Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-18 00:00:00

Заявники звернулися до суду із заявою про усиновлення дитини - [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтовують тим, що з 30 вересня 2006 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі та наразі спільно прийняли рішення щодо усиновлення дитини, оскільки власних дітей не мають. Звернулися до органу опіки та піклування, пройшли навчання та стали кандидатами в усиновлювачі з 15.09.2023 за обліковим номером 03-05/1. Першим етапом до цього стало опікунство. В ході прийняття рішення щодо призначення опікуном [PERSON] над [PERSON] заявники зібрали всі документи та виконали всі поставлені перед ними завдання органом опіки та піклування Немирівської міської ради, а саме: підтвердили задовільний стан здоров`я, обгрунтували фінансову спроможність утримувати дитину, надавши довідку про доходи заявника 1 - [PERSON] з місця офіційної роботи ТОВ «СП «АВТОСТРАДА», вказали про наявність власного житла , надали характеристику з місця роботи заявника 1 - [PERSON] та витяг, щодо відсутності судимості обох заявників. Актом обстеження умов проживання №02-12/113 від 15.09.2023 підтвердили створення всіх умов для виховання та розвитку дитини. Після цього заявник 2 - [PERSON] за згодою заявника 1 - [PERSON] , отримала статус опікуна над малолітнім [PERSON] , що підтверджується рішенням виконавчого комітету Немирівської міської ради Вінницького району Вінницької області №97 від 19.03.2024. Після того як [PERSON] потрапив до сім`ї заявників, між ними одразу виник тісний зв`язок, теплі родинні відносини. Хлопчик дуже швидко адаптувався та сприйняв заявників як своїх батьків. Тому заявниками було прийнято рішення звернутися до органу опіки та піклування Немирівської ради із заявою щодо усиновлення [PERSON] , який має статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування про доцільність усиновлення малолітнього [PERSON] , [INFO] громадянами україни [PERSON] та [PERSON] і відповідність інтересам дитини від 21.05.2024, затвердженого рішення виконавчого комітету Немирівської міської ради Вінницького району Вінницької області №207 від 21.05.2024, виконавчий комітет вважає усиновлення дитини [PERSON] , [INFO] громадянами України [PERSON] та [PERSON] доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Заявники мають переважне право на усиновлення дитини, відповідно до норм ст.213 Сімейного кодексу України, оскільки малолітній [PERSON] наразі виховується в їхній сім`ї, а тому вважають, що усиновлення заявниками [PERSON] , [INFO] відповідатиме його та їхнім найкращим інтересам, оскільки він потребує безумовної любові турботливих батьків, постійної підтримки та домашнього затишку. Також заявники бажають змінити прізвище та по батькові дитини. Ухвалою суду від 10.06.2024 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, визначивши проводити розгляд справи за правилами окремого провадження. У судовому засіданні, яке відбулось 19.09.2024 р. представник заявників, адвокат Олійник Ю.А. та заявники - [PERSON] , [PERSON] заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити. Представник заінтересованої особи органу опіки і піклування Немирівської міської ради Тригуб В.С. у судовому засіданні зазначив, що з наданого заявниками пакету документів, а також з перевірених умов проживання сім`ї, встановлено, що усиновлення відповідає інтересам дитини, а тому просив заяву задовольнити. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення по суті, дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що з 30 вересня 2006 року заявники перебувають у зареєстрованому шлюбі та власних дітей не мають. Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] м алолітній [PERSON] народився [INFO] , батьком дитини записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 23.11.2023 року позбавлено батьківських прав [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відносно їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Немирівської міської ради Вінницького району Вінницької області №65 від 20.02.2024 року надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування - [PERSON] [INFO] та влаштовано до Комунального некомерційного підприємства «Тульчинський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушення психіки Вінницької обласної Ради». Дитина знаходилася на вихованні в Тульчинському обласному будинку дитини з 07 жовтня 2021 року по 22 березня 2024 року відповідно до виписки з історії розвитку дитини від 22.03.2024 року. Рішенням виконавчого комітету Немирівської міської ради Вінницького району Вінницької області №97 від 19.03.2024 року призначено [PERSON] опікуном малолітнього [PERSON] [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Немирівської міської ради Вінницького району Вінницької області №207 від 21.05.2024 року затверджено висновок про доцільність усиновлення дитини [PERSON] [INFO] громадянами України [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено, що заявники [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , психіатричних та наркологічних протипоказань для усиновлення дитини не мають, не знятої чи непогашеної судимості не мають та в розшуку не перебувають, мають добрий стан здоров`я, мають власне житло, працюють, прагнуть надати усиновленій дитині любов, опіку та піклування, матеріальне забезпечення та виховання . Відповідно до статей 3, 4, 5, 7 Сімейного Кодексу України, кожна особа має право на проживання в сім`ї. Сім`я створюється, в тому числі, і на підставі усиновлення. Держава створює пріоритет сімейного виховання дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Згідно зі статтею 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Відповідно до частини 1 статті 208 СК України, усиновленою може бути дитина. Згідно із положеннями статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. У відповідності до статті 211 СК України усиновлювачем може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Згідно з положеннями ст. 217 СК України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода батьків на усиновлення дитини має бути безумовною. Угода про надання усиновлювачем плати за згоду на усиновлення дитини батькам, опікунам чи іншим особам, з якими вона проживає, є нікчемною. Згода батьків на усиновлення може бути дана ними лише після досягнення дитиною двомісячного віку. Якщо мати чи батько дитини є неповнолітніми, крім їхньої згоди на усиновлення потрібна згода їхніх батьків. Письмова згода матері на усиновлення засвідчується нотаріусом. Мати, батько дитини мають право відкликати свою згоду на усиновлення до набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Статтею 219 СК України передбачено випадки, коли згода батьків на усиновлення не потрібна, зокрема, усиновлення дитини провадиться без згоди батьків, якщо вони: 1) невідомі; 2) визнані безвісно відсутніми; 3) визнані недієздатними; 4) позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка усиновлюється; 5) протягом двох місяців після народження дитини не забрали її на виховання до себе в сім`ю та запис про них у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до статті 135 цього Кодексу. Усиновлення дитини може бути проведено без згоди повнолітніх батьків, якщо судом буде встановлено, що вони, не проживаючи з дитиною понад шість місяців без поважних причин, не проявляють щодо неї батьківської турботи та піклування, не виховують та не утримують її. На підставі ст. 218 СК України для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Відповідно до пункту 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що вирішуючи заяву по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги частин 1 - 3 статті 218 СК щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам. Згідно зі статтею 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS N58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка, відповідно до статті 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. У відповідності до статті 223 СК України особа, яка бажає усиновити дитину, подає до суду заяву про усиновлення. Заява про усиновлення може бути відкликана до набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Відповідно до положень статті 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. Суд не може відмовити особі в усиновленні на тій підставі, що вона вже має або може народити дитину. Суд, постановляючи рішення про усиновлення неповнолітньої особи, враховує мотиви, на підставі яких особи бажають усиновлення, можливість їхнього спільного проживання, їхній сімейний стан та стан здоров`я, а також інші обставини, що мають істотне значення. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. Статтею 225 СК України передбачено, що усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Відповідно до статі 232 СК України, з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. У відповідності до частини 1 статті 229 СК України особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Якщо усиновлюється дитина, яка досягла семи років, то для запису усиновлювача матір`ю, батьком потрібна згода дитини, крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 218 цього Кодексу. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. Згідно із частинами 2, 3, 4 статті 231 СК України, якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. Якщо усиновлюється повнолітня особа, її прізвище, ім`я та по батькові можуть бути змінені у зв`язку з усиновленням за заявою усиновлювача та усиновленої особи. Про зміни, передбачені у цій статті, суд зазначає у рішенні про усиновлення. Відповідно до статті 234 CK України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. Відповідно до підпункту 20 пункту 1 Розділу III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з пунктом 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5, підставою для внесення змін до актового запису цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно зі статтею 228 СК України, особи, яким у зв`язку з виконанням службових обов`язків доступна інформація щодо усиновлення (перебування осіб, які бажають усиновити дитину, на обліку, пошук ними дитини для усиновлення, подання заяви про усиновлення, розгляд справи про усиновлення, здійснення нагляду за дотриманням прав усиновленої дитини тощо), а також інші особи, яким став відомий факт усиновлення, зобов`язані не розголошувати її, зокрема і тоді, коли усиновлення для самої дитини не є таємним. Відомості про усиновлення видаються судом лише за згодою усиновлювача, крім випадків, коли такі відомості потрібні правоохоронним органам, суду у зв`язку з цивільною справою чи кримінальним провадженням. Таємниця усиновлення забезпечується також відповідно до статей 229-231 цього Кодексу. Особи, які розголосили таємницю усиновлення, несуть відповідальність, встановлену законом. Таким чином, враховуючи вік, стан здоров`я та матеріальне становище заявників, суд встановив, що будь-якої корисливої або іншої зацікавленості в усиновленні з боку заявників немає, їх намір відповідає вимогам законодавства та моральним засадам суспільства, заявники є здоровими, мають стійке бажання виховувати та утримувати дитину, усиновлення провадиться у найвищих інтересах дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов життя. Судом встановлено, що обставини, передбачені ст. 212 СК України, наявність яких виключала б для заявника можливість бути усиновлювачем дітей відсутні. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що дане усиновлення проводиться виключно в інтересах дитини, а також те, що заявники бажають її усиновити, підстав, передбачених у сімейному законодавстві, які б перешкоджали цьому усиновленню, судом не встановлено, а тому заява підлягає до задоволення в повному обсязі. Згідно із частиною 4 статті 314 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявника.

Outcome: approved