Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог: 05.03.2024 адвокат Рябчун О.Д. в інтересах [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] , яка є донькою [PERSON] , батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування вимог представник позивача посилається на те, що відповідачка не виконує щодо сина жодного з батьківських обов`язків, абсолютно байдужа до морального, фізичного та духовного розвитку дитини. Відповідачка з моменту народження залишила сина на проживання з бабусею, дитиною не цікавиться, не провідує, не виявляє абсолютно ніякого інтересу до внутрішнього світу дитини; матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. На думку представника позивача [PERSON] , зазначені обставини є підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав у зв`язку з її ухиленням від виконання батьківських обов`язків. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 08.03.2024 матеріали цивільної справи № 295/3369/24 направлено до Верховного Суду для визначення підсудності. 28.03.2024 ухвалою Верховного Суду відмовлено у визначенні підсудності цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, матеріали справи №295/3369/24 повернуто до Богунського районного суду м. Житомира. 17.04.2024 у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, залучено до участі в справі в якості заінтересованої особи Виконавчий комітет Житомирської міської ради (а.с.33). Ухвалою суду від 11.06.2024, яка постановлена у судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати і занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання позивача про виклик свідків, підготовче судове засідання закрито та призначено справу до розгляду по суті. У судових засіданнях 11.06.2024 та 06.08.2024 адвокат Рябчук О.Д. позов підтримувала та просила задоволити з підстав, викладених у ньому. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Вказала, що відповідачка самоусунулась від виконання батьківських обов`язків щодо сина, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Позивачка в судовому засіданні 06.08.2024 позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Пояснила, що виховує онука фактично з його народження, піклується, дбає про нього, забезпечує всі його потреби. [PERSON] зазначила, що донька в шлюбі не перебувала, хто є біологічним батьком [PERSON] невідомо. Відповідачка самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, життям сина не цікавиться. Відповідачка час від часу приходила до них, проте надовго не залишалась, садочок і школу не відвідує, місце її постійного проживання невідоме. Під час відвідування дитини відповідачка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, дитина не бажає спілкуватись з мамою, натомість відповідачка такої ініціативи по відношенню до сина також не проявляє. Жодних обов`язків по відношенню до сина не виконує. На початку повномаштабного вторгнення позивачка вивезла хлопчика за кордон, де вони проживають разом в орендованій квартирі, хлопчик почав відвідувати школу, мати життям сина не цікавиться. Відповідачка декілька раз з`являлась, коли необхідно було підписати дозвільні документи, оскільки за кордоном влаштувати дитину до будь-якого закладу без участі законного представника є достатньо проблематичним. Місця постійного проживання вона немає, перебувала на території Турції, потім приїздила до Польщі, де вона знаходиться на даний час точно невідомо. Сама вона не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав. Зазначила, що позбалення батьківських прав відповідачки необхідне з метою забезпечення найкращих інтересів дитини. В судове засідання 17.09.2024 адвокат Рябчун Н О.Д. направила заяву про розгляд справи без її участі та участі позивачки, позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити (а.с.76). Відповідачка в судові засідання 11.06.2024, 06.08.2024 та 17.09.2024 не з`являлась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом направлення судових викликів, копій позовної заяви та доданих до неї документів за її зареєстрованим місцем проживання, які повернулись на адресу суду не врученими (а.с. 37, 39-40, 57-58). До позовної заяви долучена заява [PERSON] , в якій зазначено, що вона позовні вимоги визнає, справу просить розглядати в її відсутність (а.с.8). Згідно з ч. 1 ст.\~280\~ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача і ухвалити заочне рішення.\~ Представник третьої особи Жалюк В. в судове засідання 17.09.2024 не з`явився, направив заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в позові (а.с.73). До заяви долучив висновок органу опіки та піклування Виконавчого комітету Житомирської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с. 74). За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, на підставі ст. 259 ЦПК України складення повного тексту судового рішення відкладено до 10 днів. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Статтею 51 Конституції України\~визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з\~постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої, другої\~статті 12 Закону України "Про охорону дитинства"\~виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга\~статті 15 Закону України "Про охорону дитинства"). Згідно з частиною 2 статті 150 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до пункту 2 частини 1\~статті 164 СК України\~мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України\~визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] . Його батьками записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується змістом копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.03.2011 (а.с. 13). Зі змісту витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження №000234005627 від 16.07.2019 вбачається, що відомості про батька дитини внесені на підставі ч. 1 ст. 135 СК України за вказівкою матері (а.с.14). Згідно довідки №40 Житомирського дошкільного навчального закладу №71 від 16.02.2024, малолітній [PERSON] відвідував дошкільний навчальний заклад, мати [PERSON] заклад жодного разу не відвідувала, життям сина не цікавилась, догляд за хлопчиком здійснювала бабуся [PERSON] (а.с. 15). Відповідно до довідки Головного управління пенсійного фонду України в Житомирській області [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи загального захворювання з 23.02.2018 довічно (а.с.20). Зі змісту довідки про доходи пенсіонерки [PERSON] вбачається, що розмір пенсії позивачки становить 2760,00 грн щомісячно (а.с.19). Згідно договору оренди житлового приміщення, укладеного 01.03.2022, [PERSON] разом з онуком [PERSON] проживає в орендованому житлі за адресою: [ADDRESS] (а.с.51-52). Згідно з\~Висновком виконавчого\~комітету Житомирської\~міської ради,\~як органу\~опіки та\~піклування,\~щодо \~позбавлення батьківських\~прав [PERSON] ,\~ який\~затверджений рішенням\~Виконавчого комітету\~Житомирської \~міської ради\~№1348\~від 21.08.2024,\~встановлено,\~що виходячи\~з інтересів\~дитини,\~виконавчий комітет,\~як орган\~опіки та\~піклування,\~вважає за\~доцільне позбавити\~батьківських прав\~ [PERSON] \~відносно малолітньої\~дитини [PERSON] ,\~ [INFO] (а.с. 74). Допитані у судовому засіданні 06.08.2024 свідки [PERSON] та [PERSON] , які є відповідно хрещеною мамою хлопчика та племінницею позивачки, тіткою хлопчика, надали схожі за змістом покази, з яких вбачається, що [PERSON] дитину не відвідує, фактично від народження її розвитком не цікавиться, вихованням та навчанням не займається, сина залишила на виховання з бабусею, яка не чинить перешкод в спілкуванні матері з сином, не проявляє до нього інтересу, не підтримує з ним жодних стосунків. Зауважили, що дитина не згадує про біологічну маму. Вихованням та розвитком дитини [PERSON] займається бабуся [PERSON] , натомість мати хлопчика веде аморальний спосіб життя. Суд приймає надані свідками покази як достовірні та достатні докази, які підтверджують невиконання матір`ю батьківських обов`язків з виховання сина, оскільки зазначені покази є послідовними, логічними, взаємоузгоджуються між собою, підтверджуються також доказами, наданими позивачем. Судом не встановлено, що свідки прямо чи опосередковано заінтересовані в результатах вирішення спору, як і не встановлено судом обставин, за яких покази свідків можуть бути поставлені під сумнів. При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її\~розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не\~є\~неблагонадійним (рішення ЄСПЛ у справі «Mamchur v. Ukraine» (№ 10383/09) від\~16 липня 2015 року). Як правило, найкращі інтереси дитини вимагають, з одного боку, щоб зв`язки дитини з її сім`єю підтримувалися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною для життя та розвитку дитини, оскільки порушення сімейних зв`язків означає від`єднання дитини від її коріння. З цього слідує, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише за вкрай виняткових обставин і що має бути зроблено все для збереження особистих відносин та «відновлення» сім`ї (рішення ЄСПЛ у справі «Strand Lobben and Others v. Norway» (№ 37283/13) від 10 вересня 2019 року ). Таким чином, з досліджених судом письмових доказів та показів свідків, які суд оцінив на предмет їх належності, допустимості, достатності та достовірності у взаємозв`язку і в сукупності, встановлено, що малолітній [PERSON] проживає разом з бабусею, яка здійснює за ним догляд, повністю займається його вихованням і матеріальним забезпеченням. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітнього сина, з ним не спілкується, не цікавиться його життям, не займається його матеріальним забезпеченням, згідно висновку органу опіки та піклування визнано за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав стосовно її малолітнього сина, а відтак на підставі пункту 2 частини 1\~статті 164 СК України, виходячи з найкращих інтересів дитини, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позовних вимог. Суд не бере до уваги та відмовляє в прийнятті заяви [PERSON] про визнання позову, яка долучена до позовної заяви, оскільки вона суперечить моральним засадам суспільства та не\~відповідає інтересам дитини. Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В постановах Верховного Суду від 22 листопада 2023 року у справі № 214/5134/22, від 10 листопада 2023\~року у справі № 401/1944/22 вказано, що будь-які заяви, зокрема нотаріально посвідчені, в яких один з батьків відмовлялася від батьківських прав на дитину та визнає позов про позбавлення його батьківських прав, не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки відмова батьків від дитини є\~неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства та не\~відповідає інтересам дитини». Нормами ч. 3 ст. 166 СК України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Таким чином з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітнього сина. При визначенні розміру аліментів суд керується положеннями ст. 182 СК України, бере до уваги, що відповідачка є молодою особою працездатного віку, яка зобов`язана брати участь в матеріальному забезпеченні неповнолітнього сина, відсутність відомостей про перебування на її утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб; відсутність відомостей про незадовільний стан її здоров`я, враховуючи розмір витрат, необхідних для забезпечення дитини повноцінним харчуванням, сезонним одягом, шкільним приладдям, речами особистої гігієни, ліками, потреби в забезпеченні її гармонійного розвитку, враховуючи розмір прожиткового мінімума, виходячи із рекомендованого розміру аліментів, який становить прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, суд присуджує аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на їх утримання в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до її повноліття. V. Розподіл судових витрат На підставі ст. 141 ЦПК України\~суд стягує з відповідачки на користь позивачки сплачений нею судовий збір в розмірі 1211,20 грн з вимоги про позбавлення батьківських прав та на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн з вимоги про стягнення аліментів.

Outcome: approved