Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-11 00:00:00

У червні 2024 року адвокат Безверський Руслан Васильович в інтересах Моторного (транспортного) страхового бюро України звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат за регламентною виплатою в розмірі 9 671,86 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що 14 січня 2021 року о 18 год. 40 хв. мала місце ДТП за участю автомобіля «SsangYong» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Honda» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 08 лютого 2021 року у справі № 756/1217/21 [PERSON] визнано винуватою у вказаній ДТП. На час даної дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мала чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Як зазначає позивач, за зверненням власника пошкодженого автомобіля і на підставі Звіту № 17816, складеного ТОВ «ЕАК «Довіра», позивач 30 березня 2021 року виплатив потерпілому суму страхового відшкодування в розмірі 8 241,86 грн, а також оплатив послуги з визначення матеріального збитку в сумі 1 430 грн, які просить суд стягнути з [PERSON] в порядку регресу. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 червня 2024 року справу передано на розгляд судді Якусику О.В. 24 червня 2024 року на запит суду у порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України надійшла інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28 червня 2024 року відкрито провадження у справі № 753/11766/24 за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін, розгляд справи призначено на 25 липня 2024 року. 25 липня 2024 року розгляд справи відкладено на 12 вересня 2024 року. Сторони у судове засідання не прибули, явку уповноважених представників не забезпечили, позивач до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій підтримав позовні вимоги, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, відповідач про причини неявки суд не повідомив. Відповідачеві копія ухвали суду про відкриття провадження у справі, повістки про виклик до суду надсилалися за адресою зареєстрованого місця проживання рекомендованим листом, однак адресована відповідачу поштова кореспонденція була повернута до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою "адресат відсутній". Інформація про стан розгляду справи викладалась у відповідних процесуальних документах - ухвалах суду, які, відповідно до приписів Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень України оприлюднювались у цьому Реєстрі. Окрім того інформація про стан, дату і час розгляду справи була розміщена на офіційному веб-сайті Судової влади України. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим статтями 174, 178 ЦПК України та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову. Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення, проти чого позивач не заперечував. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків. Я встановлено судом, 08 лютого 2021 року о 18:40 год. в м. Києві по вул. Автозаводська, 81, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Honda Accord», державний номерний знак [NUMBER] , не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималася безпечної дистанції, в результаті чого скоїла зіткнення з автомобілем «SsangYong», державний номерний знак [NUMBER] з причіпом, державний номерний знак [NUMBER] , який рухався попереду, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим водій [PERSON] порушила п. 12.1., 13.1. ПДР України. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 08 лютого 2021 року у справі № 756/1217/21 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. На час даної дорожньо-транспортної пригоди відповідальність власника транспортного засобу «SsangYong» д.н.з. [NUMBER] , була застрахована за договором-полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АО №3351126 від 24.03.2020. Відповідач на час скоєння ДТП не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно з п. 41.1. ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно з звітом № 17816 про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу від 17 березня 2021 року, вартість завданого матеріального збитку власнику автомобіля марки «SsangYong» д.н.з. [NUMBER] , складає 8 922,16 гривень. 30 березня 2021 року МТСБУ перерахувало потерпілому [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 8 241,86 грн відповідно до платіжної інструкції №942798, а також оплатило послуги з визначення вартості матеріального збитку ТОВ ЕАК «Довіра» в сумі 1 430,000 грн відповідно до платіжної інструкції від 31.03.2021 № 990028. Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.). Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом, що передбачено ч.1 ст.1191 ЦК України. Відповідно до п.п. 38.2.1. п.38.2. ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході розгляду справи. Враховуючи, що позивачем надано докази понесених витрат зі сплати страхового відшкодування у сумі 8 241,86 грн та витрат на оплату послуг з визначення розміру матеріального збитку у сумі 1430 грн, що разом складає 9 671,86, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними, а тому задовольняє позов в повному обсязі. Також відповідно до статті 141 ЦПК з відповідача на користь позивачапідлягає стягненнюсудовий збір за подання позовної заяви.

Outcome: approved