Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-11 00:00:00

У червні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, факт проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 2000 року по день смерті [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що з 2000-го року він проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу зі своєю колишньою дружиною [PERSON] . Шлюб між подружжям було розірвано 27 липня 1995 року. [PERSON] разом зі своєю дружиною [PERSON] мешкали у будинку заявника за адресою: [ADDRESS] , вели спільний побут, разом і в період зареєстрованого шлюбу, і після його розірвання виховували сина [PERSON] , [INFO] , заявник повністю утримував родину фінансово. З початком повномасштабного вторгнення збройних сил російської федерації на територію України, родина переїхала до міста Запоріжжя, через бойові дії у східному регіоні. [INFO] [PERSON] померла, у зв`язку із чим відкрилась спадщина на належне їй за життя майно, а саме: кімнату у гуртожитку в [ADDRESS] , земельну ділянку площею 5 га, розташовану на території Соледарської міської військової адміністрації та квартиру № за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] звернувся до приватного нотаріусу із заявою щодо видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у вчиненні даної нотаріальної дії останньому було відмовлено, у зв`язку із відсутністю в нього документів на підтвердження спільного проживання із померлою не менше як п`ять років. Встановлення факту проживання однією сім`єю для заявника має юридичне значення, оскільки надає йому можливість належним чином оформити свої спадкові права, що виникли після смерті його дружини [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою суду від 06 червня 2024 року відкрито провадження по справі (а.с. 40). У призначеному судовому засіданні [PERSON] надав пояснення по суті заяви, заявлені вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні у повному обсязі. Разом з тим, у судовому засіданні був допитаний в якості свідка [PERSON] , який, свого часу, навчався разом із заявником та тривалий час був другом родини [PERSON] . Про розірвання шлюбу між подружжям йому нічого відомо не було, оскільки [PERSON] та [PERSON] продовжували вести спільне господарство й проживати однією родиною за адресою: [ADDRESS] , від моменту реєстрації шлюбу і до початку повномасштабного вторгнення збройних сил рф на територію України. У 2022 році колишнє подружжя евакуювалося до м. Запоріжжя, де [PERSON] захворіла та померла. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, його неявка не перешкоджає розгляду справи. Суд, дослідивши подані докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Із наданих заявником матеріалів справи встановлено, що 09 серпня 1986 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області складено актовий запис № 71 про реєстрацію шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , на підтвердження чого суду надано витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію шлюбу № 00045559089 від 18 червня 2024 року (а.с. 35). Від даного шлюбу подружжя має сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 22). 27 липня 1995 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить відповідне свідоцтво серії [NUMBER] , видане Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 38). Між тим, в ході судового засідання було встановлено, що фактично шлюбні стосунки між сторонами не було припинено, колишнє подружжя продовжило вести спільний побут, виховувати спільного сина та проживати однією сім`єю, за адресою: [ADDRESS] , за місцем реєстрації заявника (а.с. 19). У відповідності до свідоцтва про смерть Заводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), серії [NUMBER] , встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 23). 04 грудня 2023 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Студенцовою О.О., заведено спадкову справу № 163/2023 за заявою [PERSON] (а.с. 36). 14 червня 2024 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у вчиненні дано нотаріальної дії заявникові було відмовлено, у зв`язку із тим, що останнім не надано доказів факту свого проживання зі спадкодавицею однією сім`єю не менш як п`ять років до часі відкриття спадщини (а.с. 37). Інші спадкоємці померлої до органів нотаріату із заявами про прийняття спадщини не зверталися. Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України - окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Положеннями п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Статтею 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу (ст. 1223 ЦК України). У відповідності до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем, [PERSON] посилався на те, що на момент відкриття спадщини він, проживав разом із [PERSON] без реєстрації шлюбу. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Зазначене повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 686/14490/16-ц, від 09 вересня 2020 року у справі № 523/17692/17. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У зв`язку із постійними обстрілами Бахмутської районної територіальної громади та її окупацією збройними силами російської федерації, де [PERSON] разом зі [PERSON] проживали до 2022 року, заявник позбавлений можливості надати суду весь необхідний для встановлення даного факту перелік документів, однак, спираючись на наявні матеріали справи, заслухавши позицію заявника та показання свідка під час судового засідання, суду доведений той факт, що заявник на час відкриття спадщини постійно проживав разом зі спадкодавцем. Враховуючи вищевикладене, а також, що встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем породжує юридичні наслідки, суд приходить до висновку про обґрунтованість поданої заяви та необхідність її задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved