Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-11 00:00:00

У грудні 2017 року Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що 20.05.2008 року між ПАТ АБ «Укразгабанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 530 К-Ф про надання споживчого кредиту в сумі 120 000 грн. на строк з 20.05.2008 по 19.05.2020 р. [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, а тому банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. 24.11.2010 р. Київським районним судом м. Полтави у справі № 2-1492/10 ухвалено заочне рішення, яким в рахунок стягнення заборгованості за кредитним договором № 530 К-Ф від 20.05.2008 року стягнуто 157290,78 грн., 1700 грн. судового збору, 120 грн. витрат на ІТЗ, звернуто стягнення на предмет іпотеки-квартиру [ADDRESS] . Додатковим рішенням Київського районного суду м. Полтави від 14.03.2012 р. ухвалено стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість по кредитному договору № 530 К-Ф від 20.05.2008 року у розмірі 157290,78 грн. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, а також прострочив сплату процентів за користування кредитом. Станом на 16.11.2017 р. заборгованість по процентам прострочена становить 4 0338 грн. [PERSON] нараховано пеню в розмірі 0,1 % від суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки. Загальна сума пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом складає - 48090,81 грн., з яких: пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності 4779,68 грн., заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів 43311,13 грн., яку прохали стягнути. Заочним рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 15.02.2018 року стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 530 К-Ф від 20.05.2008 р. в сумі 88428,81 грн., з яких: заборгованість по сплаті процентів прострочена 40338 грн., заборгованість по пені 48090,81 грн.\~ Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» судовий збір в сумі 1600 грн. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 08.05.2024 року поновлено строк на звернення до суду із заявою про скасування заочного рішення. Заяву представника відповідача адвоката Мирка Романа Олексійовича про перегляд заочного рішення задоволено. Скасовано заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15.02.2018 року, ухваленого у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості. 17.05.2024 року від представника відповідача надійшов відзив, в якому просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Посилається на те, що у рамках виконавчого провадження на виконання судового рішення відносно [PERSON] виконавче провадження було закінчено у зв`язку з тим, що заборгованість за вказаним судоми рішенням погашена у повному обсязі. Звертаючись у 2010 році до суду з позовом про стягнення заборгованості за [PERSON] за кредитним договором № 530 К-Ф від 20.05.2008, Банк достроково стягнув всю суму заборгованості. Однак, не дивлячись на зазначене, Банк продовжував нараховувати проценти за прострочення сплати заборгованості за кредитом та пеню у розмірі 0,1% від суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення платежу. У зв`язку з зазначеним Банк звернувся у 2017 році до [PERSON] з позовом про стягнення з неї станом на 16.11.2017 заборгованості за процентами у розмірі 40 338,88 грн. та заборгованості за пенею за у розмірі 48 090,81 грн., з яких пеня за несвоєчасне погашення кредиту 4 779,68 грн. та пеня за несвоєчасну сплату процентів 43 311,13 грн. Загалом прохали суд стягнути заборгованість на загальну суму 88 428,81 грн. З наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається, що проценти та пеню, які Банк прохав суд стягнути за період з 23.09.2010 по 16.11.2017, тобто за період після звернення до суду з первісним позовом про дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором у справі № 2-1492/10. Проте право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України Окрім зазначеного, навіть, якщо не приймати до уваги вищезазначену судову практику, то стягнена оскаржуваним рішенням заборгованість, яку нарахував Банк, була ним нарахована за 7 років, тобто поза межами строків позовної давності. Відповідачка заявила про застосування строків позовної давності до позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» щодо стягнення з неї грошових коштів. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (а. с.77-84). У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи без їх участі. У судовому засіданні представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог, просив у його задоволенні відмовити з підстав зазначених у відзиві. Також заявив про застосування строку позовної давності. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке. Встановлено, що 20.05.2008 року між ПАТ АБ «Укразгабанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 530 К-Ф про надання споживчого кредиту в сумі 120 000 грн. на строк з 20.05.2008 по 19.05.2020 р. (а.с. 4-6). [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, а тому банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. 24.11.2010 р. Київським районним судом м. Полтави у справі № 2-1492/10 ухвалено заочне рішення, яким в рахунок стягнення заборгованості за кредитним договором № 530 К-Ф від 20.05.2008 року стягнуто 157290,78 грн., 1700 грн. судового збору, 120 грн. витрат на ІТЗ, звернуто стягнення на предмет іпотеки-квартиру [ADDRESS] (а.с.7). Додатковим рішенням Київського районного суду м.Полтави від 14.03.2012 по цій же справі № 2-1492/10 ухвалено стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість по кредитному договору № 530 К-Ф від 20.05.2008 року у розмірі 157 290,78 грн (а.с. 8). Постановою про закінчення виконавчого провадження від 22.01.2018 (ВП №36084344) з примусового виконання виконавчого листа № 2-1492/10, виданого 19.07.2011 Київським районним судом м. Полтави на виконання вищезазначеного судового рішення, відносно [PERSON] виконавче провадження було закінчено. Зокрема постановою було встановлено: «Згідно заяви Полтавської ОД АБ «Укргазбанк» № 552/823/2017 від 28.12.2017 боржником борг в сумі 159 110,78 грн., погашено в повному обсязі. Виконавчий збір у сумі 15 911,08 та витрати виконавчого провадження стягнено згідно платіжних доручень» (а.с. 55). Також, постановою про закінчення виконавчого провадження від 19.06.2020 (ВП № 47230596) з примусового виконання виконавчого листа № 2-1492/10, виданого 06.09.2012 Київським районним судом м. Полтави на виконання вищезазначеного судового рішення відносно [PERSON] виконавче провадження було закінчено у зв`язку з тим, що заборгованість за вказаним судоми рішенням погашена у повному обсязі (а.с. 54). Звертаючись у 2010 році до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № 530 К-Ф від 20.05.2008, Банк достроково стягнув всю суму заборгованості 157\~290,78 грн, яка складається з заборгованість по кредиту 114 166,69 грн, заборгованість по процентам 29\~536,06 грн, пеня 13\~588,03 грн. Після стягнення суми достроково суми боргу за кредитом з відповідача Банк продовжував нараховувати проценти за прострочення сплати заборгованості за кредитом та пеню у розмірі 0,1 % від суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення платежу. З наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається, що проценти та пеню, які Банк прохав суд стягнути були нараховані за період з 23.09.2010 по 16.11.2017, тобто за період після звернення до суду з первісним позовом про дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором у справі № 2-1492/10. У зв`язку з зазначеним Банк звернувся у 2017 році до відповідача з позовом про стягнення станом на 16.11.2017 заборгованості за процентами у розмірі 40 338,88 грн. та заборгованості за пенею за у розмірі 48 090,81 грн., з яких пеня за несвоєчасне погашення кредиту 4 779,68 грн. та пеня за несвоєчасну сплату процентів 43 311,13 грн. Загалом прохали суд стягнути заборгованість на загальну суму 88 428,81 грн. Відповідно до\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до\~ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі №202/4494/16-ц Верховний Суд вказав: «ПАТ КБ «ПриватБанк» використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, звернувшись у березні 2010 року до суду із позовом про примусове солідарне стягнення цих коштів у судовому порядку із боржника [PERSON] та поручителя [PERSON]. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк». Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18).» Враховуючи те, що позивач вже скористався правом дострокового стягнення суми боргу, тому нарахування процентів та обумовленої договором пені припинилося ухваленням рішення суду про стягнення суми боргу, тому позовні вимоги ПАТ АБ «Укгразбанк» є необґрунтованими та безпідставними, а отже, у задоволенні позову слід відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed