Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-19 00:00:00

[PERSON] звернувся з заявою, в якій просить визнати його усиновлювачем дитини [PERSON] , [INFO] , змінивши їй прізвище та по батькові, а також записати його батьком у актовому записі про її народження. Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що з 2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі [PERSON] і в цьому шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Протягом дев`яти років вони проживають разом із дружиною, ведуть спільне господарство, виховують дітей. [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , в якому і народилася [PERSON] . Батько дитини участі у вихованні та утриманні не бере. З моменту їх спільного проживання (одруження) з [PERSON] , дитина весь час проживала і на даний час проживає разом з ними, а тому він вважає її своєю дочкою і має намір усиновити. У нього з [PERSON] склалися гарні стосунки, він бере активну участь у її вихованні, догляді, утриманні, разом проводять час, грають в ігри, гуляють. Дитина вважає його своїм батьком, оскільки практично з шестирічного віку дитини проживають разом. Він є громадянином України, проживає в квартирі по [ADDRESS] , яка належить йому на праві власності. За місцем проживання характеризуюся позитивно, працює, має добрий стан здоров`я, спиртними напоями або наркотичними засобами не зловживає, на обліку у психоневрологічному або наркологічному диспансері не перебуває, судимості не має. [PERSON] має добрий стан здоров`я, добре до нього ставиться, адже з раннього дитинства бачить тільки його, тому називає його батьком. [PERSON] та батько дитини [PERSON] не заперечують, щоб він усиновив їх дочку [PERSON] , про що свідчить нотаріально посвідчені заяви. а від 23 липня 2024 року. 12 серпня 2024 року відкрито провадження та прийнято матеріали заяви до розгляду. Ухвалою від 27 серпня 2024 року залучено до участі в справі в якості заінтересованої особи [PERSON] , який в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.40). Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Заслухавши вступне слово заявника та заінтересованих осіб, вислухавши думку неповнолітньої дитини [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.20,21 Конвенції про права дитини дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення і яка в її власних найкращих інтересах не може залишатись в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надається державою. Одним із проявів піклування про таку дитину є можливість її усиновлення, тобто прийняття усиновлювачем (усиновлювачами) у свою сім`ю усиновлюваної особи на правах доньки чи сина (ст.207 СК України). Відповідно до ст.3, 4, 5, 7 СК України, кожна особа має право на проживання в сім"ї, яка створюється, зокрема, і на підставі усиновлення. Держава створює пріоритет сімейного виховання дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Згідно зі ст.8 Європейської конвенція про усиновлення дітей (ETS N58), компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», вирішуючи заяву по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги ч.ч.1 - 3 ст.218 СК України щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам. Європейський суд з прав людини надає особливого значення при вирішенні справ про усиновлення принципу пріоритету інтересів дитини (Рішення у справі «Піні і Бертані і Атрипальді проти Румунії» від 22 червня 2004 року)». Так, в своєму Рішенні від 22 червня 2004 року у справі «Піні і Бертані і Атрипальді проти Румунії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «при вирішенні питання, чи вжили національні органи влади всіх заходів, яких підставно можна було вимагати від них, заради возз"єднання дитини зі своїми батьками, особливе значення має з"ясування того, що відповідає основним інтересам цієї дитини. У справах про усиновлення ще набагато важливішим є забезпечення переваги інтересів дитини над інтересами батьків, адже усиновлення/удочеріння означає «надання сім"ї для дитини, а не надання дитини для сім"ї». У відповідності до ст. 207 СК України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Згідно ст. 211 СК України, усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Усиновлювачами можуть бути подружжя, а також особи, зазначені у частинах п`ятій та шостій цієї статті. Встановлено, що заявник та [PERSON] перебувають у реєстрованому шлюбі з 17 жовтня 2015 року та носять спільне прізвище « [PERSON] » (а.с.11). У цьому шлюбі в подружжя [PERSON] народило двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Крім того, разом з ними проживає неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] року від першого шлюбу [PERSON] , укладеного з [PERSON] (а.с.10, 11). Відповідно до актів обстеження умов проживання від 01 липня 2024 року та 30 серпня 2024 року, заявник з дружиною та дітьми зареєстровані та проживають по [ADDRESS] , [PERSON] перебуває на його утриманні. Згідно акту обстеження умов проживання від 30 серпня 2024 року заявник з дружиною та дітьми зареєстровані та проживають по [ADDRESS] У трьохкімнатній квартирі, в якій вони проживають, умови проживання сім`ї задовільні, в кімнатах зроблено ремонт, кімнати облаштовані меблями та побутовою технікою. В кімнатах чисто, прибрано, шафа для одягу, стіл для навчання дітей. Є окрема кімната, спальне місце для сну та відпочинку, стіл для навчання з тумбою для шкільного приладдя, комп`ютерна технікка. Одяг та взуття по сезону, є запас продуктів. Сім`я перебуває у дружніх відносинах із сусідами. Між батьками та дітьми є взаємна повага, зберігають звичаї та традиції рідного краю. Заявник більше шести років займається виховання та утриманням [PERSON] (а.с.12). Як вбачається з висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини [PERSON] здорова (а.с.39). Згідно висновку про стан здоров`я особи [PERSON] є здоровим та може бути опікуном (а.с.38) та немає не знятої чи не погашеної судимості (а.с.37). [PERSON] працює Фермерському господарстві «Прикарпаття Агро», середній заробіток в місяць становить 8417 грн. З огляду на положення статей 211, 212 Сімейного кодексу України, суд не вбачає перешкод для визнання [PERSON] усиновлювачем. Так, згідно ст. 219 СК України, усиновлення дитини провадиться без згоди батьків, якщо вони: 1) невідомі; 2) визнані безвісно відсутніми; 3) визнані недієздатними; 4) позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка усиновлюється; 5) протягом двох місяців після народження дитини не забрали її на виховання до себе в сім`ю та запис про них у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до статті 135 цього Кодексу. Усиновлення дитини може бути проведено без згоди повнолітніх батьків, якщо судом буде встановлено, що вони, не проживаючи з дитиною понад шість місяців без поважних причин, не проявляють щодо неї батьківської турботи та піклування, не виховують та не утримують її. Згідно ч. 1 ст 217 СК України, усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Заявою від 23 липня 2024 року посвідченої приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Барабаш Р.С. та зареєстрованої в реєстрі за №1704 мати дитини [PERSON] підтверджує свою згоду на усиновлення її чоловіком [PERSON] її дочки [PERSON] (а.с.8). Таку згоду вона підтвердила і в судовому засіданні, вказавши, що рідного батька дочка [PERSON] не пам"ятає. Своїм атьком вона вважає [PERSON] , який дбає про неї, піклується, ставиться як до рідної дитини. Також, письмовою заявою від 18 липня 2024 року посвідченої приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу Львівської області Сивак М.І. та зареєстрованої в реєстрі за № 1842 батько дитини [PERSON] не заперечив, щоб [PERSON] усиновив його дочку [PERSON] (а.с.9). Згідно ст. 218 СК України, для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Неповнолітня дитина [PERSON] підтвердила, що її рідний батько зовсім не цікавиться нею та її життям. Заявника називає батьком, вона щаслива рости та виховуватися у сім`ї, де крім не,ї є ще двоє дітей, їх родина дружня, вони ведуть активний спосіб життя разом, батько забезпечує її всім необхідним, вона на відмінно навчається. При цьому, зазначила, що не той батько, що дав життя, а той, який дбає про дитину. Як встановлено судом, неповнолітня дитина [PERSON] проживає разом з заявником, називаючи його батьком, і як зазначено у висновку № 2596/02.1-16/24 від 03 вересня 2024 року, Болехівська міська рада вважає, що усиновлення неповнолітньої дитини [PERSON] громадянином України[PERSON] , є доцільним і таким, що відповідає виключно інтересам дитини. Із станом здоров`я дитини та правовими наслідками усиновлення [PERSON] ознайомлений. Враховуючи, що заявник являється повнолітньою дієздатною особою, старший за дитину, яку бажає усиновити, перебуває у шлюбі з матір`ю дитини, яку бажає усиновити, разом ще виховують двох дітей, народжених у шлюбі, не має перешкод до усиновлення, його стан здоров`я та матеріальне становище, умови проживання, ставлення до виховання дитини, мотиви усиновлення, суд дійшов висновку про здатність заявника забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини. Отже, в силу статей 211, 213 Сімейного кодексу України, [PERSON] може бути усиновлювачем неповнолітньої [PERSON] і це буде відповідати інтересам дитини. Відповідно до статті 229 Сімейного кодексу України, особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини ( ст. 231 СК України). З урахуванням викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення вимог заявника в повному обсязі, тобто оголошення [PERSON] усиновлювачем та зміни відомостей про дитину та батька у записі акту про народження дитини. Відповідно до вимог ч.7 ст. 294 ЦПК України, судові витрати заявнику не відшкодовуються.

Outcome: approved