Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначало, що 18.04.2018 [PERSON] підписав анкету-заяву на приєднання до умов та правил надання банківських послуг та підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з запропонованими АТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та банком кредитний договір. [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Свої зобов`язання [PERSON] належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 10.03.2023 має заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 16.04.2018 у загальному розмірі 31 869 грн. 06 коп., яка складається з наступного: 26 070 грн. 20 коп. заборгованість за кредитом, 5 798 грн. 86 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Враховуючи те, що кредитодавець на власний розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості, позивач просив стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у загальному розмірі 31 869 грн. 06 коп., а також судовий збір у розмірі 2 684 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив, що проти розгляду справи за його відсутності та ухвалені заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач був належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання; не з`явився в судове засідання без повідомлення причин; не подав відзив; позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 18.04.2018 [PERSON] було підписано анкету-заяву, відповідно до якої відповідач ознайомивсь та згодний з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 12). У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» між [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» був підписаний кредитний договір № б/н, за яким було видано кредитні картки (а.с. 11). Згідно з паспортом споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», підписаним [PERSON] , основними умовами кредитування є: Тип кредиту - поновлювальна кредитна лінія з пільговим періодом використання; Строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією; Мета отримання кредиту - споживчі потреби; Спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом (на картковий рахунок) (а.с. 13-17). Відповідно до п. 2.1.1.12.1 Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг під борговими зобов`язаннями за кредитом сторони узгодили зобов`язання клієнта з повернення тіла кредита, відсотків за користування кредитом, комісії та штрафів, тобто загальну заборгованість клієнта (а.с. 19-62). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно зі ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує. Обґрунтовуючи позов про стягнення заборгованості з відповідача, позивач посилався на те, що згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 10.03.2023 [PERSON] має заборгованість за тілом кредиту у розмірі 26 070 грн. 20 коп. (а.с. 5-9). Позивачем на обґрунтування позовних вимог подано розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с. 5-9), довідку про те, що між [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» був підписаний кредитний договір № б/н, за яким було видано кредитні картки (а.с. 11), довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (а.с. 10), анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 12), паспорт споживчого кредиту (а.с. 13-17, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 19-62), виписку про рух коштів за договором № б/н за період з 09.10.2017 по 14.03.2023 (а.с. 72-78). Оскільки факт отримання кредитних коштів [PERSON] не спростований, вказаний кредитний договір є чинним, в установленому законом порядку недійсним не визнавався, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 26 070 грн. 20 коп. Позивач, окрім простроченого тілу кредиту, також просив стягнути з відповідача заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит у розмірі 5 798 грн. 86 коп. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до п. 2.1.1.12.2.1 Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг у разі виникнення прострочених зобов`язань за договором, клієнт сплачує банку плату за користування кредитом у розмірі подвійної місячної процентної ставки від розміру загальних боргових зобов`язань клієнта за договором, в тому числі, строк сплати яких не настав. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У порушення зазначених вимог ЦПК України позивачем суду не надано обгрунтованого розрахунку відсотків, нарахованих на прострочений кредит, не вказано на яку суму забогованості по кредиту нараховувалися відсотки, не вказано їх період нарахування, а тому правових підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦК України, у розмірі 5 798 грн. 86 коп. немає. Ураховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді сплати судового збору в розмірі 2 684 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial