Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просить позбавити [PERSON] , [INFO] , громадянина Росії, батьківських прав по відношенню до його доньки [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дати пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що [INFO] померла його дружина [PERSON] . Від даного шлюбу є спільна дитина [PERSON] , [INFO] . Від першого шлюбу його дружини з [PERSON] , який було розірвано Попаснянським районним судом Луганської області 27 січня 2012 року, є неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , про що відділом ЗАГС адміністрації м. Шумерля Чувашської Республіки Російської Федерації зроблено відповідний актовий запис №121. Відповідно до довідки № 3674 про реєстрацію особи громадянином України від 28 жовтня 2015 року [PERSON] набула громадянство України на підставі ч. 1 ст. 7 Закону України «Про громадянство України». Згідно з законодавством України остання є громадянкою України з моменту народження. Після смерті дружини, згідно наказу служби у справах дітей № 07-тв від 29 березня 2024 року [PERSON] влаштована на тимчасове проживання в його сім`ю до остаточного вирішення питання щодо її подальшої долі. Відповідач ніяким чином не піклується про свою дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами доньки, її станом здоров`я, не дбає про фізичний і духовний розвиток дитини, не займається її навчанням, підготовкою до самостійного життя. Зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування доньки, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкується з дитиною. Відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї доньки. Всі питання щодо виховання, матеріального забезпечення дитини вирішувалися його дружиною за його підтримки, а після смерті дружини - ним. З [PERSON] у них склалися теплі, дружні відносини. Він відноситься до неї, як до рідної доньки, виховує її і проживає з нею майже з самого її народження, тому дівчинка вважає та називає його батьком. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав, у зв`язку з чим зі згоди позивача та на підставі ст.ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Представники третіх осіб у судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, не заперечували проти позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що громадяни [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Попаснянського районного суду Луганської області від 27.01.2012 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано та визначено місце проживання дитини разом з матір?ю. Батько дитини - [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . 3 2017 року родина [PERSON] є внутрішньо переміщеними особами з м. Попасна Попаснянського району Луганської області. Позивач [PERSON] та [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах та виховували дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З 03.01.2024 [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Матір дитини [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] . Після смерті матері, неповнолітня [PERSON] залишилась проживати в родині [PERSON] з братом [PERSON] та бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Спеціалістами служби у справах дітей міської ради спільно з представниками структур, причетних до роботи з дітьми, було здійснено рейд в родину [PERSON] . За вказаною адресою створені належні умови для проживання та розвитку [PERSON] , потреби дитини забезпечені в повному обсязі. Для дівчинки облаштовано окрему кімнату, в наявності ліжко, шафа для речей, стіл для навчання, гаджети, одяг та взуття відповідно до потреб, засоби особистої гігієни, канцелярське приладдя. Відповідно до наказу служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області від 29.03.2024, [PERSON] влаштовано на тимчасове проживання в сім`ю [PERSON] . Наказом служби у справах дітей Лозівської ради Харківської області від 15.04.2024, [PERSON] взято на облік дітей, які перебувають у складних життевих обставинах. Відповідно до інформації, наданої 26.03.224 Лозівським міським центром соціальних служб, фахівцями центру здійснено оцінку потреб дитини [PERSON] . За результатами оцінювання потреб сім?ї з?ясовано, що біологічний батько [PERSON] , [PERSON] протягом тривалого часу з донькою не проживав, участі у вихованні доньки не приймав, фінансово не утримує, не цікавиться її життям та здоров`ям. В родині виявлені складні життєві обставини, зумовлені ухилянням біологічного батька від виконання батьківських обов`язків щодо малолітньої доньки. Зазначені обставини на задоволення потреб [PERSON] впливають мало, оскільки належні умови для проживання та виховання створює чоловік матері [PERSON] , забезпечує базові потребі дитини. Відповідно до інформації, наданої 02.04.2024 комунальним некомерційним підприємством «Лозівське територіальне медичне об`єднання», [PERSON] наглядається сімейним лікарем Панютинської амбулаторії [PERSON] . Мешкає дитина разом із братом [PERSON] та бабусею [PERSON] . Дитина здорова, щеплена згідно віку. Після смерті матері в березні 2024 року всіма питаннями щодо здоров`я дітей переймається їх бабуся. Згідно з характеристикою, наданою 12.04.2024 комунальним закладом «Панютинський ліцей» Лозівської міської ради Харківської області, [PERSON] навчається у 8 класі. Під час навчання зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована учениця. Постійно відвідує онлайн-уроки. Володіє навчальним матеріалом на достатньому та середньому рівнях. Підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. [PERSON] виховується в сім`ї, де панують дружні, відкриті стосунки дитини з родиною. Зараз вихованням дівчинки займаються бабуся [PERSON] та батько [PERSON] . Взаємодопомога, турбота та увага забезпечують доброзичливі відносини в сім`ї, бажаний результат виховання. Підтримують зв`язок з класним керівником, цікавляться її успіхами у навчанні і поведінкою. Згідно зі ст. 171 Сімейного кодексу України право дитини на врахування її думки поширюється на всі питання, які стосуються її особисто, а також питання сім`ї. До випадків, коли думка дитини має бути вислуханою обов`язково належить і вирішення спору про позбавлення батьківських прав. 29.05.2023 [PERSON] надала до служби у справах дітей міської ради заяву про те, що вона проживає в родині [PERSON] з 2011 року, який повністю займається її вихованням, навчанням та фінансово утримує. Після смерті мами [PERSON] дізналась, що [PERSON] не є її біологічним батьком. [PERSON] не заперечує проти позбавлення батьківських прав [PERSON] , який не приймає участі в житті дитини і якого дівчинка ніколи не бачила. З висновку виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, як органу опіки та піклування, затвердженого 25.06.2024, вбачається доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON] . Суд зазначає, що відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. У постанові №3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України №20 від 19 грудня 2008 року), а саме в пункті 15 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. В пункті 16 даної постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Приписами статті 165 СК України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує її харчуванням, медичним доглядом. Суду не надано жодного доказу, який би спростовував заявлені вимоги, а оскільки цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, диспозитивності та рівності сторін, виходячи з інтересів дитини, суд вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до його доньки [PERSON] . При цьому суд звертає увагу відповідача на те, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо його виховання. Відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і ухвалить рішення відповідно до інтересів дитини (ч. 4 ст. 169 Сімейного кодексу України). Крім того, згідно частин 2, 3 статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представниківдитини, разом з яким проживає дитина. На підставі ст.ст. 182-183 СК України розмір аліментів, які стягуються на утримання дитини, встановлюється судом з урахуванням: стану здоров`я та матеріального становища дитини; стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, виходячи з обов`язку батьків утримувати дітей, конституційного права особи на прожитковий мінімум, суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача аліментів та призначення їх у заявленому розмірі з дати пред`явлення позову згідно вимог ч. 1 ст. 191 СК України. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1211,20 грн. за вимогу про позбавлення батьківських прав та на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. за вимогу про стягнення аліментів, від сплати якого позивач звільнений.

Outcome: approved