Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

Адвокат Козійчук О.І. в інтересах [PERSON] звернувся в суд з позовом до ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" про визнання виконавчого напису № 4045, вчиненого 24.03.2021 р приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем, таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 20.08.2024 р позовна заява прийнята до розгляду, у справі відкрите провадження та справу призначено до судового розгляду у спрощеному провадженні без участі сторін. На обгрунтування позовних вимог представник позивача в позовній заяві вказує, що 25.07.2024 р [PERSON] отримав повідомлення у додатку Приватбанк про арешт усіх рахунків та блокування платіжних засобів-пластикових карток та функцій додатку щодо здійснення платіжних операцій. Повідомлення містило посилання на копію постанови від 21 липня 2024 року, за якою приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Банадигою В.В. в межах виконавчого провадження № 65821788 на усі рахунки позивача накладено арешт. З отриманих в системі АСВП матеріалів виконавчого провадження № 65821788 [PERSON] дізнався, що 24.03.2021 р приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4045, про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ", якому АТ "ОКСІ БАНК" відступило на підставі Договору відступлення права вимоги від 02 серпня 2019 року право вимоги, якому у свою чергу АТ "Райффайзен Банк Аваль" відступило право вимоги на підставі Договору відступлення права вимоги № 114/2-16 від 02 серпня 2019 року, заборгованості за кредитним договором № 2203481504 від 06 червня 2008 року, укладеним між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" (правонаступник: АТ "Райффайзен Банк Аваль") та [PERSON] , що виникла за період з 22 серпня 2011 року по 22 березня 2021 року в сумі 339614,44 грн, зокрема: 45214,48 грн - заборгованості 3% річних за період з 22.08.20211 року по 22.03.2021 року; 294399,96 грн - заборгованості за інфляційними збитками за період з 22.08.2011 року по 22.03.2021 року, а також 1500,00 грн - плати за вчинення виконавчого напису. Проте вказаний виконавчий напис вважає безпідставним і таким, що не підлягає виконанню, оскільки він вчинений не на підставі правочину, а на підставі самостійного підрахунку та інфляційних втрат за прострочення зобов`язання в порядку, передбаченому ст. 625 ЦК України, що вказує на відсутність безспірності у визначенні вказаних сум. Тому просить позов задовольнити та визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 4045, вчинений 24 березня 2021 р приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем. Відповідач ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" належним чином повідомлений про розгляд справи у спрощеному провадженні, відзив на позов не подав. У письмовому клопотанні просить відмовити в задоволенні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу або зменшити їх розмір. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Банадига В.В. повідомлений про розгляд справи у спрощеному провадженні, пояснення на позов не подав. Дослідивши позовні вимоги та письмові докази, суд встановив. 24 березня 2021 року приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. вчинив виконавчий напис № 4045 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" заборгованості за кредитним договором № 2203481504 від 06 червня 2008 року, укладеним між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" (правонаступник: АТ "Райффайзен Банк Аваль") та [PERSON] , за період з 22.08.2011 року по 22.03.2021 року в сумі 339 614,44 грн, зокрема: 45 214,48 грн - заборгованості 3% річних; 294 399,96 грн - інфляційних збитків, а також 1500,00 грн - плати за вчинення виконавчого напису (а.с.7). 15 червня 2021 року на підставі виконавчого напису нотаріуса № 4045 від 24.03.2021 р приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Банадига В.В. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 65821788 про стягнення із [PERSON] заборгованості за Кредитним договором № 2203481504 від 06 червня 2008 року, укладеним з ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" (правонаступник: АТ "Райффайзен Банк Аваль"), в розмірі 339 614,44 гривень, а також 1500,00 грн - плати за вчинення виконавчого напису (а.с.11), постанову про стягнення з боржника [PERSON] мінімальних витрат в розмірі 141,80 грн (а.с.9) та постанову про стягнення з боржника [PERSON] основної винагороди в розмірі 34111,44 грн (а.с.12). 16 червня 2021 року приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Банадига В.В. в межах виконавчого провадження № 65821788 виніс постанову про розшук майна боржника [PERSON] (а.с.8). 08 березня 2023 року приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Банадига В.В. в межах виконавчого провадження № 65821788 виніс постанову про стягнення з боржника [PERSON] додаткових витрат в розмірі 358,68 грн (а.с.10). 19 липня 2024 року приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Банадига В.В. в межах виконавчого провадження № 65821788 виніс постанову про арешт коштів боржника [PERSON] (а.с.6). Надаючи правову оцінку вказаним правовідносинам, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку встановленому законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року (далі Порядок). Пунктом 1 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Порядком встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Згідно з пунктом 3 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. У Рішенні від 01 липня 2020 року № 7-р(I)/2020 Конституційний Суд України визнав положення частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат» такими, що відповідають Конституції України. При цьому Конституційний Суд України виходив з такого змісту частини першої статті 88 цього Закону: «Відповідно до частини першої статті 88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 17 липня 2019 року у справі № 759/3873/17 (провадження № 61-1177св18). Крім цього, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 р "Про внесення змін до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Отже, на час розгляду справи судом Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише за Нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідач не надав суду доказів про те, що Кредитний договір № 2203481504 від 06 червня 2008 р, який був підставою видачі виконавчого напису нотаріуса, був посвідчений нотаріально, а отже відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р № 1172 був підставою для вчинення виконавчого напису; не надав доказів про набуття прав вимоги до позивача за кредитним договором № 2203481504 від 06 червня 2008 року, укладеним між [PERSON] та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», а також доказів про безспірність заборгованості. Крім цього, виконавчий напис нотаріуса виданий не про стягнення коштів, передбачених Кредитним договором, а щодо відсотків і інфляційних витрат, нарахованих на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка встановлює відповідальність за невиконання грошового зобов`язання, а отже не може бути безспірною. Якщо боржник не має можливості висловити незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу, це об`єктивно виключає можливість учинення виконавчого напису. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 10 листопада 2021 року у справі № 758/14854/20. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Отже, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оцінивши встановлені судом обставини відповідно до загальних правил цивільного процесу, та за наслідками перевірки доводів боржника [PERSON] і оцінки наданих доказів, суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність позовних вимог. Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. У зв`язку з відсутністю клопотання сторін, суд не вбачає підстав для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до ч.4 ст. 136 ЦПК України у разі подання позовної заяви після подання заяви про забезпечення позову розмір судового збору зменшується на розмір судового збору, сплаченого за відповідну заяву про забезпечення позову. Позивач [PERSON] подав заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та сплатив судовий збір в розмірі 484,48 грн. Позовну заяву позивач подав через систему «Електронний суд», тому при зверненні з позовом до суду позивачем сплачений судовий збір відповідно до ч.4 ст. 136 ЦПК України та ч.3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору в сумі 484,48 грн та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 484,48 грн, а всього 968 грн 96 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved