Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

Представник позивача, адвокат Зайка П.К., звернувся до суду з позовом до Криворізької міської ради про припинення права власності, в обґрунтування позову зазначив, що позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . За життя [PERSON] належала 1/3 частка незакінченого будівництвом житлового будинку готовністю 11% за адресою: [ADDRESS] . В теперішній час, за вказаною адресою фактично будь-яке нерухоме мано відсутнє та земельна ділянка заросла травою, що підтверджується відповідним актом. З питання оформлення спадщини позивач звернулася до нотаріуса, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з невідповідністю правовстановлюючого документа вимогам законодавства України, а саме, договір купівлі-продажу не посвідчений нотаріально, не надано документів на спадкове майно, як на закінчений будівництвом об`єкт. Крім цього, нотаріус повідомив, що не зможе видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки згідно з інформації з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що за даною поштовою адресою значиться запис про право власності на закінчений будівництвом житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, власником якого [PERSON] не значиться. Таким чином, з питання оформлення спадщини рекомендовано звернутися до суду. Отже, у зв`язку з неможливістю належним чином оформити свої спадкові права після смерті матері у позасудовому порядку, позивач змушена звернутись до суду з цією позовною заявою, в якій просить припинити право власності на 1/3 частку нерухомого майна, незакінченого будівництвом житлового будинку готовністю 11% за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 27.02.2024 витребувано письмові докази та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Криворізьку міську територіальну громаду в особі Криворізької міської ради державного реєстратора відділу ЦНАП виконавчого комітету Криворізької міської ради. На підставі ухвали суду від залучено в якості співвідповідачів: [PERSON] , [PERSON] , виконком Центрально-Міської районної у місті ради та закрито підготовче провадження у цивільній справі. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить задовольнити. Представник виконкому Центрально-Міської районної у місті ради та відповідачі [PERSON] , [PERSON] до суду не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомили. Представник виконкому Криворізької міської ради до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому відповідно до роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] від 12.12.2012 (а.с. 10). Родинні відносини позивача зі спадкодавцем підтверджуються копією паспорта позивача (а.с. 20), свідоцтвом про народження та свідоцтвом про переміну прізвища, імені, по батькові позивача (а.с. 139). За життя на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 10.08.1998 на Криворізькій філії Придніпровської товарної біржі [PERSON] належала 1/3 частина незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями сарай-гараж «В», душ «Ж», вбиральня «З», за адресою: [ADDRESS] , з відсотком готовності 11%. Договір зареєстровано у Криворізькому міському БТІ в реєстровій книзі за №16дод, запис 932 (а.с. 12, 24). Згідно з Актом про фіксацію факта пошкодження/знищення нерухомого майна від 21.08.2023, 1/3 частка нерухомого майна, незакінченого будівництвом житлового будинку готовністю 11%, розташованого на земельній ділянці кадастровий номер: 1211000000:08:256:0037, за адресою: [ADDRESS] , фізично знищений, внаслідок природного фізичного старіння та впливу зовнішніх несприятливих факторів на будівельні матеріали, на поверхні землі не залишилось жодної цегли, земля вкрита травою. До акту додано фото-таблицю про фіксацію факту пошкодження (а.с. 15, 16). У червні 2023 року позивач звернулась до виконкому Центрально-Міської районної у місті ради із заявою в якій просила визнати 1/3 часку нерухомого майна, незакінченого будівництвом житлового будинку готовністю 11%, розташованого на земельній ділянці кадастровий номер: 1211000000:08:256:0037, за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] фізично знищеною, звернутись до державного реєстратора прав на нерухоме майно про виключення з реєстру прав власності запису про право власності, а також до КП «Криворізьке районне БТІ» ДОР» про погашення документації на вказану частку майна (а.с. 19). Листом від 21.06.2023 виконком Центрально-Міської районної у місті ради повідомив позивача, що законні підстави для визнання майна непридатним для проживання відсутні, оскільки майно, про яке йдеться у заяві, є незавершеним будівництвом (а.с. 17). Згідно з архівної справи КП «Криворізьке районе БТІ» ДОР» право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 44-48). Зі спадкової справи №33/2013, заведеної у приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Стюрко О.О. після смерті [PERSON] слідує, що із заявою про прийняття спадщини звернулась її донька [PERSON] , інші спадкоємці за законом відсутні. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 21.11.2014 право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за: [PERSON] (5/36 часток) та [PERSON] (5/36 часток), запис про реєстрацію права власності за [PERSON] відсутній. (а.с. 147-148). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.12.2021 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, у зв`язку з невідповідністю правовстановлюючого документа вимогам законодавства України, а саме, договір купівлі-продажу не посвідчений нотаріально, а також не надано документів на спадкове майно, як на закінчений будівництвом об`єкт. Таким чином, встановлено, що згідно з архівною справою КП «Криворізьке районе БТІ» ДОР» право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (1/3 частка), проте згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про право власності [PERSON] на 1/3 частку нерухомого майна, незакінченого будівництвом житлового будинку готовністю 11%, за адресою: [ADDRESS] , відсутній. Аналізуючи норми права, на які посилався позивач у позові, а також норми права, які слід застосувати, мотиви їх застосування суд приходить до таких висновків. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Нормою статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Пунктом 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України №24-753/0/4-13 від 16.05.2013, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Статтею 331 ЦК України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно виникає при умовах завершення його будівництва, введення його в експлуатацію та державної реєстрації права власності на нього. До завершення законного будівництва особа вважається власником матеріалів, які були використані в процесі створення цієї нерухомості. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення (п. 7 ч. 2). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317 цього кодексу власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частинами першою та другою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України закріплено конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Статтею 346 ЦК України передбачені підстави припинення права власності на майно, яке припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника. Згідно з положеннями статті 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. Вказана стаття не містить визначення поняття «знищення майна» та випадків, на які поширюється ця норма, зокрема, залежно від причин знищення майна. Тобто, зазначена норма поширюється на всі випадки фізичного руйнування майна, що призводить до припинення його існування як такого, незалежно від причин настання такого результату. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного суду від 17.01.2019 року (справа № 708/254/18) умовами для припинення права власності на знищене нерухоме майно згідно з вимогами статі 349 ЦК Украйни є наявність встановленого факту знищення майна, а також відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру. Документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна тощо. Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25 грудня 2015 року. Для державної реєстрації припинення права власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт незавершеного будівництва у зв`язку з його знищенням подаються: 1) заява власника закінченого будівництвом об`єкта чи об`єкта незавершеного будівництва, справжність підпису на якій засвідчується відповідно до Закону України «Про нотаріат»; 2) документ, що посвідчує право власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт незавершеного будівництва (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав або коли такий документ відсутній у зв`язку із втратою, пошкодженням чи псуванням). Державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт незавершеного будівництва у зв`язку з його знищенням проводиться за наявності відомостей про факт знищення, отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (пункт 75 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127). Судом встановлено, що належна спадкодавцеві 1/3 частка нерухомого майна, незакінченого будівництвом житлового будинку, готовністю 11%, за адресою: [ADDRESS] , знищена, що підтверджується відповідним актом. Документ, що посвідчує право власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт незавершеного будівництва, який відповідає вимогам чинного законодавства України, у позивача відсутній та у позасудовому порядку отримати його не має можливості. Чинним законодавством не встановлено обмежень для припинення за заявою власника права власності на об`єкт нерухомості, який знищено. При цьому, реєстрація припинення права власності на нерухоме майно в такому випадку можлива на підставі рішення суду. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем обрано належний спосіб захисту його цивільного права, позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved