Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

18.04.2022 року [PERSON] звернувся до Суворовського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 3000 доларів США, та трьох процентів річних у сумі 3\~368,7 грн., обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 10.11.2020 року відповідач позичив у позивача 3000 доларів США, що на момент подачі позову відповідно до курсу НБУ еквівалентно 87\~764,7 грн. 10.11.2020 року відповідачем була надана розписка про отримання грошей зі строком до березня 2022 року. Відповідач в строк, зазначений у розписці, не повернув вказану суму грошових коштів, у зв`язку із чим позивач просить суд стягнути на свою користь [PERSON] суму заборгованості за договором позики у розмірі 3000 доларів США, суму трьох процентів річних у сумі 3\~368,7 грн. та суму судового збору у розмірі 992,40 грн. Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 20.05.2022 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , про стягнення боргу за договором позики та трьох відсотків річних передано за підсудністю для розгляду до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області. 16.08.2022 року вказана цивільна справа розподілена і передана до розгляду судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Присакар О.Я. Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Присакар О.Я. від 19.08.2022 року відкрито провадження по справі, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду від 06 лютого 2023 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та трьох відсотків річних був задоволений; стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] , суму боргу за договором позики від 10.11.2020 року в розмірі 3000,00 (три тисячі) доларів США, та суми трьох процентів річних у розмірі 3\~368 (три тисячі триста шістдесят вісім) гривень 70 (сімдесят) копійок; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 (сорок) копійок. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду від 30 серпня 2023 року заочне рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.02.2023 року за позовом [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~про стягнення\~боргу за\~договором позики\~та трьох\~відсотків річних скасовано та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні 11.10.2023 року о 11 год. 00 хв. у приміщенні суду. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду від 21 листопада 2023 року призначено по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , про стягнення боргу за договором позики та трьох відсотків річних, почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання: - чи виконано рукописний текст під назвою «Розписка» від 10.11.2020 року [PERSON] або іншою особою? - чи виконано підпис від імені [PERSON] на борговій розписці від 10.11.2020 року [PERSON] або іншою особою? Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду від 23.05.2024 року було відновлено провадження по справі. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду сповіщений належним чином, представник позивача надав заяву від 09.09.2024 року про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду сповіщена належним чином, надала суду заяву від 11.09.2024 року про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч.2\~ст.281\~розгляд справи\~і ухвалення\~рішення проводяться\~за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України \~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України \~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України \~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~Ці дані встановлюються такими засобами:\~письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів;\~показаннями свідків. Згідно ст. 129 Конституції України, ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом\~ст.\~627\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні його умов. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог закону. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 611 цього ж Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 1046\~ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 2 статтею 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. При цьому, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (в т.ч. грошові кошти в такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1047\~ч.2\~ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. При цьому, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. В судовому засіданні встановлено, що 10.11.2020 року [PERSON] отримала у борг від [PERSON] грошові кошти в сумі 3000 доларів, які зобов`язалась повернути до березня 2022 року, що підтверджується відповідною розпискою. Отже, відповідно до умов договору позики позивач [PERSON] надав в борг [PERSON] грошові кошти в сумі 3000,00 доларів США, із зобов`язанням повернути вказану суму до березня 2022 року. Зазначений договір відповідає вимогам ст.1047 ЦК України, оскільки укладений в письмовій формі. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду від 21 листопада 2023 року призначено по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , про стягнення боргу за договором позики та трьох відсотків річних, почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання: - чи виконано рукописний текст під назвою «Розписка» від 10.11.2020 року [PERSON] або іншою особою? - чи виконано підпис від імені [PERSON] на борговій розписці від 10.11.2020 року [PERSON] або іншою особою? Відповідно до висновку експерта Одеського НДЕКЦ МВС України Мазур О.І. №СЕ-19/116-24/4081-ПЧ від 10 травня 2024 року, рукописний текст у розписці від 10 листопада 2020 року про те, що [PERSON] отримала від [PERSON] 3000 доларів США на 1 арк., виконаний [PERSON] . Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку щодо укладення відповідачем з позивачкою договору позики. Із ст. 545 ЦК України, яка регулює підтвердження виконання зобов`язання, вбачається, що якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен\~повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це в розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. З урахуванням наявності розписки про отримання позики, суд також приходить до висновку щодо невиконання зобов`язань за вказаним договором позики. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України). Також\~статтею 524 ЦК України\~визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Однак як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. У своєму рішенні Велика Палата Верховного Суду від 27.11.2019 року по справі №340/385/17, залишаючи в силі рішення судів попередніх інстанції зробила висновок, що позикодавець за договором позики в іноземній валюті має вільно обрати валюту стягнення, або визначену у договорів позики (розписці) або у національній одиниці гривні. Далі ч. 1,2\~ст. 207 ЦК України\~встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Відповідно до правового висновку ВС від 08.07.2019 року по справі №524/4946/16-ц за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Оскільки у позикодавця наявний оригінал боргової розписки, а відповідачем не спростовано наявність боргових зобов`язань перед позивачем, тому суд вважає, що позичальником не виконані зобов`язання перед позикодавцем, кошти, отримані у позику, не повернуті, а тому виходячи із вимог\~ст.204 ЦК України, яка встановлює презумпцію правомірності правочину, наявні всі правові підстави для стягнення грошових коштів з відповідача на користь позивача. Договір позики укладено в доларах США та позивач правомірно скористався своїм процесуальним правом обирати валюту зобов`язання та пред`явив позовну вимогу щодо стягнення заборгованості в іноземній валюті. Відповідно до\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно\~ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За таких обставин, виходячи з диспозитивності судового процесу, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення боргу в сумі 3000,00 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на день подання позову (29,2549 грн. за 1 дол. США) складає 87\~764,7 грн. підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми трьох процентів річних від простроченої суми. Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняються частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 625 ЦК України божник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування\~утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. За таких\~обставин, що стосується стягнення трьох процентів річних від суми, суд приходить до висновку, що вони підлягають стягненню з відповідача, оскільки їх стягнення передбачено ст. 625 ЦК України, а також у зв`язку з тим, що в договорі не визначений розмір процентів, який підлягає стягненню, отже з відповідача необхідно стягнути три проценти річних. Суд погоджується з розрахунком трьох процентів річних від суми боргу, оскільки вони проведені відповідно до вимог закону, та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача трьох процентів річних у сумі 3\~368,7 грн. (87\~764,7 грн. х 3 х 467 / 365 / 100). Відповідно до вимог ст.ст.12,13,77,78,79,80,81,82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або достовірності їх визнання. У відповідності до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 992,4 грн, що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у зазначеній сумі.

Outcome: approved