Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

19.06.2024 до Оратівського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу В обґрунтування позову позивач зазначив, що 12.11.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оратівського районного управління юстиції у Вінницькій області зареєстровано шлюб між ним та відповідачем [PERSON] , актовий запис № 49. Від даного шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між сторонами не склалося через різні несумісні характери та погляди на життя, що у повсякденному побуті призводило до прикрих непорозумінь, сварок та конфліктів, між сторонами відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага, кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично як подружжя сторони не проживають, відповідач проживає з іншим чоловіком без укладення/реєстрації шлюбу, тому позивач вважає, що подальше спільне збереженняи сім`ї є неможливим та недоцільним, відтак звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 24.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 141/336/24 та призначено розгляд справи на 25.07.2024. Судове засіданні, призначені на 25.07.2024 та на 27.08.2024, не відбулись та були відкладені на 27.08.2024 та, відповідно, на 17.09.2024 у зв`язку з неявкою сторін. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання 17.09.2024 повторно не з`явився. При цьому, в позовній заяві від 19.06.2024 [PERSON] просить суд розгляд справи здійснювати без його участі, судові витрати залишити без відшкодування. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання 17.09.2024 повторно не з`явилася. Натомість, 30.08.2024 на електронну адресу суду надійшла заява відповідача [PERSON] від 30.08.2024 про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить шлюб розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на зазначені фактичні обставин справи, суд доходить висновку про можливість розгляду справи № 141/336/24 за відсутності сторін. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Як убачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 12.11.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оратівського районного управління юстиції у Вінницькій області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 49. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08.07.2016 Оратівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилась донька [PERSON] . Причиною розпаду сім`ї є те, що сторони мають різні погляди на життя та між ними відсутнє взаєморозуміння, спільно сторони не проживають, тому позивач вважає, що шлюб підлягає розірванню. Визначаючись щодо спірних правовідносин, суд зазначає наступне. В статті 51 Конституції України зазначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи, у відповідності до ст. 111 СК України, необхідність вжиття заходів щодо примирення подружжя, суд враховує, що закріплена у цій статті норма є диспозитивною, оскільки суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Тобто, у випадку виявлення обставин або фактів, під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Крім того, суд виходить з пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», яка визначає, що вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов`язком та вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Наведене узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові КЦС ВС від 11 червня 2019 року № 605/434/18 (61-3235св19). Враховуючи вище зазначені положення законодавства та судової практики, а також установлені у справі обставини, суд не вбачає підстав для вжиття заходів щодо примирення сторін. Виходячи з того, що між сторонами шлюбні відносини фактично припинені та шлюб носить лише формальний характер, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, тому шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved