Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернулася адвокат Калініченко О.В. в інтересах позивача [PERSON] з позовом до [PERSON] третя особа - служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що [PERSON] та [PERSON] з 26.12.2014 перебували у шлюбі, який розірвано 16.06.2017. У цьому шлюбі в них народилася дитина: [PERSON] , [INFO] . З 2016 року відповідач проживає окремо від дитини, він не цікавиться життям дочки, не відвідував і не відвідує її вдома, не телефонує, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не турбується про їх духовний і фізичний розвиток, не цікавиться станом їх здоров`я, не проявляє батьківського піклування, що свідчить про відмову від їх виховання. Просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В судове засідання представник позивача [PERSON] - адвокат Калініченко О.В. не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, до суду надала клопотання про розгляд справи без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, а також про необхідність надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують відзив, шляхом публікації оголошень на офіційному порталі «Судова влада» та надсилання на адресу мешкання відповідача судових викликів, однак, в судове засідання не з`явився, про причини неприбуття суду не повідомив, жодних клопотань, пояснень або відзиву від відповідача не надходило, з огляду на що, враховуючи згоду позивача, суд на підставі п. п. 3, 4, ч. 1 ст. 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи - служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надано Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON] . Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на їх законність та обґрунтованість. Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 26.12.2014 року зареєстрували шлюб, в якому у них народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Таким чином, в судовому засілання встановлено, що [PERSON] є батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області №589/522/17 від 16 червня 2017 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 26 грудня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка реєстраційної служби Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 513. Стаття 150 Сімейного Кодексу України встановлює обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини та говорить про те, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя. Так, Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області № 589/2108/16-ц від 06.07.2016 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 600 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. З довідки Слов`янського ВДВС у Краматорському районі Донецької області від 09 жовтня 2023 року вбачається, що станом на 01 жовтня 2023 року заборгованість [PERSON] по аліментам у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №589/2108/16-ц становить 83643,90 грн. Також з довідки вбачається, що [PERSON] за період з квітня 2016 року по жовтень 2023 року жодного разу аліменти на утримання дитини не сплачував, та оскільки [PERSON] за викликом до державної виконавчої служби не з`являвся, за поданням державного виконавця його оголошено у розшук як боржника. З Довідки ВПО №3003-5000893342 від 08.04.2022 року та № 3003-5001501644 від 08.04.2022, вбачається, що [PERSON] та її дитина [PERSON] , [INFO] , фактично проживають: [ADDRESS] . З Висновку органу опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, складеного 26.06.2024, вбачається, що на підставі досліджених матеріалів та враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, діючи виключно в найкращих інтересах дитини, Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація, на яку покладено повноваження органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон) передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно роз`яснень, наданих у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду № 20 від 19 грудня 2008 року) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 16 цієї ж постанову Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормальному самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Як передбачає ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Отже, приймаючи до уваги той факт, що відповідач не цікавиться життям своєї дитини, не приймає участі в її вихованні та утриманні, не спілкується з нею, добровільної матеріальної допомоги не надає, суд доходить до висновку, що це свідчить про ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків, що є підставою для позбавлення його батьківський прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Надані позивачем докази на підтвердження вищенаведених обставин, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для встановлення факту ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . З іншого боку, відповідачем в судове засідання не надано доказів, що спростовують зазначені обставини. Таким чином, суд, на підставі наявних у справі доказів, дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Позивач не ставить питання щодо відшкодування судових витрат по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved