Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-05 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Суязова Г.В., звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, який мотивує тим, що 31.05.2014 року уклала шлюб з [PERSON] . У шлюбі у них у народився син [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично не існують. Сторони шлюбні відносини не підтримують спільного господарства не ведуть. Вони втратили почуття один до одного, що призвело до розпаду сім`ї. У їхніх відносинах взагалі відсутнє порозуміння та повага, між ними постійно виникали сварки та розбіжності, внаслідок чого вони втратили почуття любові один до одного, що призвело до розпаду сім`ї. Спільне проживання з відповідачем є неможливим та суперечить її інтересам. Рішення про розірвання шлюбу є остаточним. Також вказує, що відповідач проживає окремо, дійсне місце проживання відповідача їй не відоме. Син проживає з нею та його утримання здійснюється нею самостійно. З моменту припинення спільного проживання відповідач взагалі не цікавився їхнім сином, не утримував його, участі у вихованні не брав. Між ними відсутня домовленість про утримання сина та сплату аліментів. Відповідач є працездатним, здоровим, інших осіб на утриманні немає та має можливість сплачувати аліменти. А тому на підстав вищенаведеного просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 4000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач та представник позивача не з"явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача, зазначивши, що позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує , зазначивши, що позовні вимоги підтримує, строк на примирення просить не надавати. Відповідач у судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій зазначив, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі,\~ 31 травня 2014 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , що видане виконкомом Великодобронської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області У шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Великодобронської сільської ради Ужгородського району Закарпатсько області. Як встановлено згідно пояснень позивачки у позовній заяві, та не спростовано відповідачем у поданій ним до суду заяві, шлюбні відносини між сторонами припинено, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачем, зазначаючи, що збереження шлюбу та подальше спільне життя є неможливим і суперечить її інтересам, про що свідчить зміст позовної заяви. Відповідач позов визнав. Стаття 51 Конституції України\~передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у\~ст. 24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~\~ і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно\~ст. 24 цього Кодексу\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст.\~112\~ СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Як встановлено в ході розгляду справи та не заперечується відповідачем неповнолітній син сторін - [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю [PERSON] . Статтею 180 СК України визначений обов"язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд, зокрема, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних\~ чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А тому враховуючи вищенаведене, та визнання відповідачем позовних вимог в тому числі щодо стягнення з нього аліментів, суд уважає, за необхідне стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 4000,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків\~\~прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивачки до суду 22.12.2023\~\~року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів за один місяць з моменту звернення з позовом до суду підлягає негайному виконанню.\~

Outcome: approved