Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

У березні 2024 року представник [PERSON] - адвокат Шевчук Валентин Олексійович, через «Електронний суд», звернувся в суд із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (далі - ТОВ «Дебт Форс»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксана Анатоліївна, приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису № 1396, вчиненого 02 серпня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Гамзатовою Аліною Анатоліївною про стягнення боргу з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал») - грошових коштів в сумі 70 700,28 гривень та витрат за вчинення виконавчого напису в сумі 650 гривень (а.с. 1-8). В обґрунтування позовних вимог представник позивачки - адвокат Шевчук В. О. зазначив, що [PERSON] у січні 2024 року стало відомо про існування виконавчого провадження, що перебуває на виконанні у приватного виконавця Клітченко О.А. Виконавче провадження [NUMBER], відкрите на підставі виконавчого напису №1396, вчиненого 02 серпня 2019 року приватним нотаріусом Гамзатовою А.А. про стягнення боргу з позивачки на користь ТОВ «Вердикт Капітал» в розмірі 71 350,28 гривень. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 листопада 2023 року, справа №607/16880/23, замінено стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» на його правонаступника ТОВ «Дебт Форс» у виконавчому провадженні [NUMBER], відкритому на підставі виконавчого напису №1396, вчиненого 02 серпня 2019 року приватним нотаріусом Гамзатовою А.А. про стягнення боргу з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал». Вказують, що за даним виконавчим написом запропоновано стягнути з позивачки заборгованість за кредитним договором №630025648 від 18 вересня 2013 року, який було укладено між АТ «Альфа-Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Кредитні Ініціативи», правонаступником всіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Факторингу №2019-1КІ/Веста від 26 грудня 2018 року є ТОВ «Фінансова компанія «Веста», правонаступником якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги №16-01/19/1 від 16 січня 2019 року є ТОВ «Вердикт Капітал». Строк платежу за кредитним договором №630025648 від 18 вересня 2013 року настав. Боржником допущено прострочення платежів та стягнення заборгованості проводиться за період з 16 січня 2019 року по 23 липня 2019 року, яка складає 70 700,28 гривень. Вказують, що матеріали виконавчого провадження, не містять оригіналу кредитного договору із зазначенням строку погашення заборгованості, ні засвідченої стягувачем виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Посилаються на те, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 березня 2021 року, справа №607/14415/20, яке залишене без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 28 липня 2021 року, у задоволенні позовних вимог ТОВ «Вердикт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 18 вересня 2013 року у розмірі 96 234,233 гривні - відмовлено. Даними судовими рішеннями встановлено, що 18 вересня 2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб шляхом підписання анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка» та додатку до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Згідно з договорами факторингу, прав відступлення, стягувачем стало ТОВ «Вердикт Капітал». Підставою для відмови в позові слугувало те, що позивач не надав ніяких доказів на підтвердження того, що договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 18 вересня 2013 року, укладений шляхом підписання анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка» та додатку до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, та кредитний договір №630025648 є одним і тим самим договором. Також, ними не додано жодних ні первинних документів, ніякого розрахунку заборгованості з зазначенням суми наданих у кредит коштів, суми заборгованості, періодів, за які вона виникла. За відсутності підтвердженого розміру заборгованості та відсутності укладеного кредитного договору унеможливлює визнання законним вчинення оскаржуваного виконавчого напису. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 квітня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до ТОВ «Дебт Форс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко О. А., приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова А.А. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження (а.с. 38). Від ТОВ «Дебт Форс» надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що доводи позивача не заслуговують на увагу. Вказує, що вчинення виконавчого напису нотаріусом врегульовано статтями 87-89 Закону України «Про нотаріат», Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також вимогами Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, зареєстрованого в МЮУ 22 лютого 2012 року за №282/20595. Зазначає, що виконавчий напис №1396, вчинений 02 серпня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Гамзатовою А.А. про стягнення боргу з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» грошових коштів в сумі 70 700,28 гривень та витрат за вчинення виконавчого напису в сумі 650 гривень є законним та обґрунтованим (а.с. 68-72, 78-82). Протокольною ухвалою суду без видалення судді до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 10 липня 2024 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті (а.с. 90-92). Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А., приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова А.А. своїм правом на подачу пояснень не скористалися, що передбачено статтею 181 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Представник позивачки [PERSON] - адвокат Шевчук В.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Дебт Форс» у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №0600276759563, №0600280988593, причин неявки суду не повідомив та із заявою про відкладення розгляду справи не звертався. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №0600276759342, №0600280987457, причин неявки суду не повідомила. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова А.А. в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №0600276759210, про причини неявки суду не повідомила. Відповідно до пункту 1 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку. Згідно з частиною 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Заслухавши пояснення представника позивачки [PERSON] - адвоката Шевчука В.О., дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до додатку до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка») від 18 вересня 2013 року, укладеного між публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] , із лімітом відновлювальної кредитної лінії, який становить 75 000 гривень, вказаний додаток до договору - нотаріально не посвідчувався. (а.с. 23). 02 серпня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною був винесений виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №1396, звернуто стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №630025648 від 18 вересня 2013 року, який було укладено між Акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи», правонаступником всіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Факторингу №2019-1КІ/Веста від 26 грудня 2018 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста», правонаступником якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги №16-01/19/1 від 16 січня 2019 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». Строк платежу за кредитним договором №630025648 від 18 вересня 2013 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 16.01.2019 по 23.07.2019. Сума заборгованості складає 70 700,28 гривень, в тому числі: - прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 41 629,94 гривень; - прострочена заборгованість за комісією становить 0 гривень; - прострочена заборгованість за несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0 гривень; - строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0 гривень; - строкова заборгованість за комісією становить 0 гривень; - строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 11 260,31 гривень; - строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 17 810,03 гривень. Плата за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом становить 650 гривень , яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача (а.с. 24). 02 вересня 2019 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. з заявою про примусове виконання рішення, вх. №2970 (а.с. 22). 03 вересня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, ВП [NUMBER], про стягнення з боржника, яким є [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість в розмірі 71 350,28 гривень (а.с. 26-27). Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 березня 2021 року, справа №607/14415/20, яке залишене без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 28 липня 2021 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості - відмовлено (а.с. 11-13, 17-20). 08 травня 2023 року між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» укладено договір №08-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги (а.с. 29-30). Відповідно до реєстру боржників до договору №08-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 08 травня 2023 року перейшло і право вимоги до [PERSON] (а.с. 31). Згідно Акту прийому-передачі реєстру боржників за договором №08-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 08 травня 2023 року, сторони уклали даний Акт про те, що на виконання умов договору №08-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 08.05.2023, Первісний кредитор передав, а Новий кредитор прийняв Реєстр Боржників кількістю 7 233 (а.с. 33). Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 листопада 2023 року, справа №607/16880/23, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» - задоволено. Замінено вибулого стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» на його правонаступника ТОВ «Дебт Форс» у виконавчому провадженні [NUMBER], відкрите на підставі виконавчого напису №1396, вчиненого 02 серпня 2019 року приватним нотаріусом Гамзатовою Аліною Анатоліївною про стягнення боргу з боржниці якою є [PERSON] , на користь ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с. 14-16). Таким чином, право вимоги до [PERSON] перейшло ТОВ «Дебт Форс». З врахуванням встановлених обставин, суд вважає, що до виниклих між сторонами правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Боржник у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог боржника. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Подібний правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі №645/1979/15-ц (провадження №14-706цс19). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (надалі - Порядок). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктами 1.1, 1.2 пункту 1, підпунктами 3.1, 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, додаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Пленум Вищого адміністративного суду України у п.10.2 Постанови від 20 травня 2013 року №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» роз`яснив, що визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд визначає, що рішення суб`єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти. Тобто, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. За таких обставин, оспорюваний виконавчий напис вчинено після набрання законної сили вказаним вище судовим рішенням про скасування положень, на підставі яких його було вчинено, а саме пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Отож, оскільки матеріалами справи не встановлено, що кредитний договір №630025648 від 18 вересня 2013 року, який було укладено між Акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Кредитні Ініціативи», правонаступником всіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Факторингу №2019-1КІ/Веста від 26 грудня 2018 року є ТОВ «ФК «Веста», правонаступником якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги №16-01/19/1 від 16 січня 2019 року є ТОВ «Вердикт Капітал», та на який є посилання у спірному виконавчому написі про стягнення заборгованості в сумі 70 700,28 гривень та плати за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом, яка становить 650 гривень, посвідчувався нотаріально, а тому поданий стягувачем для вчинення виконавчого напису договір не відповідав вимогам Переліку. Більше того, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 березня 2021 року, справа №607/14415/20, яке залишене без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 28 липня 2021 року у задоволенні позову ТОВ «Вердикт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості - відмовлено. Судами вирішувалося питання про стягнення заборгованості за кредитним договором №630025648 від 18 вересня 2013 року станом на 12 червня 2020 року, однак у задоволенні позовних вимог ТОВ «Вердикт Капітал» до [PERSON] було відмовлено з тих підстав, що суми нараховані позивачем на заборгованість за основним зобов`язанням на підставі статей 611 та 625 ЦК України, яке не підтверджене допустимими та достовірними доказами відповідно також є недоведеними. Отже, безспірного стягнення заборгованості за кредитним договором №630025648 від 18 вересня 2013 року, не відбулося. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17, постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі №172/1652/18, постанові Великої Палати Верхового Суду від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17. З приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Така ж позиція вказана в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №754/9711/14-ц. У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №305/2082/14-ц зазначено, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності». Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду за результатами розгляду справи №916/3006/17, які викладено у постанові від 02 липня 2019 року, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 серпня 2020 року в справі №554/6777/17 зроблено висновок, що «у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». Згідно з частинами першою-четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц). Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Суд встановив, що вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису відбулося на підставі звернення ТОВ «Вердикт Капітал» до приватного нотаріуса з недотриманням вимог щодо переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Також в матеріалах справи відсутні відомості про те, що [PERSON] отримувала лист-вимогу про усунення порушень за кредитним договором у розмірі, який відображено у виконавчому написі нотаріуса, яка була залишена боржником без виконання. Тобто має місце порушення підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, де зазначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Відтак, суд має переконання, що нотаріус не мав належних і достатніх підстав вважати, що вимоги стягувача і борг, для стягнення якого кредитор просив вчинити виконавчий напис, є безспірними. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. У виниклому спорі заборгованість [PERSON] є спірною, оскільки позивач не погоджується з самим розміром виниклого боргу шляхом звернення до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи усі вищевикладені обставини, суд зробив висновок про те, що позовні вимоги у виниклому спорі є підставними, порушене право позивачки підлягає захисту шляхом визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за №1396, вчинений 02 серпня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №630025648 від 18 вересня 2013 року, за період з 16 січня 2019 року по 23 липня 2019 року, в сумі 70 700,28 гривень та 650 гривень за вчинення цього виконавчого напису. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При зверненні до суду з вказаним позовом, позивачкою [PERSON] були понесені судові витрати у сумі 1 211,20 гривень сплаченого судового збору, що підтверджується наявною в матеріалах справи Квитанцією від 26.03.2024 (а.с. 32, 34). Оскільки позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, то у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесенні судові витрати в розмірі 1 211,20 гривень.

Outcome: approved