Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (далі Позивач) звернулося з позовом до [PERSON] (далі Відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором №010/0479/82/0096113 від 11.12.2013 у розмірі 15590,10 грн з яких заборгованість за тілом кредиту складає 9665,21 грн та заборгованість за відсотками 5924,89 грн. В якості правових підстав звернення з позовом Позивач зазначає неналежне виконання Відповідачем умов договору та норми статтей 526, 625, 629, 1050 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Ухвалою від 29 липня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження. У судове засідання представник Позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку. Подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника Позивача. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності та відзив на позовну заяву суду не надала. У встановлений строк Відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). 16.09.2024 суд ухвалив провести заочний розгляд справи за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що 11.12.2013 між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі Банк) та [PERSON] укладено Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №010/0479/82/0096113. Банк виконав свої зобов`язання за вказаним договором та надав кредит у сумі 10600,00 грн, що підтверджується випискою від 14.06.2024 по рахунку №0913217300. 13.04.2023 Банк та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» уклали Договір відступлення права вимоги №114/2-58. Згідно вищевказаного договору Позивач набув права грошової вимоги, як новий кредитор, щодо [PERSON] , що підтверджується Витягом з додатку 1 до Додаткової угоди №6 Договору відступлення права вимоги №114/2-58 від 13.04.2023. Крім того, з Витягу з додатку 1 до Додаткової угоди №6 Договору відступлення права вимоги №114/2-58 від 13.04.2023 встановлюється, що заборгованість за основною сумою кредиту складає 9665,21 грн, а заборгованість за відсотками - 5924,89 грн. Позивач здійснив заходи щодо повідомлення Відповідача про відступлення права вимоги за Договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №010/0479/82/0096113 та набуття права грошової вимоги у розмірі 15590,10 грн, як нового кредитора. Вказане підтверджується листом №22645759 від 22.05.2024. Згідно зі ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. ст. 525,\~526,\~546\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. З розрахунку заборгованості станом на 14.04.2023 вбачається, що заборгованість перед Позивачем становить 15590,10 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту складає 9665,21 грн, заборгованість за відсотками 5924,89 грн. Статтею 610\~ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 1046, 1049\~ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо можливість стягнення процентів (плати за користування кредитом) після закінчення строку кредитування передбачено умовами кредитного договору, який укладено між сторонами, то є правильним і обґрунтованим висновок суду про наявність підстав для стягнення процентів (плати за користування кредитом) після закінчення строку кредитування (постанова Верховного Суду від 08.08.2022 у справі № 234/7298/20). Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, і таке виконання є належним. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань (постанова Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 361/2105/16-ц). Верховний Суд наголошує на тому, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі № 911/19/19 зазначив, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок (постанова Верховного Суду від 12.10.2023 у справі № 308/3956/15-ц). Позивач надав на підтвердження своїх вимог, зокрема: кредитну картку, заяву на отримання кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка»; договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №010/0479/82/0096113 від 11.12.2013; додаток №1 до Договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №010/0479/82/0096113 від 11.12.2013 (графік погашення кредиту); додаток №2 до Договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №010/0479/82/0096113 від 11.12.2013 (розрахунок загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки); довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту по продукту «Кредитна картка Прозора»/ «Кредитна картка Базова»; довідку про доходи [PERSON] ; розписку про отримання платіжної картки; розрахунок заборгованості по картковому кредиту №010/0479/82/0096113 від 11.12.2013; виписку по рахунку [PERSON] за здійсненими операціями (платежами) з 25.05.2000 по 14.06.202; з 01.01.2020 по 14.06.2024. Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Отже, наявний у матеріалах справи розрахунок кредитної заборгованості відповідача та виписки з його рахунків є належними доказами наявності заборгованості позичальника (постанова Верховного Суду від 25.01.2023 у справі № 209/3103/21). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.10.2023 у справі № 756/8056/19). Враховуючи, що Відповідач взяті на себе за договором зобов`язання не виконав, доказів на спростування вказаних обставин суду не надав, позовні вимоги підлягають задоволенню.\~ Судові витрати, які складаються зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн, у відповідності до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, покласти на Відповідача.

Outcome: approved