Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

17.06.2024 позивач звернувся до суду із позовом до Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області, Львівської районної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про встановлення факту родинних відносин, визнання недійсним та скасування розпорядження, Державних актів на право приватної власності на землю та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. У позові покликається на те, що [INFO] помер його дідусь - [PERSON] , а [INFO] бабця - [PERSON] , які до дня смерті проживали та були зареєстровані на [ADDRESS] . Після смерті бабці відкрилася спадщина на майно - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1.8362 га, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту серії І-ЛВ № 085821, виданого 15.01.2002, а також земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1.1061 га, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту серії І-ЛВ № 085820, виданого 15.01.2002, яку бабця успадкувала після смерті чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] , проте за життя не оформила належним чином спадкових прав на вказане майно. Він спадщину після смерті бабці прийняв, що підтверджується заведеною спадковою справою № 61/2018. Він проживав разом із бабцею та дідусем на час їх смерті, що підтверджується довідкою № 471 від 24.05.2019 та № 1005 від 26.10.2024. Між тим йому було відмовлено в оформленні спадкових прав в нотаріальному порядку, оскільки Державні акти на право власності на землю було видано після смерті спадкодавців. Крім того існують розбіжності у свідоцтві про смерть його дідуся, а саме прізвище дідуся вказано Ніколін, у Державному акті ж Николин. Зазначав, що оскільки розпорядження голови Городоцької РДА № 9 від 11.01.2002, на підставі якого і були видані його бабусі та дідусю Державні акти на право приватної власності на землю, як і самі акти були видані після смерті спадкодавців, такі слід визнати недійсними та скасувати на підставі ст.126, 182, 210 ЦК України. Оскільки [PERSON] та [PERSON] за життя належало право на земельну частку (пай) згідно Сертифікату, таке їх право не може бути звужене видачею правовстановлюючих документів після їх смерті, а відтак належне [PERSON] та [PERSON] на час смерті право на земельну частку (пай) площею відповідно 1.77 та 0.98 умовних кадастрових гектари увійшло в склад їх спадкового майна. Просив суд встановити факт родинних відносин, а саме, що він є внуком [PERSON] , прізвище якого у свідоцтві про смерть вказано « [PERSON] », факт належності [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ № 146533 від 22.05.1996, який виданий на ім`я [PERSON] , визнати недійсними та скасувати розпорядження голови Городоцької РДА № 9 від 11.01.2002 в частині передачі у власність [PERSON] та [PERSON] земельних ділянок площами відповідно 1.1061 га та 1.8361 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 085820, виданий 15.01.2002 [PERSON] на підставі розпорядження голови Городоцької РДА № 9 від 11.01.2002 та зареєстрований в Книзі записів державних актів за № 1085, а також Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 085821, виданий 15.01.2002 [PERSON] на підставі розпорядження голови Городоцької РДА № 9 від 11.01.2002 та зареєстрований в Книзі записів державних актів за № 1086, визнати за ним право на земельну частку (пай) площею 0.98 умовних кадастрових га, що належало [PERSON] на підставі Сертифікату серії ЛВ № 146534, виданого 22.05.1996 та зареєстрованого в книзі записів сертифікатів за № 4008, та на земельну частку (пай) площею 1.77 умовних кадастрових га, що належало [PERSON] на підставі Сертифікату серії ЛВ № 146533, виданого 22.05.1996 та зареєстрованого в книзі записів сертифікатів за № 4007, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явився, від його представника надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, позов підтримують. Представники відповідачів - Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області та Львівської районної державної адміністрації,в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися про час та місце проведення засідання, причини неявки суду не повідомили, відзиву на позов не подали, клопотань про відкладення судового засідання від них не надходило. Представник Головного управління Держгеокадастру у Львівській області в засідання не з`явився, 05.07.2024 подав відзив на позову, в якому просить відмовити у задоволенні позову до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, оскільки позовні вимоги заявлені до неналежного відповідача. У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, з дотриманням вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є внуком [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16-18). [PERSON] одружився з Николин (д.п. Фурдас) Анастасією Іванівною 01.03.1926 в церкві с. Завидовичі Городоцького району Львівської області (а.с.14). [PERSON] ти [PERSON] на підставі рішення Городоцької ради народних депутатів від 21.03.1996 № 70 було передано у приватну власність землю (середню земельну частку) на території Завидовицької сільської ради Городоцького району Львівської області площами відповідно 1.77 та 0.98 гектара без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджується витягами з книги записів на право приватної власності на землю (середню земельну частку). Вказане право підтверджувалося відповідно Сертифікатом на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 146533 та серії ЛВ № 146534 від 22.05.1996, які зареєстровано в Книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 4007 та за № 4008 відповідно (а.с.36-37). [PERSON] помер [INFO] в с. Завидовичі Городоцького району Львівської області (а.с.13). Згідно довідки виконкому Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області № 471 від 24.05.2019 [PERSON] до дня смерті був зареєстрований і проживав на [ADDRESS] , разом з ним проживали та були зареєстровані дружина - [PERSON] , невістка - [PERSON] , внук - [PERSON] з сім"єю (а.с.23). Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 74378959 від 18.10.2023 та інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 74378944 від 18.10.2023 вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася та заповіти від його імені не посвідчувалися (26-29). [PERSON] померла [INFO] в с. Завидовичі Городоцького району Львівської області (а.с.12). Згідно довідки виконкому Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області № 1005 від 26.10.2018 [PERSON] до дня смерті була зареєстрована і проживала на [ADDRESS] , разом з нею проживали та були зареєстровані внук - [PERSON] , з сім"єю, невістка - [PERSON] (а.с.23). 15.01.2002 на ім`я [PERSON] та [PERSON] було видано Державні акти на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 085820 та серії [NUMBER] , згідно з якими [PERSON] та [PERSON] передано у приватну власність земельні ділянки площами відповідно 1.1061 га та 1.8362 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Завидовицької сільської ради, вказані акти було видано на підставі розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації № 9 від 11.01.2002 та зареєстровані в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1085 та 1086 відповідно (а.с.19-22). Факт належності [PERSON] , який помер [INFO] та записаний в свідоцтві про смерть як « [PERSON] », Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 085820, виданого 15.01.2002 на підставі розпорядження голови Городоцької РДА № 9 від 11.01.2002 та зареєстрованого в Книзі записів актів на землю за № 1085, а також Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ № 146533 від 22.05.1996, доводиться аналогічністю інших його анкетних даних, зазначених у витягах з державного реєстру актів цивільного стану, довідкою з сільської ради, іншими документами, з яких вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одна і та ж особа. Батько позивача - [PERSON] , помер [INFO] (а.с.38). [PERSON] спадщину після смерті бабці прийняв, що підтверджується копією спадкової справи № 61/2018, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказані земельні ділянки відмовлено, оскільки спадкодавцями не набуто право власності на такі за життя. В ч.1 ст.3 ЦПК України закріплено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як роз`яснено у п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються за правилами ЦК в редакції 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004р.. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чинне на той час законодавства, зокрема, відповідні правила ЦК 1963р., у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно ч.1 ст.529 ЦК України в редакції 1963, яка діяла на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] , при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно ст.549 ЦК України в редакції 1963 визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За п.2 Указу Президента України від 08.08.1995р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни-спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.2 цього ж Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Оскільки матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] належало право на землю (середню земельну частку) площами відповідно 1.77 та 0.98 гектари без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, які знаходяться на території Завидовицької сільської ради, що підтверджувалося Сертифікатами на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 146533 та ЛВ № 146534 від 22.05.1996, які зареєстровано в Книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 4007 та № 4008 відповідно, таке право увійшло до складу їх спадкового майна. Оскільки дружина [PERSON] - [PERSON] , проживала разом з чоловіком на час його смерті, інших спадкоємців першої черги спадкування за законом майна [PERSON] , які б спадщину після його смерті прийняли, судом не встановлено, [PERSON] вважається такою, що спадщину прийняла в порядку ст.549 ЦК УРСР. Відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Оскільки розпорядження голови Городоцької РДА № 9 від 11.01.2002 та Державні акти на право приватної власності на землю, які були видані на підставі вищевказаного розпорядження, були видані після смерті [PERSON] та [PERSON] , а саме у 2002, такі слід визнати недійсними та скасувати. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 5 ст.1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи те, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за правом представлення майна [PERSON] , який спадщину після смерті бабці прийняв, [PERSON] , в свою чергу, спадщину після смерті свого чоловіка - [PERSON] , прийняла на підставі ст.549 ЦК України в редакції 1963р., проте належним чином не оформила правовстановлюючі документи на таку, позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , проте у видачі свідоцтва на вищевказані земельні ділянки йому було відмовлено з огляду на те, що правовстановлюючі документи на землю були видані після смерті спадкодавців, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позову. Крім цього позивачем заявлено вимогу про встановлення факту родинних відносин між ним та дідом, а також факт належності його дідові Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 146533 від 22.05.1996, які необхідні йому для належного оформлення своїх спадкових прав в нотаріальному порядку. Той факт, що [PERSON] , який помер [INFO] і прізвище якого згідно інших письмових матеріалів справи (Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану, довідок Великолюбінської селищної ради тощо) «Николин» - одна і та ж особа, підтверджується в повній мірі письмовими матеріалами справи та ідентичністю інших його анкетних даних. Факт родинних відносин між позивачем і [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження позивача та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження батька позивача - [PERSON] (а.с.16-18). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що є всі підстави для встановлення факту родинних відносин [PERSON] та [PERSON] ,а також факту належності останньому Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 146533 від 22.05.1996. При цьому заслуговують на увагу заперечення проти позову представника Головного управління Держгеокадастру у Львівській області в тій частині, що вони не є належними відповідачами у справі, не наділені повноваженнями для скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки, відтак у задоволенні позову в частині вимог до управління слід відмовити. На підставі ст.25, 373, 392, 1217, 1268 ЦК України, ст.ст.529, 548-549 ЦК України в ред..1963р.,

Outcome: dismissed