Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

Представник позивача Концерн «МТМ» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по оплаті за надані послуги з постачання теплової енергії у нежитлове приміщення III, IV підвалу розташованого за адресою: [ADDRESS] за період з листопада 2020 по квітень 2021 року у сумі 21\~142,38 грн. В обґрунтування позову зазначив, що відповідачу на праві власності належить вказане нежитлове приміщення, у яке Концерн «МТМ» надає послуги з постачання теплової енергії. Позивачем за вказаною адресою за період з листопада 2020 року по квітень 2021 було надано послуги з постачання теплової енергії на загальну суму 19\~048,23 гривень. Відповідач за вказаний період жодних оплат за надані послуги не здійснював, з урахуванням суми основного боргу, інфляційних витрат, 3% річних від простроченої суми загальна сума заборгованості складає 21\~142,38 грн. Ухвалою суду від 7.02.2023 відкрите провадження у справі, розгляд справи призначений у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Від відповідача 19.04.2023 року надійшли заперечення на позовну заяву , вказавши, що з позовними вимогами не згоден з тих підстав, що не звертався до Концерну «МТМ» з питання надання послуг, в його приміщенні відсутні будь-які мережі теплопостачання. Позивач не звертався до нього з пропозицією укладення договору. Доданий Договір він бачить вперше, будь-які документи від позивача він не отримував, послуг ніяких також не отримував. Жодного розрахунку і надання йому послуг з документів не вбачається, з чого складається сума боргу та на підставі якої методики вона нарахована незрозуміло. Прохав суд відмовити у задоволенні позову. Представник позивача, згідно ст.128 ЦПК України, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання 11.09.2024 року не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч. 3\~ст. 211 ЦПК України. Відповідач та його представник у судове засідання повторно не з`явилися, по невідомій суду причині, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином у судовому порядку судовими повістками з повідомленням. Конверти з судовими повістками, що направлялися за адресою останнього відомого місця проживання відповідача, повернулися до суду не врученим з відміткою Укрпошти про причини повернення «За закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). 09.07.2024 року від відповідача надходила заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що адвокат знаходиться на лікарняному, але доказів до заяви долучено не було. Про час і місце розгляду справи всі учасники справи повідомлялись належним чином через повідомлені і доступні суду засоби зв`язку відповідно: поштою, електронною поштою, а також інформація про рух справи розміщується на офіційному сайті суду і є загальнодоступною. Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, заслухавши свідків, оцінивши докази надані позивачем та відповідачем, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.ст. 81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що Концерн «Міські теплові мережі» є юридичною особою, метою діяльності якої відповідно до п. 2.1 Статуту є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на постійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну. Предметом діяльності Концерну «Міські теплові мережі» є виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів, її збут тощо (п. 2.2 Статуту). Відповідач [PERSON] є власником нежитлового приміщення III, IV підвалу розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі продажу від 23.08.2019 (а.с.8). Багатоквартирний будинок [ADDRESS] , обладнано приладом обліку. Нежитлове приміщення відповідача має спільне з будинком підключення до теплової мережі Позивача, що підтверджується актом від 01.10.2019 року./а.с.61/. Позивачем надавалися послуги з постачання теплової енергії Відповідачу з листопада 2020 по квітень 2021 на загальну суму 19\~048,23 грн, які не були сплачені відповідачем, відтак рахуються заборгованістю.(а.с.5). Відповідачем до\~матеріалів справи\~долучений акт\~обстеження інженерних\~комунікацій приміщення\~III,\~IV\~підвалу \~розташованого за\~адресою:\~ [ADDRESS] від 10.04.2023 року складений ФОП [PERSON] , відповідно до якого із усіх 8 кімнат даного приміщення відсутні обладнання та прилади опалювання. У кімнаті №1 даного приміщення знаходиться тепловий пункт опалювальної системи призначений для приєднання систем тепло споживання інших мешканців даного будинку, який зашитий з усіх боків./а.с.36/. У судовому\~засіданні свідок\~ [PERSON] \~підтвердив інформацію,\~яка була\~зазначена в\~акті обстеження\~інженерних комунікацій\~приміщення III,\~IV\~підвалу \~розташованого за\~адресою:\~ [ADDRESS] від 10.04.2023 року. На запитання учасників процесу відповів, що від теплового вузла виходять труби знизу доверху, як транзитні, прилади опалення були відсутні при візуальному огляді, можливо були зашиті під гіпсокартоном. З урахуванням рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 513 від 14.09.2023 було проведено обстеження підвального приміщення № III,IV [ADDRESS] , яким підвальне приміщення визнано окремим приміщенням з транзитними мережами опалення(а.с.144-141б). Частиною першою статті\~15 ЦК України\~передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті\~16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом\~у визначених законом випадках. Правовідносини із споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Законута інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Стаття 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до положень ч. 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 № 630 (далі - Правила № 630)\~централізоване опалення послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання. Опалювальна площа (об`єм) будинку загальна площа (об`єм) приміщень будинку, в тому числі у разі опалення площа (об`єм) сходових кліток, ліфтових та інших шахт. Опалювальна площа (об`єм) (квартири, будинку садибного типу) загальна площа (об`єм) квартири (будинку садибного типу, без урахування площв лоджій, балконів, терас. Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору. Згідно п.5 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строк, встановлений договором або законом. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг індивідуальний або колективний споживач. Відповідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Таким чином, обов`язок утримання житлових приміщень, в тому числі оплату послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води покладається на власника або наймача приміщення і рівною мірою на повнолітніх членів сім`ї наймача. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 8 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води та водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», встановлено, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на підставі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженого Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.\~Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (Постанова Верховного суду України від 30.10.2013 по справі 6-59цс13). У судовому засіданні відповідач та його представник неодноразово наголошували на тому, що між [PERSON] та позивачем відсутній укладений договір, вважає що відсутні будь-які обов`язки перед позивачем. Суд звертає увагу, що Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить і на споживачеві, і на теплопостачальній організації не виключає можливості стягнення з споживача на користь теплопостачальній організації вартості послуг з теплопостачання, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини. Концерн «Міські теплові мережі» здійснював та продовжував надавати [PERSON] послуги з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] . Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (правова позиція Верховного Суду України у справі №6-2954цс15). В п.25 правил №630 закріплено, що самовільне відключення від мереж централізованого опалення забороняється, а також норми Наказу Мінбуду України №4 від 22 листопада 2005 року «Про порядок відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води» зі змінами, внесеними наказом Мінжитлокомунгоспу за №169 від 06 жовтня 2007року, де визначено процедуру надання дозволу на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання житлового будинку при відмові споживачів від ЦО та ГВП. А внесені Наказом №169 від 06 жовтня 2007 року, зміни унеможливлюють відключення від ЦО та ГВП окремих квартир у багатоквартирному будинку і передбачають можливість відключення від централізованого опалення та гарячого водопостачання будинку в цілому за рішенням загальних зборів всіх власників (уповноважених осіб власників) приміщень у житловому будинку. Згідно п. 23 Правил користування тепловою енергією, розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. З огляду на те, що договір купівлі-продажу теплової енергії відповідачем не укладено, позивач виконав нарахування плати за спожиту теплову енергію шляхом розподілення Гкал між споживачами за період з листопада 2020 року по квітень 2021 року на загальну суму 19\~048,23 грн, (а.с. 60). Відповідно до Правил №630 постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період. Рішення про початок та закінчення опалювального періоду приймається органами місцевого самоврядування з урахуванням кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, державними санітарними нормами і правилами та іншими нормативними документами. Багатоквартирний будинок [ADDRESS] обладнано приладом обліку. Нежитлове приміщення відповідача має спільне з будинком підключення до теплової мережі Позивача, що підтверджується актом від 01.10.2019 року, а отже\~послугу було надано одночасно з початком опалювального сезону.\~(а.с. 61). Таким чином, факт отримання послуги підтверджується рішеннями Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону 2020-2021 року так як нежитлове приміщення відповідача має спільне з будинком підключення до теплової мережі Позивача. Також встановлено, що наказом ДП «УкрНДНЦ» від 13.12.2017 №414 методом підтвердження за позначенням прийнято національний стандарт ДСТУ ЕN 12831-3:2017 «Енергоефективність будівель. Метод розрахунку проектного теплового навантаження. Частина 1. Теплове навантаження, Модуль М3-3» з набранням чинності з 15 грудня 2017 року. Цей стандарт введено вперше і застосування його вносить низку суттєвих змін у спосіб обчислення тепловтрат приміщень, зокрема\~при визначенні теплового навантаження будівлі обов`язковим є врахування потенційних втрат тепла до суміжного простору. У межах цього стандарту суміжним простором може бути: 1. інше опалювальне приміщення в межах одного будівельного об`єкта; 2. інша будівельна особа в межах тієї ж будівлі (наприклад, сусідня квартира); 3. неопалювальний простір (неопалювальне горище/підвал, неопалювальний зимовий сад тощо); 4. сусідня будівля. Не рідкими є випадки, коли в будинку в окремих групах приміщень демонтовані радіатори внутрішньо будинкової системи опалення або впродовж тривалого часу відключена запірна арматура на системі опалення приміщення з встановленими індивідуальними приладами розподільного обліку теплової енергії, тоді температура внутрішнього повітря в цих приміщеннях понижується, порівняно з проектною, та на практиці виникають становища, коли температура по обидві сторони внутрішнього огородження суттєво відрізняється і спостерігаються значні втрати тепла через такі огородження. Теплоенергія передається в опалювальні приміщення за рахунок теплопровідності, випромінювання і конвекції, і поширюється тепло не тільки від радіаторів, а й від інших елементів системи опалення (розподільчі трубопроводи, стояки тощо). Тіла, предмети, повітря, отримавши теплоенергію від носія, в свою чергу, передають тепло іншим тілам і предметам, нагріті повітряні маси переносять тепло в інші ділянки простору. Тепло передається від більш нагрітих тіл до менш нагрітих, і теплоенергія, що міститься в повітрі передається в тому числі і в сусідні приміщення через огороджувальні конструкції суміжних приміщень (стіни, стелі, підлога). Тому можливість визначення конкретної точки і повного обсягу надходження теплової енергії на опалення в конкретному приміщені відсутня. У\~судовому засіданні\~відповідач долучив\~докази щодо\~ відсутності\~радіаторів у\~нежитловому приміщенні\~та інших\~приладів опалення,\~а саме\~акти обстеження\~ інженерних\~комунікацій приміщення\~III,\~IV\~підвалу \~розташованого за\~адресою:\~ [ADDRESS] від 10.04.2023 року та акт обстеження від 13.06.2024 року. Суд звертає увагу, що відсутність радіаторів не означає відсутність споживання комунальних послуг з опалення, так як і відключення опалення в окремому приміщенні не означає, що споживання комунальних послуг з опалення припиняється у випадку перекриття подачі теплоносія до системи опалення приміщення. З урахуванням рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 513 від 14.09.2023 було проведено обстеження підвального приміщення № III,IV [ADDRESS] , яким підвальне приміщення визнано окремим приміщенням з транзитними мережами опалення(а.с.144-141б). Рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради «Про затвердження акту обстеження підвального приміщення № III,IV [ADDRESS] , яким підвальне приміщення визнано окремим приміщенням з транзитними мережами опалення» відповідачем не долучено до матеріалів справи. Концерн «МТМ» по відношенню до [PERSON] як споживача послуг є виконавцем послуг з централізованого опалення. [PERSON] та його представник заперечував проти нарахованої суми боргу, так як невідомо за якою методикою здійснювалося нарахування. Регулювання відносин надання послуг з централізованого опалення передбачені\~«Правилами\~надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення».\~затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 за № 630 (надалі Правила №630). У вказаному нежитловому приміщенні відповідача розподільчий прилад обліку теплової енергії не встановлено, тому згідно п. 12 Правил №630, а саме: у разі встановлення будинкових засобів\~обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній\~площі, а у разі його відсутності за нормативами(нормами) споживання. Нормативи(норми) споживання для нежитлових приміщень визначаються згідно з річною питомою нормою споживання\~теплової енергії на 1 кв. м. опалювальної площі у відповідності до «Норм та вказівок по нормуванню\~палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні» Керівного технічного матеріалу (КТМ) 204 Україна 244-94 та Державним будівельним нормам України В.2.5-67:2013. Згідно ст. 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»(далі - Закон), вузол комерційного обліку вузол обліку, що забезпечує загальний облік споживання відповідної комунальної послуги у будівлі, її частині, обладнаній окремим інженерним вводом. Відповідно до п. 3 частини другої ст. 10 Закону\~загальний обсяг теплової енергії (крім обсягу теплової енергії, витраченого на приготування гарячої води, забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також приміщень, де встановлені вузли розподільного обліку теплової енергії/прилади - розподілювачі теплової енергії) розподіляється між споживачами, приміщення/опалювальні прилади яких не оснащені вузлами\~розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії,\~пропорційно до\~опалюваної площі (об`єму) таких споживачів. Порядок та підстава визначення розміру нарахованих платежів за послугу з централізованого опалення для приміщення Відповідача також сформульовані статтею 10\~Закону,\~відповідно якої\~загальний обсяг теплової енергії, визначений за допомогою вузла комерційного обліку, розподіляється\~між споживачами приміщення пропорційно до опалюваної площі таких споживачів. Опалення це послуга, яка надається для нормування температури повітря у приміщеннях. Приміщення відповідача використовується як робоча зона, тобто простір, в якому знаходяться робочі місця постійного або непостійного (тимчасового) перебування працівників, а отже підлягає нормуванню мікроклімат у приміщенні відповідно до ДСН 3.3.6.042-99 та ГОСТ 12.1.005-88. Порядок та підставу визначення розміру нарахованих платежів за послугу з централізованого опалення для приміщення [PERSON] у судовому засіданні пояснила і свідок [PERSON] . Саме Правилами\~надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» \~затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 за № 630 здійснюється нарахування платежів за послугу з централізованого опалення для приміщення [PERSON] . Відповідач не був позбавлений права та можливості звернутися до позивача стосовно роз`яснень здійснених нарахувань за надану послугу з постачання теплової енергії, а також вказаної опалювальної площі приміщення. Відповідне листування в матеріалах справи відсутнє та відповідачем не подано. Відсутність радіаторів не означає відсутність споживання комунальних послуг з опалення, так як і відключення опалення в окремому приміщенні не означає, що споживання комунальних послуг з опалення припиняється у випадку перекриття подачі теплоносія до системи опалення приміщення, так як теплоенергія передається в опалювальні приміщення за рахунок\~теплопровідності, випромінювання і конвекції, і поширюється тепло не тільки від радіаторів, а й від інших елементів системи опалення (розподільчі трубопроводи, стояки тощо). Тіла, предмети, повітря, отримавши теплоенергію від носія, в свою чергу, передають тепло іншим тілам і предметам, нагріті\~повітряні маси переносять тепло в інші ділянки простору. Тепло передається від більш нагрітих тіл до менш нагрітих, і теплоенергія, що міститься в повітрі передається в тому числі і в сусідні приміщення через огороджувальні конструкції суміжних приміщень (стіни, стелі, підлога). Для звільнення від оплати за житлово-комунальні послуги споживач повинен не лише фактично не користуватися послугами,\~а відмовитися в установленому порядку від їх отримання. Встановлено, що\~відповідачем не надано акту про відключення приміщення від мереж централізованого опалення, який подається на затвердження відповідної комісії, відповідної проектної документації, які б засвідчували факт відключення приміщення від мереж центрального теплопостачання та ненадання послуг з централізованого опалення. Лише перелічені документи, а не акти обстеження системи теплопостачання, можуть свідчити про ненадання до приміщення відповідача послуг з централізованого опалення. Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах справи відсутні. При вищевикладених обставинах Концерн «Міські теплові мережі» має право на нарахування та правильно нарахував [PERSON] основний борг за поставлену теплову енергію за адресою [ADDRESS] , яке належить відповідачу на праві власності, в період з листопада 2020 року по квітень 2021 року у розмірі 19\~048,23 грн, від сплати якого відповідач на користь позивача у добровільному порядку ухиляється, останній не сплачений відповідачем на користь позивача у добровільному порядку досі (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні), а тому суму цього боргу суд стягує з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 525\~ЦК України\~передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно \~ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З урахуванням викладеного, позовна вимога про стягнення з відповідача основного боргу підлягає задоволенню у розмірі 19\~048,23 грн. Згідно ч. 2\~ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Сума 3% річних від простроченої суми складає 525,71 грн., інфляційні втрати складають 1 568,44 грн. та підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі. Відповідно до положень ч. 1\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved