Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Бородін Дмитро Вікторович, звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить: - визнати виконавчий напис № 13726 від 28 жовтня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, таким, що не підлягає до виконання; - стягнути з AT «Сенс Банк», і.к. 23494714, на користь позивача судові витрати на надання професійної правничої допомоги у сумі 20 000 (десять тисяч) грн 00 коп. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 28 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною було вчинено виконавчий напис №13726 про стягнення з нього на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором №490054261 від 27 грудня 2007 року в загальному розмірі 24\~340,22 доларів США. 08 листопада 2021 року на підставі вищевказаного виконавчого напису №13726 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Уманець Наталею Олегівною було відкрито виконавче провадження ВП №67409732. Вважає, що спірний виконавчий напис вчинено з порушенням норм Закону України «Про нотаріат» та Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а сама заборгованість не є безспірною, у зв`язку з чим він підлягає визнанню таким, що не підлягають виконанню. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира у даній цивільній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 13 червня 2024 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №13726, який вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною від 28.10.2021 щодо стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк»\~заборгованості за кредитним договором №490054261 від 27.12.2007 в загальній сумі 24\~340,22 доларів США. 04 липня 2024 року на адресу Корольовського районного суду м.Житомира від представника відповідача Акціонерного товариства «Сенс Банк» - Мухи Б.П. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування поданого відзиву представник відповідача вказав, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису були надані всі документи, які підтверджують безспірність заборгованості, при цьому, позивач в позові не зазначив жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. Також просить у відзиві передати справу за територіальною юрисдикцією до суду м.Києва, оскільки місцем виконання виконавчого напису нотаріуса є місце виконавчого провадження. Відповідно до ч.4 ст.178 ЦПК України, копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. Згідно до п.2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України, до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Однак, представник відповідача не додав до відзиву документи, що підтверджують надіслання відзиву іншим учасникам справи, а тому суд не приймає до розгляду даний відзив. Треті особи письмових пояснень на позовну заяву не подавали. Ухвала про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, направлялися на адресу третіх осіб за їх місцезнаходженням, у відповідності до приписів ЦПК України. Згідно ч.1 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 28 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною було вчинено виконавчий напис №13726 про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором №490054261 від 27 грудня 2007 року в загальному розмірі 24\~340,22 доларів США. 08 листопада 2021 року на підставі виконавчого напису №13726 від 28.10.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Уманець Наталею Олегівною було відкрито виконавче провадження ВП №67409732. Не погоджуючись із безспірністю заборгованості та винесеним виконавчим написом №13726 від 28.10.2021, позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» (в редакції чинній на момент вчинення виконавчого напису) передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Статтею 90 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (п.3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 (п.3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5). Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. В постанові Верховного Суду від 11.07.2019 у справі №461/4609/16-ц зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України "Про нотаріат"). Але характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Варто також зазначити, що як на підставу вчинення виконавчого напису, нотаріус посилається на Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року (далі - Постанова). Проте вказана Постанова не відносить кредитний договір до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідні зміни до Постанови та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постановою Кабінету Міністрів України за №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Разом з тим, Постанова Кабінету Міністрів України за №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» відповідно до Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14 визнана судом незаконною та нечинною. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п.2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у своїй Постанові по справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також, пп.б п.2 Постанови передбачено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, зокрема, подаються засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Спірний виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною 28 жовтня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16 зазначено, що для правильного застосування статей 87, 88 Закону "Про нотаріат" необхідно установити чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення виконавчого напису. В матеріалах справи відсутні докази і такі не надано як відповідачем, так і приватним нотаріусом Сазоновою О.М. на підтвердження того, що на момент вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису боржник [PERSON] мав безспірну заборгованість перед Акціонерним товариством «Альфа-Банк» саме в такому розмірі, як зазначено у виконавчому написі. Крім того, матеріали справи не містять відповідних доказів подання нотаріусу оригіналу нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може проводитися у безспірному порядку, доказів на підтвердження моменту виникнення у [PERSON] заборгованості за кредитом, первинних бухгалтерських документів щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, тощо), які можуть підтвердити безспірність стягнення заборгованості за виконавчим написом. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не спростовані доводи позивача [PERSON] про відсутність в нього безспірної заборгованості перед відповідачем, у зв`язку з чим оскаржуваний виконавчий напис №13726 від 28 жовтня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором №490054261 від 27 грудня 2007 року в загальному розмірі 24\~340,22 доларів США, підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позов - задоволенню. Згідно положень\~ст.141 ЦПК України, з урахуванням п.9 ч.1\~ст.5 Закону України "Про судовий збір", беручи до уваги те, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в загальному розмірі 1\~816,80 грн: за подання позовної заяви в сумі 1211,20 грн та 605,60 грн за подання заяви про забезпечення позову. Щодо витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. На підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу позивачем до позовної заяви додано ордер про надання правничої допомоги серії АМ № 1062892, договір про надання правничої допомоги від 25 вересня 2019 року та протокол погодження договірної ціни гонорару адвоката від 06 червня 2024 року. Згідно п.1.1 договору, адвокат Бородін Д.В. зобов`язується за завданням клієнта [PERSON] надати правничу допомогу відповідно до п.1.2 договору, а клієнт зобов`язується оплатити надану правову допомогу та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Підпунктом 1.2 договору передбачено, що адвокат зобов`язується за завданням Клієнта надати останньому правничу допомогу по юридичним питанням, але без обмежень, або за окремим письмовим дорученням Клієнта. Підпунктом 1.2\~\~договору\~передбачено,\~що адвокат зобов`язується за завданням Клієнта надати останньому правничу допомогу, зокрема: - представляти інтереси клієнта та приймати участь у судових засіданнях судах усіх інстанцій усіх юрисдикцій як адвоката Клієнта. -складати вимоги, запити, претензії, скарги, клопотання та інші документи, що обумовлені захистом прав та інтересів Клієнта до будь-яких юридичних та (або) фізичних осіб, судів, з правом їх підпису; -здійснювати представництво Клієнта у відносинах з судами усіх інстанцій та усіх юрисдикцій, суб`єктами господарювання, органах державної влади, поліції, прокуратури, СБУ та інших державних та недержавних установах, організаціях, органах державної влади, в тому числі в державної виконавчої служби та державної реєстраційної служби як адвоката Клієнта; -приймати участь в судовому провадженні у судах першої інстанції, апеляційної інстанції, касаційної інстанції, в адміністративних комісіях та органах, уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, в якості Адвоката Клієнта. Згідно п.2 договору, оплата за договором визначається і здійснюється відповідно до протоколу погодження гонорару. Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2025 (п.3.8). Відповідно до змісту протоколу погодження договірної ціни гонорару адвоката від 06 червня 2024 року, вартість професійної правничої допомоги адвоката за представництво інтересів клієнта при розгляді справи є фіксованою та складає 20\~000 грн, які підлягають сплаті клієнтом на протязі 10 календарних днів після набрання судовим рішенням законної сили. 19.08.2024 на адресу Корольовського районного суду м.Житомира від представника відповідача Акціонерного товариства «Сенс Банк» - Михніцького Г.Ю. надійшло клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу. В клопотанні вказує, що АТ «Сенс Банк» не визнає позов в цілому, та, відповідно, і заявлений позивачем розмір судових витрат, але у разі, якщо суд у нарадчій кімнаті прийде до висновку про задоволення позовних вимог, то просить максимально зменшити розмір витрат на правничу допомогу. У відповідності до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) від 5 липня 2012 року, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно статті 19 Закону № 5076-VI,\~видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Статтею 30\~Закону №\~5076-VI\~передбачено,\~що\~гонорар є\~формою винагороди\~адвоката за\~здійснення захисту,\~представництва та\~надання інших\~видів правової\~допомоги клієнту. Порядок\~обчислення гонорару\~(фіксований\~розмір,\~погодинна оплата),\~підстави для\~зміни розміру\~гонорару,\~порядок його\~сплати,\~умови повернення\~тощо визначаються\~в договорі\~про надання\~правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.\~ Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи наведені приписи, наявність клопотання відповідача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, відсутність будь-яких доказів на обгрунтування співмірності гонорару з обсягом наданої правової допомоги з урахуванням незначної складності справи, розгляд якої проведено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та судового/судових засідань, сталої судової практики щодо розгляду справ даної категорії, cуд вважає необґрунтованою та такою, що явно виходить за розумні межі, суму гонорару адвоката, вказаному в протоколі погодження, в розмірі 20\~000 грн, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн.

Outcome: approved