЧРУП ГУНП в Чернігівській області було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України. (а.с.30) Як вбачається з листа ЧРУП ГУНП в Чернігівській області від 08 серпня 2024 року, [PERSON] зверталася до ЧРУП ГУНП в Чернігівській області із заявою, в якій просила вжити заходів до [PERSON] , котрий погрожував їй фізичною розправою, псуванням майна, принижує честь та гідність. Вказану заяву було зареєстровано в ЖЄО №39703 від 22 липня 2024 року та працівниками ЧРУП ГУНП в Чернігівській області проведено перевірку згідно Закону України «Про звернення громадян». В ході проведення перевірки по даному факту, встановити місцезнаходження [PERSON] з метою його опитування по вказаному факту та притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї, на даний час не виявилося можливим, у зв`язку з чим перевірку було припинено. (а.с.33) 12 серпня 2024 року [PERSON] звернулася до Начальника ЧРУП ГУНП в Чернігівській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення в якій зазначила, що 12 серпня 2024 року [PERSON] без відома та згоди проник до її домогосподарства. (а.с.31, 32) З талона-повідомлення єдиного обліку №45038 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 20 серпня 2024 року, що 17 серпня 2024 року о 17 год. 03 хв. надійшло повідомлення із служби 102 про те, що 17 серпня 2024 року о 17 год. 03 хв. за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] шляхом пошкодження замка проник до господарського приміщення та до будинку, який належить на праві приватної власності [PERSON] . (а.с.34) 25 серпня 2024 року інспектором сектору протидії домашньому насильству ВП ЧРУП ГУНП в Чернігівській області було складено відносно [PERSON] терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №395703, з якого вбачається, що 25.08.2024 року о 03 год. 00 хв. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство відносно дружини [PERSON] психологічного та фізичного характеру. Термін дії термінового заборонного припису стосовно кривдника закінчився 4 вересня 2024 року. (а.с.39) 25 серпня 2024 року представником ТОВ «Охоронний холдинг Балу» були складені акти виїзду групи реагування на об`єкт, а саме за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим за вказаною адресою було виявлено нетверезого чоловіка власниці, який розбив вікно та заліз у приміщення. (а.с.40) У судовому засіданні представником заявниці було також долучено копії консультативних висновків лікарів невропатолога та хірурга від 17.09.2024 року, згідно яких у [PERSON] виявлено ЗЧМТ (15.09.24.), струс головного мозку, забій шийного відділу хребта, забійну рану лівої скроневої області, волосяної частини голови. З приводу цих тілесних ушкоджень [PERSON] звернулася до ЧРУП ГУНП в Чернігівській області. Згідно долученої копії Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.09.2024 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024275440001063 за ознаками вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за фактом нанесення тілесних ушкоджень [PERSON] . Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Відповідно до статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Отже, основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини у цій справі, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів - осіб, які постраждали від такого насильства. Відповідно до пунктів 3, 6, 7, 8, 14, 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоро`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 369/7782/19 (провадження № 61-21337св19) зроблено висновок, що відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Виходячи з\~аналізу зазначених\~норм закону,\~а також\~наданих заявницею\~доказів,\~встановивши,\~крім іншого,\~що за\~фактом отримання\~тілесних ушкоджень\~ [PERSON] \~зареєстровано кримінальне\~провадження за\~ч.1\~ст.125\~КК України,\~а тому\~суд приходить\~до висновку,\~що достатні\~правові підстави\~для видачі\~судом обмежувального\~припису у\~вигляді заборони [PERSON] наближатися на відстань до 20 метрів (на думку суду цього достатньо) до [PERSON] та до місця її проживання та заборони [PERSON] вести листування, переписки, телефоні переговори, у тому числі надсилати смс-повідомлення, спілкуватися з [PERSON] або через третіх осіб, як про те зазначено у заяві. Разом з тим, суд не знаходить підстав забороняти [PERSON] наближатися до місця роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою, оскільки ці вимоги є не конкретними та можуть охоплювати громадські місця загального користування, де [PERSON] може і не знаходитися. На підставі викладеного,

Outcome: partial