Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

Описова частина із зазначенням суті питання, що вирішується. Позивач [PERSON] у порядку представництва, котре здійснює адвокат АО «Мицик, Кравчук і Партнери» - Кравчук П.І. (ордер на надання правничої допомоги серія ВС № 1257118 від 07.03.2024 року та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 522 від 10.05.2011 року у належно засвідчених копіях приєднані до матеріалів позовної заяви), 07.03.2023 року, сформувавши документ в системі «Електронний суд», подав у Сколівський районний суд Львівської області позовну заяву, що надійшла та була зареєстрована в діловодстві 08.03.2024 року, в якій просить ухвалити рішення про застосування наслідків порушення грошового зобов`язання у вигляді стягнення на свою користь з відповідачки [PERSON] інфляційних втрат за період прострочення з 01.08.2014 року по 29.06.2022 року, з 01.08.2015 року по 07.11.2023 року, з 01.08.2016 року по 05.02.2024 року (за 8 656 днів) у розмірі 154 807 грн. 79 коп., а також трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості за вказаний період у розмірі 23 757 грн. 49 коп., а всього коштів у сумі 178 565 грн. 28 коп., за мінусом переплати відповідачкою [PERSON] 05.02.2024 року основної суми грошового зобов`язання на 18 656 грн. 30 коп., тобто всього коштів у сумі 159 908 грн. 98 коп.. Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті судового збору у розмірі 1 279 грн. 27 коп. та понесених витратах на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000 грн., в сього коштів у сумі 51 279 грн. 27 коп., позивач [PERSON] при ухваленні рішення просить покласти на відповідачку [PERSON] .. Рішенням Сколівського районного суду Львівської області, ухваленим 21.08.2024 року у справі за єдиним унікальним номером 453/385/22 та номером провадження 2/453/553/24, задоволено частково позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про застосування наслідків порушення грошового зобов`язання у вигляді стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 89 741 грн. 68 коп. інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості за порушення грошового зобов`язання за період з 12.03.2017 року по 05.02.2024 року. У задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про застосування наслідків порушення грошового зобов`язання у вигляді стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості за період з 01.08.2014 року по 11.03.2017 року у сумі 70 167 грн. 30 коп. відмовлено у зв`язку із спливом позовної давності, про застосування наслідків котрої зроблено відповідачкою [PERSON] у зазначеному спорі. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір за пред`явлення позовних вимог про застосування наслідків порушення грошового зобов`язання у вигляді стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості, пропорційно до їх задоволення, у сумі 717 грн. 93 коп.. Позивач [PERSON] , у порядку представництва, котре здійснює адвокат Кравчук П.І., сформувавши документ у системі «Електронний суд», 22.08.2024 року подала у Сколівський районний суд Львівської області заяву про ухвалення у цій справі додаткового рішення, в якій просив стягнути на свою користь з відповідачки [PERSON] 28 000 грн. на відшкодування судових витрат, пов`язаних із отриманням професійної правничої допомоги. Заяву про ухвалення додаткового рішення обґрунтовано тим, що у ході розгляду судом цієї справи представництво позивача [PERSON] упродовж усього періоду здійснював професійний адвокат АО «Мицик, Кравчук і Партнери» - Кравчук П.І. згідно укладеного між ними договору про надання правничої допомоги від 20.02.2024 року, у котрому зафіксовано оплата клієнтом виконавцю фіксованого гонорару у розмірі 50 000 грн.. Своєю чергою, 22.08.2024 року клієнтом та виконавцем підписано Акт виконаних робіт, у котрому останні погодилися з вартістю правової допомоги у розмірі 50 000 грн., а розрахунок вартості виконаної роботи проведено шляхом внесення фіксованого гонорару згідно рахунку. Осікли позовні вимоги у цій справі було задоволено частково, то зазначені судові витрати підлягають стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто у розмірі 28 000 грн.. Про місце, дату та час судового засідання у справі щодо вирішення заяви про ухвалення додаткового рішення її учасники були повідомлені належним чином завчасно. Позивач [PERSON] у судове засідання щодо вирішення заяви про ухвалення додаткового рішення не з`явився, однак зазначений позивач, у порядку представництва, котре здійснює адвокат Кравчук П.І., у змісті поданої ним заяви про ухвалення додаткового рішення, одночасно заявив клопотання про вирішення такої заяви за його відсутності та за відсутності його уповноваженого представника. Відповідачка [PERSON] у судове засідання щодо вирішення заяви про ухвалення додаткового рішення не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомляла. Закон, яким керувався суд, ухвалюючи додаткове рішення. Види судових витрат у цивільній справі регламентовані статтею 133 ЦПК України, котрі, зокрема, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У свою чергу, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. В силу частин 1-6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою ; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Своєю чергою, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частини 2-4 ст. 141 ЦПК України). Як зазначено у ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З замістом ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статею 270 цього Кодексу. Згідно з пунктом 3 ч. 1 та ч. 2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення у тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється у тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи у судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (частини 3, 4 ст. 270 ЦПК України). За змістом ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Своєю чергою, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону). Встановлені обставини справи та висновок суду за результатами вирішення заяви про ухвалення додаткового рішення. Як уже йшлося вище, рішенням Сколівського районного суду Львівської області, ухваленим 21.08.2024 року у справі за єдиним унікальним номером 453/385/22 та номером провадження 2/453/553/24, задоволено частково позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про застосування наслідків порушення грошового зобов`язання у вигляді стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 89 741 грн. 68 коп. інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості за порушення грошового зобов`язання за період з 12.03.2017 року по 05.02.2024 року. У задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про застосування наслідків порушення грошового зобов`язання у вигляді стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості за період з 01.08.2014 року по 11.03.2017 року у сумі 70 167 грн. 30 коп. відмовлено у зв`язку із спливом позовної давності, про застосування наслідків котрої зроблено відповідачкою [PERSON] у зазначеному спорі. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір за пред`явлення позовних вимог про застосування наслідків порушення грошового зобов`язання у вигляді стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості, пропорційно до їх задоволення, у сумі 717 грн. 93 коп.. При цьому, питання про інші судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи, а саме про витрати на професійну правничу допомогу, у справі не було вирішено. Суд приймає до уваги, щоуповноважений представник позивача [PERSON] - адвокат Кравчук П.І., на відповідній стадії, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 246 ЦПК України, зробив заяву про неможливість подання до завершення з`ясування обставин цієї справи та перевірки їх доказами, доказів на понесення інших судових витрат, зокрема пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, а тому суд роз`яснив, що питання про розподіл таких витрат може бути вирішене у спосіб ухвалення судом додаткового рішення. Своєю чергою, заява про ухвалення додаткового рішення з вказаного питання щодо розподілу судових витрат подана позивачем [PERSON] через свого представника - адвоката Кравчука П.І. також й у відповідності до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Отож, судом приймаються до уваги й докази, подані ним разом із цією заявою про ухвалення додаткового рішення. Розглядаючи подану заяву по суті, суд зазначає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Вирішуючи питання про стягнення на користь позивача [PERSON] з відповідачки [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із диспозиції частин 1, 2 ст. 137 ЦПК України, та враховує, що такі витрати у даному випадку повинні нести сторони, оскільки правнича допомога зазначеному позивачеві не надавалася за рахунок держави, а за його власні кошти. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року у справі № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, з викладеного випливає, що до правничої допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, котрі свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позивачем [PERSON] через свого представника - адвоката Кравчука П.І. до заяви про ухвалення додаткового рішення долучено договір про надання правничої допомоги, котрий був укладений 20.02.2024 року між ним та АО «Мицик, Кравчук і Партнери» (копія міститься у справі, а. с. 124-125), як і долучено акт виконаних робіт від 22.08.2024 року та рахунок від 22.08.2024 року згідно вказаного договору (копія міститься у справі, а. с. 123). Відповідно до пунктів 1.1., 1.2., 3.1., 3.2. і 3.3. договору про надання правничої допомоги від 20.02.2024 року, виконавець зобов?язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов?язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Правовою допомогою в розумінні цього договору є представництво у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних за прострочення виконання ухвали Сколівського районного суду Львівської області від 25.11.2013 року у справі № 2-374/11. Правова допомога, передбачена предметом цього договору, оплачується клієнтом виконавцю шляхом внесення фіксованого гонорару у розмірі 50 000 грн.. Гонорари сплачується клієнтом в момент підписання договору або протягом 3 календарних днів з дня отримання рахунку. Рахунок передається будь-яким прийнятним для сторін способом, в тому числі поштовим, електронним, факсимільним зв?язком тощо. У випадку, якщо клієнт своєчасно не вносить оплату за договором, виконавець мас право зупинити надання правової допомоги. Надання виконавцем послуг та прийняття їх замовником підтверджується підписаними сторонами актами виконаних робіт. В разі не підписання акту виконаних робіт протягом трьох днів з дня вручення без письмових зауважень такий акт автоматично вважається підписаним. Акт передається будь-яким прийнятним для сторін способом, в тому числі поштовим, електронним, факсимільним зв?язком тощо. За змістом акта виконаних робіт від 22.08.2024 року, виконавцем в інтересах клієнта виконано зобов?язання, а саме: надання правової інформації, консультацій і роз?яснень з правових питань, визначених предметом договору про надання правової допомоги; моніторинг рішень у Єдиному держаному реєстрі судових рішень та вивчення правових позицій Верховного Суду у подібних категоріях справ; узгодження правової позиції з клієнтом; збирання доказів; складання позовної заяви; складання клопотання про долучення доказів; складання заперечення на клопотання (заяву); правовий аналіз поданих відповідачем документів; безпосередня присутність адвоката в суді, участь в засіданнях. Вартість правової допомоги становить 50 000 грн.. Розрахунок вартості виконаної роботи проведено згідно пункту 3.1. договору. Клієнт визнає та приймає виконану роботу. Претензій щодо обсягу якості виконаної роботи сторони не мають. Відповідно до роз`яснень, котрі містяться у пункті 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто, чинним ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року за єдиним унікальним номером судової справи 755/9215/15-ц та номером провадження 14-382цс19. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5 та 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року за єдиним унікальним номером судової справи 9901/350/18 та номером провадження 11-1465заі18 та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року за єдиним унікальним номером судової справи 826/1216/16 та номером провадження 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року за єдиним унікальним номером судової справи 755/9215/15-ц т а номером провадження 14-382цс19. Окрім того, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові за єдиним унікальним номером судової справи 910/12876/19, зауважила, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. При цьому, суд, звертає увагу на ту обставину, що чинне процесуальне законодавство визначає критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно, суд зазначає, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Одночасно, суд зазначає, що відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду за єдиним унікальним номером судової справи 905/1795/18 та за єдиним унікальним номером судової справи 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved