Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача В обґрунтування позову позивач зазначив таке. 19.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2044023, підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора. 24.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» (скорочено - ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ») було укладено Договір факторингу № 02-24122001, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників, а ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором, станом на 19.02.2022 загальний розмір заборгованості становить 20619,00 грн, з яких: 9000,00 грн - заборгованість за кредитом, 11619,00 грн - заборгованість за процентами. Покликаючись на вищенаведене, позивач просив стягнути з відповідача на його користь вказані суми в загальному розмірі 20619,00 грн. Відповідач до суду потворно не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином з урахуванням норм пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України шляхом надіслання рекомендованого повідомлення на зареєстровану адресу проживання відповідача. 2. Заяви (клопотання) учасників справи 17.09.2024 від представника позивача надійшла заява, в якій представник позивача зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника позивача та ухвалення заочного рішення судом. 3. Процесуальні дії у справі 23.05.2024 відкрито провадження у справі і постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 17.09.2024 постановлено проводити заочний розгляд цієї справи. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу під час розгляду справи по суті не здійснювалося. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин 19.06.2021 [PERSON] уклала кредитний договір № 2044023 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та отримала кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів за реквізитами в сумі 9000,00 грн строком на 9 днів. За умовами підписаного відповідачем і ТОВ «Лінеура Україна» кредитного договору за користування кредитним коштами позичальник зобов`язався сплачувати 693,50 процентів річних від суми кредиту в розрахунку 1,90 процентів на добу за стандартною процентною ставкою. За вказаним договором згідно з додатком до нього [PERSON] зобов`язалась повернути кошти в загальній сумі 10539,00 гривень, з яких 9000 гривень - це сума кредиту за договором, 1539 гривень - проценти за користування кредитом. Згідно з пунктом 4.2.1. кредитного договору сторони домовились, що у випадку, якщо у клієнта на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, та клієнт не продовжив строк кредиту відповідно до п.4.1.1.-4.1.6. Договору, за цим Договором застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролонгація) з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту. Згідно з пунктом 4.2.2. кредитного договору клієнт, підписуючи цей Договір, дає згоду на його авто пролонгацію, - продовження договору та строку користування кредитом з закінчення строку кредиту або продовження строку кредиту ще на 15 календарних днів. Загальна кількість автопролонгацій за цим договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 календарних днів (пункт 4.2.5. кредитного договору). До укладення договору кредитної лінії відповідачу була надана інформація про усі істотні умови кредитування у вигляді паспорта споживчого кредиту. Вказане підтверджується наданими позивачем копіями таких документів: договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2044023 від 19.06.2021; додатку № 1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2044023 від 19.06.2021; паспорта споживчого кредиту. Вказані документи містять електронний підпис [PERSON] - M451. Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою ТОВ «Лінеура Україна», товариство ідентифікувало клієнта [PERSON] , акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) здійснювалось в інформаційно-телекомунікаційній системі https://credit7.ua/ за допомогою одноразового ідентифікатора М451, час відправки позичальнику - 19.06.2021 8:28:52, номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор - 380961650384. Згідно з даними довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» від 30.11.2023 №3274 між цим товариством та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» було укладено договір на переказ коштів №ФК-19/03-21 від 12.03.2019; 19.06.2021 було здійснено операцію з перерахування коштів на банківську карту [NUMBER] . 10.01.2022 позивач надіслав [PERSON] вимогу про виконання зобов`язання за кредитним договором та повідомив суму заборгованості в розмірі 20619,00 грн. За договором факторингу № 02-24122001 від 24.12.2021 ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» зобов`язалося передати кошти в розпорядження ТОВ «Лінеура Україна» за плату, а ТОВ «Лінеура Україна» відступити ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Вказане підтверджується договором факторингу № 02-24122001 від 24.12.2021, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ». 5. Оцінка суду та застосовані судом норми права З встановлених обставин справи вбачається, що між сторонами виникли кредитні правовідносини, які врегульовано нормами §§1-2 Глави 16, Глави 52, §1,2 Глави 71 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), а також нормами Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до частини 1 статті 205 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі, а недодержання письмової форми має наслідком його нікчемність (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частинами 1, 2 статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом частини 1 статті 1049 ЦК України (норми про договір позики застосовуються до кредитних правовідносин в силу частини 2 статті 1054 ЦК України) позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Забороняється обмежувати споживача в часі для ознайомлення з інформацією, зазначеною у паспорті споживчого кредиту. Інформація, що надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та його структурного підрозділу, через який надається споживчий кредит, реквізити ліцензії та/або свідоцтва про внесення кредитодавця до Державного реєстру банків чи Державного реєстру фінансових установ; 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо); 3) суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту; 4) тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України; 5) види забезпечення за кредитом, необхідність проведення оцінки предмета забезпечення за кредитом та про те, за чий рахунок така оцінка проводиться; 6) орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наданими позивачем доказами підтверджується укладення між сторонами кредитного договору у письмовій формі у вигляді окремого документа, підписаного обома сторонами в електронній формі, який містить усі істотні умови договору, зокрема, щодо сплати процентів за користування коштами. Позивачем також доведено, що перед укладенням вказаного договору відповідачу була надана передбачена законом інформація як споживачу у вигляді паспорта споживчого кредиту. Відповідач належним чином своїх зобов`язань за договором не виконувала, внаслідок чого утворилася заборгованість, вказана позивачем. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512, статті 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом пункту 11 частини 1 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», факторинг є фінансовою послугою. Згідно з частиною 1 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до частини 3 статті 1079 ЦК України, фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. За нормами статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно з наведеними нормами законодавства відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, яке виникло з кредитного договору № 2044023 від 19.06.2021, а саме ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» набуло статусу нового кредитора. Отже, заборгованість відповідача за вказаним договором, підлягає стягненню на користь ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ». Таким чином, позов слід задовольнити повністю і стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 2044023 в розмірі 20619,00 грн, з яких: 9000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11619,00 грн - сума заборгованості за процентами. 6. Розподіл судових витрат між сторонами 18.06.2024 від представника позивача надійшла заява про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу. Відповідно до частини 2 статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до частин першої-шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з частиною 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Статтею 137 ЦПК передбачені спеціальні правила розподілу витрат на правничу допомогу адвоката. Так, нормами вказаної статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 статті 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано акт про отримання правової допомоги від 17.06.2024, укладений з адвокатом Пархомчук С. В., у якому вказано найменування послуг та їх вартість: зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, яка виникла між позивачем та [PERSON] в сумі 2000 грн, складання та подання до суду позовної заяви в сумі 5000 грн, інші клопотання та заяви до суду в сумі 3000 грн, канцелярські витрати в сумі 500 грн, рахунок № 17.06.2024-68 від 17.06.2024 на суму 10500 грн, платіжну інструкцію №3 1490 від 17.06.2024 про сплату вказаних кошів на рахунок адвоката Пархомчук С. В. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 10500 гривень, оскільки такі витрати є підтвердженими та обґрунтованими. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2422,40 гривень.

Outcome: approved