Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-11 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача У серпні 2024 року [PERSON] звернулася до суду (через засоби поштового зв`язку) з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовну заяву мотивовано тим, що сторони з 27 квітня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу позивач та відповідач мають доньку [PERSON] , [INFO] . Снігурівський районний суд Миколаївської області своїм рішенням від 24 липня 2024 року шлюб між сторонами розірвав. На даний час, дитина проживає разом із матір`ю та знаходиться на її утриманні. Батько дитини є здоровим та працездатним, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. Виходячи з наведеного, просить суд стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до повноліття дитини. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Інші процесуальні дії у справі Суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області своєю ухвалою від 22 серпня 2024 року відкрила провадження у справі та постановила розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження. Позиції учасників справи Позивач у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином та своєчасно, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позов підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки суду не повідомив. За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Суд встановив, що 27 квітня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований 27 квітня 2007 року Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] та зроблений відповідний актовий запис №175. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] /а.с.3/. Сторони по справі є батьками неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 04 березня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Херсоні. В графі «Батько» значиться « [PERSON] », в графі «Мати» - « [PERSON] » /а.с.4/. Снігурівський районний суд Миколаївської області своїм заочним рішенням від 24 липня 2024 року ухвалив розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] /а.с.9-10/. Суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області своєю ухвалою від 20 травня 2024 року відмовив [PERSON] у видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини /а.с.11/. За даними довідки Нововасилівського старостинського округу Снігурівської міської ради Баштанського району Миколаївської області від 21 травня 2024 року №480 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , та має наступний склад сім`ї: дочка [PERSON] , [INFO] та чоловік [PERSON] , [INFO] /а.с.8/. Норми права які застосував суд, та мотиви їх застосування \~ \~ \~ \~Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. \~ \~ \~ \~Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до статті 13 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з частиною другою, третьою статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частинами 1, 2 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до Закону України «Пpo Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум на для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2024 року становить 3196 грн. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи ті обставини, що батьки проживають окремо, дитина проживає з матір`ю, зважаючи на об`єктивну потребу малолітньої дитини у забезпеченні належного матеріального утримання, суд дійшов висновку, що позов про стягнення аліментів слід задовольнити. Щодо судових витрат Згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при подачі позову в сили вимог Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. А отже, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 1211,20 грн. На підставі п. 1 ч.1ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, ст.180, 182, 191 СК України,

Outcome: approved