Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 24.06.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір №468619-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». 24.06.2023 ТОВ «Бізпозика» направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір №468619-КС-001 про надання кредиту. 24.06.2024 [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору №468619-КС-001 про надання кредиту, на умовах, визначених офертою. Позивач направив відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-1060 на номер телефону, вказаний позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, котрий відповідачем було введено. Отже, 24.06.2023 між сторонами укладено договір №468619-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого ТОВ «Бізпозика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 42000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності та сплати процентів з користування кредитом, які є фіксованими та становлять 1.15013096 процентів за кожен день користування кредитом. Позивач виконав свої зобов`язання за укладеним договором про надання кредиту, перерахувавши грошові кошти в розмірі 42000,00 грн на банківську картку позичальника № [NUMBER] , що зазначений позичальником при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим, станом на 26.06.2024 у відповідача за договором №468619-КС-001 про надання кредиту утворилася заборгованість у розмірі 182\~407,32 грн, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 42 000 грн, суми прострочених платежів по процентах 134\~107,32 грн, суми прострочених платежів за комісією 6\~300,00 грн. Просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за кредитним договором №468619-КС-001 від 24.06.2023 року в розмірі 182\~407,32 грн., а також судові витрати по справі у сумі 2422,40 грн. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. 26 серпня 2024 року ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області було прийнято до розгляду дану позовну заяву з відкриттям провадження. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Відзив на позовну заяву відповідачем до суду не надано. Будь-які клопотання по справі від сторін, до початку розгляду справи, суду не надходили. Про дату, час та місце розгляду справи сторони були повідомлені належним чином. Згідно з ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд установив, що 24.06.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] дистанційно, в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», укладено договір про надання кредиту №468619-КС-001, який підписано позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-1060. За умовами договору позичальнику надані грошові кошти в розмірі 42 000,00 грн на засадах строковості, поворотності та платності, а позивальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика» та договором про надання кредиту. Плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1.15013096 процентів за кожен день користування кредитом. Комісія за надання кредиту становить 6300,00 грн. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 109\~200,00 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 9168,16 процентів. Сторонами, відповідно до умов договору про надання кредиту, погоджено, що кредит надається строком на 24 тижні. 24.06.2023 ТОВ «Бізнес Позика» направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір №468619-КС-001 про надання кредиту. 24.06.2023 [PERSON] прийняв (акцент) пропозиції (оферти) щодо укладення договору №468619-КС-001 про надання кредиту, на умовах, визначених офертою шляхом підписання електронним підписом. Також 24.06.2023 [PERSON] електронним підписом підписав паспорт споживчого кредиту у ТОВ «Бізнес Позика», в якому наявна інформація про умови кредитування, про орієнтовну загальну вартість кредиту, про порядок повернення кредиту. Відповідач з викладеними у зазначених вище документах умовами кредитування погодився без будь-яких зауважень або застережень. Отже, договір про надання кредиту був укладений в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору про надання кредиту №468619-КС-001 від 24.06.2023, що акцептована відповідачем. ТОВ «Бізнес Позика» своєчасно та в повному обсязі виконало зобов`язання за договором №468619-КС-001 про надання кредиту від 24.06.2023, перерахувавши відповідачу на картковий рахунок грошові кошти в сумі 42\~000 грн. [PERSON] належним чином не виконав свої зобов`язання за договором про надання кредиту щодо своєчасного повернення та у визначеному розмірі кредитних коштів, внаслідок чого за наданим позивачем розрахунком, та відповідно до довідки про стан заборгованості, станом на 26.06.2024 утворилась заборгованість за договором №468619-КС-001 про надання кредиту від 24.06.2023 в розмірі 182 407,32 грн, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 42 000 грн, суми прострочених платежів по процентах 134 107,32 грн, суми прострочених платежів за комісією 6 300,00 грн. Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 ЦК України). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Також, частинами 1,2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Отже, суд встановив, що між позивачем та відповідачем укладено договір про надання кредиту у формі електронного документу з електронними підписами сторін, позичальник [PERSON] отримав грошові кошти на погоджених ним умовах кредитування шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором, проте свого обов`язку зі своєчасного повернення кредитних коштів не виконав. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Отже, дії Товариства щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості та вимога про стягнення нарахованої комісії правомірні. Таку правову позицію Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта ст.263 ЦПК України). Суд встановив, що відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості, належним чином не виконував свої зобов`язання по поверненню кредиту, сплати відсотків у строки, визначені графіком погашення кредиту, кредит, проценти за його користування та комісію не сплатив у повному обсязі, порушивши умови договору про надання кредиту. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, належних та допустимих доказів, які б спростовували посилання позивача про наявність заборгованості та її розміру суду не надано. Отже, суд дійшов висновку, що позов ТОВ «Бізнес Позика» обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується матеріалами справи. Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 КПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, та стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 2422 грн 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved