Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

В січні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про\~усунення перешкод\~у користуванні\~нерухомим майном\~шляхом вселення\~та зобов`язання\~вчинити дії та просила суд ухвалити рішення, яким усунути [PERSON] перешкоди у користуванні нерухомістю, а саме: житловим будинком та земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , шляхом вселення у вищезазначений будинок та зобов`язати [PERSON] , [INFO] надати [PERSON] ключі від будинку, воріт, хвіртки зазначеного домоволодіння. 13 березня 2023 року відповідачка надала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що з 11 травня 1990 року по 27 листопада 2000 року знаходилася у шлюбі з [PERSON] . В 2001 році відповідачка подала до суду позов про визнання на будинок та його поділ в натурі. Коли її колишній чоловік [PERSON] зник вона поселилася до будинку, оскільки позивач належним чином не здійснював догляд за ним. Зазначає, що позивач вже більше 20 років перешкоджає її вільному користуванню будинком, заперечує щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі. 07 червня 2023 року позивачем було подано уточнену позовну заяву. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в 1991 році його сину [PERSON] було надано дозвіл на будівництво житлового будинку, після зникнення сина, його колишня дружина [PERSON] самовільно\~зайняла будинок.\~Рішенням суду\~від 23\~грудня 2015\~року за\~відповідачкою визнано\~ частину\~об`єкту незавершеного\~будівництва,\~а рішенням\~суду від\~11\~січня 2017\~року за\~позивачем також\~визнано \~частину об`єкту\~незавершеного будівництва.\~Натомість користуватися\~зазначеним будинком\~позивач не\~має можливості\~через перешкоди,\~які чинить\~відповідачка. Позивачем також були надані письмові пояснення по справі, в яких позивач ще раз наголосив, що він є власником частки будинку і має всі законні підстави користуватися ним. Позивач та його представник в судовому засіданні позовну заяву підтримали та просили задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2015 року, заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2011 року скасовано. Позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи виконком Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння та його розподіл в натурі задоволено частково. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину об`єкту незавершеного будівництвом, розташованого в [ADDRESS] . В іншій частині позову [PERSON] відмовлено. Згідно рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 22 серпня 2013 року №5218998 [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації права власності на житловий будинок розташований по [ADDRESS] з огляду на те, що державна реєстрація права власності на об`єкт незавершеного будівництва проводиться за наявності державної реєстрації речового права на земельну ділянку, на якій розташований такий об`єкт, за заінтересованою особою. Згідно відповіді Реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції 10 вересня 2013 року №223/034-12 В поданих для розгляду та проведення державної реєстрації прав встановлено, що в поданих для розгляду та проведення державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва [PERSON] не було подано документів, що підтверджують речове право на земельну ділянку та державну реєстрацію речового права на земельну ділянку. До завершення будівництва(створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2017 року рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2016 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, третя особа Дніпропетровська районна державна нотаріальна контора, про встановлення факту належності домоволодіння та визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння змінено, викладено другий абзац його резолютивної частини у наступній редакції: визнати за [PERSON] право на 1/2 частину об`єкту незавершеного будівництва готовністю 95%, розташованого по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON] , померлого [INFO] . Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності [PERSON] на праві спільної часткової власності належить частки об`єкту незавершеного будівництва готовністю 95%.(а.с.8) Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2022 року у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа Новоолександрівська сільська об`єднана територіальна громада Дніпровського району Дніпропетровської області про стягнення матеріальної компенсації ринкової вартості частки житлового будинку у відповідності до ідеальних часток в праві спільної часткової власності відмовлено у повному обсязі. 13 липня 2022 року позивачем було направлено на адресу відповідачки вимогу про усунення перешкод у користуванні майном, на яку 16 серпня 202 року відповідачкою було надано відповідь, що оскільки вони є чужими людьми спільне користування будинком є неможливим, тому для дотримання прав як відповідачки, так і позивача необхідно вжити заходи по розділенню мережі електропостачання, опалення, водопостачання та водовідведення для безперешкодного користування будинком співвласниками. Так, [PERSON] є співвласником домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS] , однак оскільки відповідачка чинить перешкоди у користуванні будинком, позивач для захисту свого права був змушений звернутися до суду. В силу вимог ст.41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Конституційний принцип непорушності права власності означає неможливість втручання інших осіб у здійснення власником своїх повноважень, неможливість прояву свавілля відносно власника та відносно його прав, недопустимість будь-яких порушень його влади над своїм майном, а також недопустимість дій інших осіб всупереч інтересам власника та його волі. Згідно ч.1 ст.16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша стаття 321 Цивільного кодексу України. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі статтею 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до статті 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Згідно із частиною четвертою статті 263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 серпня 2019 року у справі № 702/101/18 (провадження № 61-42856св18). Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у складі колегії суддів Другої цивільної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 січня 2019 року в справі № 243/7004/17-ц (провадження № 61-25371св18). Таким чином, позивач та відповідач як співвласники домоволодіння мають рівні права з володіння та користування майном, і жоден з них не може бути обмежений у такому праві. Однак відповідачка відмовляється надавати доступ до домоволодіння з посиланням на те, що наразі відсутня можливість виділити в натурі [PERSON] частину домоволодіння, а оскільки вони є чужими людьми, то проживати разом не можуть. Оскільки право спільної часткової власності повинно здійснюватися за спільною згодою співвласників, а позивач, як співвласник, обмежений у доступі до домоволодіння, то суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання [PERSON] надати [PERSON] ключі від будинку, воріт, хвіртки домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Щодо позовних вимог про вселення у спірне домоволодіння, суд зазначає наступне. Згідно статті 1 ЗУ «Про гарантування речових прав на об`єкти нерухомого майна, які будуть споруджені в майбутньому», об`єкт незавершеного будівництва - подільний об`єкт незавершеного будівництва та неподільний об`єкт незавершеного будівництва. Неподільний об`єкт незавершеного будівництва - об`єкт нерухомого майна, який буде споруджено в майбутньому (будівля, споруда), щодо якого отримано право на виконання будівельних робіт та який не прийнято в експлуатацію, за умови що у складі такого об`єкта відсутні майбутні об`єкти нерухомості. Неподільні об`єкти незавершеного будівництва поділяються на неподільні житлові об`єкти незавершеного будівництва (об`єкти, які відповідно до класифікатора відносяться до будівель житлових) та неподільні нежитлові об`єкти незавершеного будівництва (об`єкти, які відповідно до класифікатора відносяться до будівель нежитлових та інженерних споруд); Подільний об`єкт незавершеного будівництва - об`єкт нерухомого майна, який буде споруджено в майбутньому (будівля, споруда), щодо якого отримано право на виконання будівельних робіт та який не прийнято в експлуатацію, за умови що у складі такого об`єкта проектною документацією на будівництво передбачено не менше двох майбутніх об`єктів нерухомості; Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної часткової власності і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між співвласниками. Наведене також підтверджується висновком, викладеним у постанові Верховного суду України від 07 вересня 2016 року у справі № 6-47цс16, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з формально-правового погляду, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю використаних у його будівництві будівельних матеріалів, результатів виконаних робіт, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки. Підставою для вселення в житлове приміщення може бути: житлове приміщення, яке є у власності особи. Згідно роз`яснення Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 01.12.2006 щодо визначення термінів житлових та нежитлових приміщень. Житлове приміщення - опалюване приміщення, розташоване у наземному поверсі, призначене для цілорічного проживання і яке відповідає санітарно-гігієнічним вимогам щодо мікроклімату і повітряного середовища, природного освітлення, допустимих рівнів нормованих параметрів відносно шуму, вібрації, ультразвуку та інфразвуку, електричних та електромагнітних полів та іонізованого випромінювання. Таким чином, оскільки спірне домоволодіння є об`єктом незавершеного будівництва з готовністю 95 %, не було введено в експлуатацію та не є житловим приміщенням, то вселення в таке домоволодіння позивача є неможливим. Тому позивні вимоги в частині вселення [PERSON] до домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , задоволенню не підлягають. У відповідності до ст.\~2\~ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 12, 13\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст.76,77,78,80,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Законом України\~«Про ратифікацію\~Конвенції про\~захист прав\~і основних\~свобод людини\~1950\~року,\~Першого протоколу\~та протоколів\~№ 2,\~4,\~7\~та 11\~до Конвенції»\~№475/97-ВР\~від 17\~липня 1997\~року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року (далі - Конвенція), Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції. Згідно ст.\~17\~Закон України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Пункт 1 статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом. Статтею 41\~Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Підсумовуючи вищенаведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що відповідно до ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів сторони по справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом зобов`язання [PERSON] надати [PERSON] ключі від будинку, воріт, хвіртки домоволодіння. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial