Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

28 березня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі ТОВ «Коллект Центр») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що 26 жовтня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» (далі ТОВ «Інфінанс») та [PERSON] на підставі заявки анкети № 3312755 на умовах пропозиції (оферти), що акцептована відповідачем шляхом підписання його електронним підписом, укладено договір позики, у тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0681146823/1. Відповідно до умов викладених в оферті, Пропозиція (оферта), Акцепт оферти, Правила та Заявка анкета становлять єдиний документ Договір. За умовами укладеного Договору [PERSON] отримав кредит у 4000 грн, строком на 30 днів, зі стандартною процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 1,75 % в день, строком дії договору 3 роки. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором для підписання електронного договору та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якогї в подальшому кредитодавцем ТОВ «Інфінанс» було перераховано грошові кошти в сумі 4000 грн. Підписанням акцепту оферти відповідач також підтвердив, що він повністю ознайомився з усіма його умовами, в тому числі з Правилами та йому була надана інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. ТОВ «Інфінанс» належним чином виконало свої зобов`язання за договором позики, надавши позичальнику кредитні кошти в порядку, передбаченими умовами Договору позики, що підтверджується відповідними доказами, доданими до позовної заяви. 16 грудня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі ТОВ «Вердикт Капітал») укладено договір факторингу № 16-12/21, відповідно до умов якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за договором позики № № 0681146823/1від 26 жовтня 2020 року, укладеним між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] 10 березня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01, у тому числі за договором позики № 0681146823/1 від 26 жовтня 2020 року, укладеним між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] . Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за договором позики, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 15 березня 2024 року становить 114 810 грн, з яких заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 4000 грн., заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги -110810 грн., Посилаючись на ці обставини, і враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 48416 грн, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 4000 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТОВ «Інфінанс» - 44416\~грн. Крім того, просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028\~ грн та витрати на правову допомогу в розмірі 13 000 грн. Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 08.04.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 60). Ухвалою суду від 30.05.2024 року визнано обов`язковою явку в судове засідання представника ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" для дачі пояснень у справі, розгляд справи відкладено на 12:00 19.06.2024 року. Ухвалою суду від 03.07.2024 року за клопотанням представника позивача витребувано у Акціонерного товариства «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1д) інформацію, чи видавалась [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП [NUMBER] ) банківська платіжна картка №\~ [NUMBER] , якщо так, то докази зарахування чи відсутності зарахування на картку №\~ [NUMBER] кредитних коштів у сумі 4000 грн., які 26.10.2020 р. були на неї перераховані згідно квитанції №\~70410027 від 26.10.2020 року, а саме: виписку по рахунку [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП [NUMBER] ) за номером картки №\~ [NUMBER] за період із 26.10.2020 року. 26.07.2024 року до суду на виконання ухвали від 03.07.2024 року від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла запитувана інформація, 27.08.2024 року надійшла уточнена інформація на виконання зазначеної ухвали. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, зазначила, що позивачем доведено перерахування кредитних коштів в сумі 4000 грн від ТОВ «Інфінанс» на банківську картку відповідача, вказану у заявці анкеті згідно квитанції №\~70410027 від 26.10.2020 року через платіжну систему IPay.ua, крім того наданою на запит суду випискою по даній банківській картці підтверджено, що вона випущена на ім`я [PERSON] , 26.10.2020 року на неї надійшли кредитні кошти в сумі 4000 грн, відповідач активно користувався даною банківською карткою по березень 2023 року. Відповідач взяті на себе зобов`язання згідно укладеного договору не виконав, кредитні кошти не повернув, нараховані відсотки не сплачував, будь яких доказів щодо виконання умов договору суду не подав. Право вимоги за кредитним договором укладеним зі [PERSON] було відступлено ТОВ «Інфінанс» на користь ТОВ «Вердикт Капітал», яке в свою чергу, право вимоги за даним кредитним договором відступило ТОВ «Коллект Центр». Таким чином, позов підставний та підлягає до задоволення. Щодо заяви представника відповідача про застосування строку позовної давності до заявлених вимог, заперечила. Враховуючи, введений на території України карантин, а потім і воєнний стан, строк позовної давності не сплив, а тому заява до задоволення не підлягає. Відповідач у судовому засіданні зазначив, що позов не визнає, просить відмовити в його задоволенні. Додатково пояснив, що будь яких договорів із позивачем не укладав, кредитних коштів в сумі 4000 грн не отримував, поданою на запит суду інформацією із АТ КБ «Приватбанк», а саме випискою по картковому рахунку, на його думку, не підтверджується перерахування на його картку саме кредитних коштів в сумі 4000 грн 26.10.2020 року, оскільки у виписці не зазначено особу, яка перерахувала кошти в сумі 4000 грн на його картковий рахунок. Заяву свого представника про застосування строку позовної давності до позовних вимог підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що позов не визнає, просить відмовити в його задоволенні. Свою позицію мотивує тим, що позивачем не надано суду доказів перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача в сумі 4000 грн. Крім того, подані суду копії договорів факторингу не підтверджують переуступку права вимоги, його клієнта про відступлення права вимоги ніхто не повідомляв, що свідчить про те, що вимоги позивача безпідставні, оскільки безпосередньо з ним відповідач жодних договорів не укладав. До того ж договір укладено в 2020 році, а з позовом позивач звернувся у 2024 році. Таким чином, позивач пропустив строк звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості. В судовому засіданні заявив про необхідність застосування строку позовної давності до заявлених позовних вимог ТОВ «Коллект Центр» Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку. Судом установлено, що 26.10.2020 року [PERSON] звернувся до ТОВ «Інфінанс» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заявку-анкету на отримання кредиту (а.с.5, зворот), в якій вказав свої особисті дані, номер телефону, реквізити банківської платіжної картки. Підписанням цієї анкети-заявки відповідач підтвердив, що він ознайомлений з умовами Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «Money Boom Loyal» та надав згоду на використання при укладенні правочину щодо надання кредиту одноразового ідентифікатора в якості аналога його власноручного підпису. В той же день 26.10.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та [PERSON] шляхом акцептування відповідачем умов оферти від 26.10.2020 року (а.с. 4) на умовах Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «Money\~Boom\~Loyal»,\~було укладено договір надання позики в тому числі і на умовах фінансового кредиту №\~0681146823/1, що підписаний електронним підписом у вигляді одноразового ідентифікатора 8r2g7q (а.с. 5), відповідно до умов якого позичальнику надається кредит у розмірі 4000 грн, на строк 30 днів, строк дії договору 3 роки, відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, максимальна відсоткова ставка 3,5 % за один день користування кредитом, застосовується за умови неналежного виконання умов договору. Підписанням акцепту відповідач підтвердив, що він повністю ознайомився з усіма його умовами, в тому числі з Правилами, які є невід`ємною частиною Договору (Оферти та Акцепту оферти), згідно п. 6.1., 6.7. яких сторони окремо погодили, що у випадку користування позичальником кредитом понад строк, встановлений у договорі фінансового кредиту або додатковими угодами між сторонами, зобов`язання позичальника за цим договором продовжуються на весь період фактичного користування кредитом. Проценти за користування поточною сумою фінансового кредиту нараховуються на суму фінансового кредиту з дня отримання включно та по день фактичного повернення включно. Сторони окремо погодили, що у випадку прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту у строк користування кредитом, обумовлений в договорі, проценти за користування кредитом нараховуються по дату фактичного повернення кредиту в повному обсязі виходячи з максимальної відсоткової ставки. (а.с. 12-13 зворот). З довідки про ідентифікацію вбачається, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , з яким укладено договір 0681146823 від 26.10.2020 року, ідентифікований ТОВ «ІНФІНАНС» за допомогою одноразового ідентифікатора 8r2g7q, яким підписано акцепт договору (а.с. 20 з/с). Відповідно до квитанції за сплату № 70410027 від 26.10.2020 року ТОВ «ІНФІНАНС» перерахувало кошти в сумі 4000 грн на карту [NUMBER] (а.с. 21). Підписуючи договір № 0681146823/1від 26.10.2020 року з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 8r2g7q, [PERSON] надав згоду на укладення даного договору та підтвердив, що ознайомлений з усіма істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена чинним законодавством (а.с. 4-20). Судом встановлено, що 16.12.2021 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 16.12.2021, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до Боржників за Договорами позики, у т.ч. за Договором позики №0681146823/1 від 26.10.2020, що укладений між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] (а.с. 25-31). Як вбачається з Реєстру боржників до договору факторингу № 16-12/21, який є Додатком №3 до Договору факторингу №16-12 від 16 грудня 2021 року, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором № 0681146823 від 26 жовтня 2020 року у загальній сумі 60210 гривень 00 копійок, з яких: 4000 гривень\~заборгованість за тілом кредиту; 56210 грн\~заборгованість по процентам (а.с. 27 з/с-29). 10.03.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено Договір №10-03/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача (а.с. 32-37). Як вбачається з Реєстру боржників до договору факторингу № 10-03/2023/01, який є Додатком №3 до Договору факторингу №10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року, ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором №\~0681146823 від 26 жовтня 2020 року у загальній сумі 114810 гривень 00 копійок, з яких: 4000 гривень\~заборгованість за тілом кредиту; 110810 грн\~заборгованість по процентам (а.с. 35 з/с-37, 38). Відповідно до розрахунку заборгованості, зробленої ТОВ "Інфінанс" на дату відступлення права вимоги 16.12.2021 року ТОВ «Вердикт Капітал», [PERSON] станом на 16.12.2021 року має борг по кредитному договору № 0681146823/1, в розмірі 60210 грн, з яких: 4000 грн - тіло кредиту, 56210 - сума заборгованості за відсотками (а.с. 22). Відповідно до розрахунку заборгованості, зробленої ТОВ "Коллект Центр" станом на 15.03.2024 року, [PERSON] має борг по кредитному договору №\~0681146823/1 в розмірі 114810 грн, з яких: 4000 грн - тіло кредиту, 110810 - сума заборгованості за відсотками (а.с. 24). Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач звернувся до суду з вимогою стягнути заборгованість у розмірі 48416 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 4000 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТОВ «Інфінанс» - 44416 грн. Тобто, ТзОВ «Коллект Центр» у тексті позовної заяви зробив акцент на те, що в частині заборгованості за відсотками бажає стягнути з відповідача таку заборгованість станом на дату відступлення права вимоги первісним кредитором ТзОВ «Інфінанс», при цьому, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач визначив суму таких відсотків у розмірі 44416 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з пунктом 1 частини другою статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 року у справі № 355/385/17 зазначено, що в статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст.1056 -1\~ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Цим же законом визначені особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У відповідності до\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з\~статтею 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Проаналізувавши встановлені обставини справи та відповідні їм норми права, суд приходить до висновку, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] договір надання позики від 26.10.2020 за формою відповідає вимогам\~Закону України «Про електронну комерцію», договір підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором, який є аналогом власноручного підпису. За змістом даного договору сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов надання кредиту. Отже, зважаючи на встановлену статтею 204 ЦК України і не спростовану при вирішенні цієї справи презумпцію правомірності укладеного кредитного договору такий договір у розумінні статей 11, 509 ЦК України є належною підставою для виникнення та існування обумовлених ним прав і обов`язків сторін. ТОВ «Інфінанс» свої зобов`язання виконало та надало кредитні кошти позичальнику [PERSON] , що підтверджується квитанцією № 70410027 від 26.10.2020 про зарахування 4000 грн на карту [NUMBER] року через платіжну систему IPay.ua (а.с. 21), а також інформацією від 15.07.2024 року № 20.1.0.0.0/7-24.07.09/84707, наданою АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду від 03.07.2024 року, відповідно до якої банківська платіжна картка № [NUMBER] випущена на ім`я [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП [NUMBER] ), на вказану картку були зараховані грошові кошти у сумі 4000 грн від 26.10.2020 року, що підтверджується випискою по рахунку № [NUMBER] за період з 26.10.2020 року (а.с. 117-118, 140-155). У заявці анкеті на отримання кредиту № 3312755, що підписана електронним підписом одноразовим ідентифікатором, [PERSON] зазначено реквізити банківської картки з цим же номером. З огляду на вказане, доводи відповідача про те, що позивачем не доведено перерахування кредитних коштів в сумі 4000 грн на його банківську картку, судом відхиляються, покликання на те, що у виписці по рахунку за 26.10.2020 року не вказано хто саме перерахував кошти у розмірі 4000 грн, є безпідставними, оскільки сам відповідач жодних доказів того, що кошти в сумі 4000 грн були перераховані на належну йому банківську карту іншою особою, а не ТОВ «Інфінанс» через платіжну систему IPay.ua на виконання умов кредитного договору, суду не подав, наданої позивачем квитанції від №\~70410027 від 26.10.2020 про зарахування 4000 грн на карту [NUMBER] року через платіжну систему IPay.ua, не спростував, крім того згідно виписки по банківському рахунку за 26.10.2020 року (а.с. 117-118) переказ із сумою зарахування саме 4000 грн на картку відповідача було здійснено лише один. В свою чергу, відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання щодо повернення тіла кредиту та нарахованих, згідно укладеного договору відсотків, не виконав, доказів іншого суду не подано. Перевіряючи розмір заборгованості саме на дату відступлення права вимоги ТОВ «Інфінанс» (16.12.2021 року), які просить стягнути позивач, суд зазначає, що заборгованість нарахована згідно умов укладеного між сторонами договору надання позики в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0681146823/1 від 26.10.2020 року (4000 тіло кредиту, 416 днів користування кредитом, з них 386 днів прострочення, 2100 грн відсотків за користування протягом 30 днів без прострочення (відсоткова ставка 1, 75 % в день (70 грн) - 30х70 =2100), 54040 грн відсотків за користування кредитом протягом 386 днів неналежного виконання зобов`язань (відсоткова ставка 3,\~5 % в день (140 грн) 386х120 = 54040), 70 грн відсотків за ставкою 1.75 % за день видачі кредиту 70 грн. 2100+54040+70 = 56210 грн) (а.с. 22). Відповідач, підписавши договір № 0681146823/1 від 26.10.2020 року погодився, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту включно до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно, про що зазначено у пункті 6 правил надання грошових коштів у позику договору №\~0681146823/1 від 26.10.2020 року. Відтак, оскільки відповідач продовжив користуватися кредитними коштами понад 30 днів, його зобов`язання за договором продовжено на строк такого фактичного користування, однак в межах встановленого строку дії договору, що становить 3 роки. Таким чином, сторони у договорі на власний розсуд визначили строк кредитування, а також передбачили право кредитора протягом 3-х років, починаючи з дня укладення договору нарахувати відсотки у визначеному договором розмірі. Спірний договір позики та його умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін та відповідно до статей 628, 629 ЦК України є обов`язковими до урахування. При цьому суд, з дотриманням принципу диспозитивності, враховує, що позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту в сумі 4000 грн, а також не всю суму нарахованих відсотків на дату відступлення вимоги ТОВ «Інфінанс» (56210 грн), а з врахуванням принципів розумності, співмірності і пропорційності в розмірі 44416 грн. Також суд виходить з того, що наданими суду доказами підтверджується, що позивачу ТОВ "Коллект Центр" право вимоги до боржників, у тому числі до відповідача, відступило ТОВ "Вердикт Капітал", якому, у свою чергу, право вимоги до боржників,у томучислі до відповідача, відступило ТОВ "Інфінанс", з яким відповідачем і був укладений 26.10.2020 року кредитний договір №\~0681146823/1. Покликання відповідача на те, що його не було повідомлено про відступлення прав вимоги за кредитним договором іншим кредиторам, не заслуговують на увагу суду з огляду на те, що неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. За таких обставин, враховуючи, що відповідач [PERSON] не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором позики між ним та ТОВ «Інфінанс» в обумовлені договором строки, позивач, який отримав право вимоги до відповідача за договором факторингу, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати позичені кошти та відсотки, суд приходить до висноку висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 48416 грн. Під час судового засідання відповідач та його представник заявили про застосування до позовних вимог позовної давності. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, що звернені позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Для обчислення давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, чинного на момент звернення позивача до суду з позовом, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. 24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації по відношенню до України, відповідно пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» - на території України з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, строком на 30 діб,який неодноразово продовжувався та затверджувався Верховною радою України та діє до цього часу. Таким чином, враховуючи, що до введення воєнного стану загальний строк позовної давності не минув, на момент звернення позивача до суду з позовом діяв правовий режим воєнного стану, суд дійшов до висновку, що позовна заява, яка надіслана до суду 28.03.2024 року, подана в межах строку позовної давності. Щодо судових витрат. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями частини 1 статті 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги судом задоволені повністю, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати на оплату судового збору в розмірі 3028 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, то судом встановлено наступне. Позивачем у позовній заяві було зазначено, що витрати позивача на правничу допомогу становлять 13000 грн, просить їх стягнути з відповідача на користь позивача. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат на правничу допомогу надано виписку з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, згідно якого керівником ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" та особою, яка має право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності є [PERSON] (а.с. 49), Договір про надання правової допомоги №\~02-01/2023 від 02.01.2023 року, укладений між ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" та АО "Лігал Ассістанс", Витяг з прайсу послуг, платіжне доручення № 413000008, заявка про надання юридичної допомоги № 1088, Витяг з Акту № 2 про надання юридичної допомоги від 13.02.2024 року (а.с.49 з/с-54). Представник відповідача у судовому засіданні зазначив, що витрати на правову допомогу, які просить стягнути позивач, є необгрунтованими та завищеними, та підлягають зменшенню. Відповідно до частин першої, другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд враховує, що дана категорія справ є поширеною, сама по собі позовна заява є нескладною та не потребує особливих затрат часу на її складання, містить 3 аркуші (6 сторінок), відсутні посилання на судову практику, що потребувало б додаткового часу на її вивчення. Пакет документів, що доданий до позовної заяви, також є наперед визначеним та не потребує великих зусиль для його зібрання. Суд звертає увагу на те, що представником позивача завищені години, які об`єктивно необхідні для вчинення певного виду правової допомоги як надання усної консультації, так і складання позовної заяви про стягнення боргу. Виходячи з наведеного, враховуючи складність справи (є малозначною,), ціну позову, обсяг наданих послуг (надання консультації та складення позовної заяви), вимоги співмірності, розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що клопотання відповідача про зменшення суми витрат на правничу допомогу підлягає до задоволення, заявлену до стягнення позивачем суму витрат на правничу допомогу слід зменшити до 5000 грн, та стягнути з відповідача в користь позивача у визначеному розмірі. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved