Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

Позивач АТ «Перший Український Міжнародний Банк» ( далі АТ «ПУМБ») звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 28.08.2020 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1001670201301 відповідно до якого відповідачу надано кредит в сумі 40 000 грн. 00 коп. зі сплатою процентів за користування кредитом. Відповідач свої кредитні зобов`язання не виконує, станом на 30.04.2024 року заборгованість відповідача перед банком складає 59 189 грн. 08 коп. Просить стягнути суму заборгованості та судові витрати по справі. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18.07.2024 року відкрито провадження по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, просив розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідломлений належно, надав суду відзив на позовну заяву? де просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначив, що позивач надав відповідачу кредит на споживчі цілі в сумі 40\~000 грн. з невстановленою процентною ставкою річних, на невстановлений строк, з невстановленим розміром комісії за обслуговування кредитної заборгованості, що викладено в Публічній пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського облуговування фізичних особі. Відповідач згодний, що заява разом з Умовами Тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Проте відсутні підстави вважати, що сторони обумовити у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді процентів і неустойки (штрафів, пені) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Просив відмовити в задоволенні позову, справу розглянути у відсутність сторони відповідача. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223\~ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`вились, який в судове засідання не з`явився. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 28.08.2020 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1001670201301 відповідно до якого відповідачу надано кредит у сумі 40\~000 грн. 00 коп. зі сплатою процентів за користування кредитом. За умовами зазначеного договору ПАТ «ПУМБ» надав відповідачу кредит у виді встановленого кредитного ліміту на банківську карту в розмірі 40000 грн.. Відповідач зобов`язалась забезпечити повернення кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом за процентною ставкою 0,01 % річних. Відповідач на час укладення зазначеного кредитного договору була ознайомлена з його умовами, про що свідчить її підпис у заяві № 1001670201301 на приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та у Паспорті споживчого кредиту. У вказаних документах зазначена як сума кредитних коштів так і процентна ставка відсотка річних та інші умови. Суду не надано належних доказів у розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України щодо відсутності волевиявлення відповідача на укладення зазначеного договору та належності іншій особі, а не відповідача, підписів у вказаних документах. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до\~частини першої\~статті\~1054\~ЦК України\~за\~кредитним договором\~банк або\~інша фінансова\~установа (кредитодавець)\~зобов`язується\~надати грошові\~кошти (кредит)\~позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема відсотки та комісію. Як встановлено судом, АТ «ПУМБ» зобов`язання перед відповідачем по кредитному договору №1001670201301 виконано, але відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконує. Станом на 30 квітня 2024 року заборгованість відповідача за кредитним договором складає: заборгованість за кредитом 40\~000 грн., заборгованість за відсотками 14 грн. 50 коп.; заборгованість за комісією 19\~174 грн. 58 коп. Згідно правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 грудня 2018 року у справі №755/11648/15-ц, якщо договір, у тому числі кредитний, укладений на задоволення особистих потреб фізичної особи і не пов`язаний з підприємницькою діяльністю такої фізичної особи чи виконанням ним обов`язків як найманим працівником, такий договір є споживчим і наявність судового спору щодо цього договору не впливає на його характер, як споживчого, відтак і сам спір у будь-якому випадку стосується прав сторони договору, як споживача, а вирішення такого спору, незалежно від його ініціатора, має ґрунтуватися та враховувати і вимоги Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно із нормами\~статті 11\~Закону України від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII «Про споживче кредитування»\~(далі\~Закон\~№ 1734-VIII) після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої\~статті 12 Закону № 1734-VIII\~умови\~договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно із частинами першою, третьою\~статті 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Разом з тим, відповідно до частин першої-другої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Згідно з частиною 6 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит. До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів. Закон України «Про споживче кредитування» визначає оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 194/1387/19, провадження № 61-7416св20, від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19, провадження № 61-22778св19. З урахуванням викладеного, умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом №\~1734-VIII\~(10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12\~Закону №1734-VIII. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 серпня 2022 року у справі № 180/1434/20, провадження № 61-9418св21, Велика Палата Верховного Суду у постанові від13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, провадження № 14-44цс21. Верховний Суд зауважує, що висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, провадження № 14-44цс21 щодо тлумачення статей\~11,\~12\~Закону № 1734-VIII, є застосовними у справах про визнання нікчемними умов договору споживчого кредитування (після 10 червня 2017 року), відповідно до яких банк встановлює для споживача будь-які додаткові платежі на підставі частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону № 1734-VIII. Як вбачається з матеріалів справи, щомісячна комісія за обслуговування кредиту визначена у розмірі 2,99% від суми кредиту щомісячно. Загальна заборгованість\~відповідача закомісієюстаном на\~30\~квітня 2024року позивачем обраховано у розмірі 19 174 грн. 58 коп. Аналіз умов спірного договору дає підстави для висновку, що позивач не вказав у кредитному договорі та не роз`яснив відповідачу, які саме послуги банк їй надає, і що входить в «щомісячну комісію обслуговування кредиту». Ні у тексті спірного договору та додатку до нього, ні в матеріалах справи немає переліку дій/операцій АТ «ПУМБ» які включені до послуги комісії, яка є постійною, сталою і сплачувалась до повного повернення суми кредиту відповідно до спірного договору. Позивачем чітко не визначено, яка саме комісія передбачена кредитним договором, які щомісячні операції чи дії входять до цієї послуги, чи тотожні вони послугам, які банк має надавати безкоштовно відповідно до частин першої та другої статті\~11 Закону\~№ 1734-VIII. Водночас у матеріалах справи немає доказів, що відповідач зверталася до банку щомісячно чи частіше про надання інформації про стан кредиту. Таким чином, суд дійшов\~до висновку,\~щовстановивши у кредитному договорі №1001670201301 від 28.08.2020 року сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту щомісячними платежами, що у загальному розмірі складає 19\~174 грн. 58 коп., банк не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику. Розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи (зокрема, розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що вказані умови кредитного договору є несправедливими. При цьому, згідно з розрахункомзаборгованості за комісією, яка обрахована у розмірі 19\~174 грн. 58 коп. є суттєвим порівняно із розміром заборгованості відповідача за кредитом, що обрахована у розмірі 40\~000 грн., що вочевидь не можна визнати справедливим та розумним. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги АТ «ПУМБ» про стягнення з відповідача заборгованості по комісії за обслуговування кредиту у розмірі 19\~174 грн. 58 коп. За таких встановлених обставин, позовні вимоги АТ «ПУМБ» підлягають частковому задоволенню за кредитним договором від 28.08.2020 року, що становить 40\~014 грн. 50 коп., з яких: заборгованість за кредитом 40\~000 грн., заборгованість за процентами 14 грн. 50 коп. Згідно із частиною першою\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України\~ суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. \~Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.\~ Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Належними доказами в розумінні\~статті 77 ЦПК України\~є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. \~ \~ \~ \~Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження своєї позиції щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 40\~000 грн. та нарахованих відсотків у розмірі 14,5 грн., а тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених відносно них позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд бере до уваги, що позовні вимоги задоволено на 68 %, тому судові витрати підлягають відшкодуванню позивачу пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1647 грн. 23 коп.

Outcome: partial