Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

Керівник Кам`янської окружної прокуратури звернувся до суду із зазначеною позовною заявою. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 04.06.2021 року у справі №207/271/21 за кримінальним провадженням № 12019040780000217 [PERSON] засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України. Вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 04.06.2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від призначеного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк 2 роки із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Вирок Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області набрав законної сили 05.07.2021 року. Судовим розглядом зазначеного кримінального провадження було встановлено, що 13.09.2019 року [PERSON] знаходився на дворовій території, прилеглій до будинку [ADDRESS] , де також знаходився і потерпілий [PERSON] , з яким у [PERSON] склалися неприязні відносини та виник конфлікт під час якого у [PERSON] виник злочинний умисел, спрямований на спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій\~злочинний умисел\~спрямований на\~спричинення тілесних\~ушкоджень [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~перебуваючи 13.02.2019\~року приблизно\~о 03:00\~год.\~на дворовій\~території,\~прилеглій до\~будинку [ADDRESS] , тримаючи у своїй руці пістолет «Беркут ПМ» серії ДНХН № [NUMBER] , діючи умисно, цілеспрямовано, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи при цьому, що шляхом здійснення з травматичної зброї пострілу у тіло людини, зокрема у місця розташування життєво важливих органів, можливо спричинити тяжкі тілесні ушкодження, передбачаючи такі наслідки та свідомо допускаючи їх настання, здійснив з вищевказаного пістолета «Беркут ПМ» серії ДНХН № [NUMBER] не менше чотирьох пострілів у [PERSON] , після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення. У результаті умисних протиправних дій [PERSON] потерпілому [PERSON] , згідно висновку експерта № 209-Е від 12.03.2019 року, спричинено тілесні ушкодження у вигляді проникаючого вогнепального поранення лівої поперекової ділянки з наскрізним пораненням нирки та ушкодженням судинної ніжки, розриву селезінки, яке ускладнилось позачеревною гематомою, внутрішньочеревною кровотечею, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, по ознаці небезпеки для життя, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні №03 Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» в період з 13.02.2019 по 23.02.2019 р. Витрати вказаного закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого склали 17\~668 грн. 00 коп., чим завдано матеріальних збитків державі на вказану суму. Факт лікування\~потерпілого [PERSON] та витрат на його лікування підтверджується довідкою калькуляції Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги». Відповідно до інформації КНП КМР «МЛШМД» від 28.02.2024 року за № 427 кошти на лікування [PERSON] витрачені з обласного бюджету (кошти Дніпропетровської обласної ради). Цивільний позов про відшкодування витрат на лікування потерпілого в межах кримінального провадження не заявлявся. Враховуючи те, що КНП КМР «МЛШМД» понесено витрати на лікування потерпілого [PERSON] внаслідок вчиненого кримінального правопорушення [PERSON] у сумі 17\~668 грн.00 коп., якого Вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 04.06.2021 року у справі № 207/271/20 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, понесені витрати лікарнею підлягають відшкодуванню за рахунок винної особи, а саме з відповідача [PERSON] . Представник Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник позивача Дніпропетровської обласної ради в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, у якій зазначив про те, що позов підтримує та просить суд здійснити розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи на стороні позивача Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» в судове засідання не з`явився, заяви про розгляд справи без його участі не надходило, про дати, місце та час судового засідання повідомлений належним чином. У зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про місце, час та дату розгляду справи, у відповідності до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7, ч. 11 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, про поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзиву на позовну заяву до суду не надходило, тому суд вважає за можливе, згідно зі ст. 280 ЦПК України, розглянути позовні вимоги за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що пред`явлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 04.06.2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від призначеного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк 2 роки із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Вирок набрав законної сили 05.07.2021 року (арк.с. 18-25). Потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні № 03 Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» в період з 13.02.2019 по 23.02.2019 р. Витрати вказаного закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого склали 17 668 грн. 00 коп. (арк. с. 28-29). Відповідно до інформації КНП КМР «МЛШМД» від 28.02.2024 року за № 427 кошти на лікування [PERSON] витрачені з обласного бюджету (кошти Дніпропетровської обласної ради). Посилаючись на те, що відповідальність за відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, чинним законодавством покладено на особу, яка вчинила злочин, позивач, на підставі ст.1206 ЦК України, просить суд стягнути завдану відповідачем шкоду на користь держави. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно роз`яснень, наданих у п.11 Постанови Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009р., оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Відповідно до вимог ч.ч.1, 3 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Згідно роз`яснень, наданих у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.95р. «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», суддя чи суд при відданні обвинуваченого до суду зобов`язані перевірити, чи заявлено позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, чи є в матеріалах справи документи лікувального закладу про причину і термін перебування потерпілого на стаціонарному лікуванні. Згідно роз`яснень, наданих у п.3 вищевказаної Постанови, термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно роз`яснень, наданих у п.6 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України звернув увагу судів на те, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. Як випливає зі змісту цивільний позов про відшкодування витрат на лікування потерпілого в межах даного кримінального провадження не заявлявся. Як вбачається зі змісту наданого лікувальним закладом документу про причину і термін перебування потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні № 03 Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» в період з 13.02.2019 по 23.02.2019 р. через отримання тілесних ушкоджень, завданих внаслідок скоєння відповідачем вищевказаного злочину. Витрати вказаного закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого склали 17 668 грн. 00 коп., чим завдано матеріальних збитків державі на вказану суму. При цьому, як зазначив вищевказаний лікувальний заклад, Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» із позовом про стягнення з відповідача витрат на стаціонарне лікування потерпілого до суду не звертався. Отже, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку про те, що лікування потерпілого [PERSON] у Комунальному некомерційному підприємстві Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» з 13.02.2019р. по 16.02.2019 року у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії і з 16.02.2019 р. по 23.02.2019р. у хірургічному відділенні, відбулося внаслідок злочинних дій відповідача, через що саме відповідач є особою, яка має відшкодувати понесені медичним закладом витрати на лікування потерпілої. Водночас, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд, приймаючи до уваги те, що позивача звільнено від сплати судового збору, вважає необхідним, на підставі ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved