Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-18 00:00:00

До Тиврівського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей, соціального захисту та охорони здоров`я Гніванської міської ради Вінницького району Вінницької області про визнання батьківства, В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] народилася [PERSON] , про що 14.03.2019 в Тиврівському відділі ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області складено актовий запис про народження № 38. Батьками [PERSON] в актовому записі вказані [PERSON] та [PERSON] . Відомості про батька записані відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України. Позивач з [PERSON] перебував у нетривалих відносинах інтимного характеру. В цей час вона проживала з іншим чоловіком без реєстрації шлюбу. Коли [PERSON] завагітніла, вона йому повідомила, що дитина від іншого чоловіка. Коли [PERSON] було один рік, [PERSON] принесла дівчинку до його батьків, сказала, що це їх онука і попросила посидіти з нею до вечора. З того часу вона до [PERSON] не навідувалась і долею дитини не цікавилась. Його мати не змогла віддати дитину до притулку, хоч він говорив, що дитина не його. З того часу дитиною опікується його мати [PERSON] 07.07.2022 за рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] . 19.08.2022 опікуном [PERSON] за рішенням виконавчого комітету Гніванської міської ради призначено його матір [PERSON] . Зараз [PERSON] підросла, він почав помічати його схожість з нею, вирішив провести експертизу на предмет встановлення його батьківства відносно [PERSON] . Так, згідно висновку молекулярно-генетичного дослідження від 26.06.2024, ймовірність того, що він є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , складає 99,999999%. За таких обставин, він вирішив звернутися до суду з даним позовом. Просить визнати його [PERSON] , [INFO] , громадянина України батьківство відносно [PERSON] , [INFO] , в актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] , № 38 від 14.03.2019, складений Тиврівським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області та внести наступні зміни: батьком дитини записати його [PERSON] , [INFO] , громадянина України; змінити прізвище дитини з " [PERSON] " на " [PERSON] ". Ухвалою суду від 16.08.2024 року вищевказану цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 10.09.2024. Ухвалою суду від 10.09.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 19.09.2024 Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений своєчасно. В судовому засіданні представлений представником [PERSON] . Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просить суд позов задоволити з підстав, зазначених в позовній заяві, на підставі поданих доказів. Відповідач [PERSON] не заперечує проти задоволення позову, обставини, викладені в позовній заяві підтвердила. Представник служби у справах дітей, соціального захисту та охорони здоров`я Гніванської міської ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності представника органу опіки та піклування Гніванської міської ради. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив такі фактичні обставини. [INFO] в смт. Тиврів Тиврівського району Вінницької області народилась [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . У свідоцтві про народження в графі "батько" зазначений [PERSON] , в графі "мати" - [PERSON] . (а.с. 3). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо [PERSON] , [INFO] , відомості про батька записані за вказівкою матері згідно з ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 8). Як вбачається зі змісту позовної заяви та наданих в судовому засіданні пояснень відповідача, мати [PERSON] [PERSON] , коли дитині було приблизно 1 рік, принесла дівчинку до неї додому, сказавши, що це її онука, та попросила посидіти з нею декілька годин. Однак до дитини не повернулась і з того часу до дитини не навідувалась і її долею не цікавилась. Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 07.07.2022 (набуло законної сили 09.08.2022) [PERSON] , [INFO] , позбавлена батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Рішенням виконавчого комітету Гніванської міської ради Вінницького району Вінницької області від 19.08.2022 № 202 малолітній [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 4). Рішенням виконавчого комітету Гніванської міської ради Вінницького району Вінницької області від 19.08.2022 № 203 встановлено опіку над дитиною, позбавленою батьківського піклування, малолітньою [PERSON] , [INFO] Опікуном над малолітньою [PERSON] призначено [PERSON] (відповідача у даній справі), яка проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 24.10.2022 № 2022/000883786 [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6) . Згідно з витягом про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 01.07.2024 № 09-24/1394 [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Відповідно до висновку молекулярно - генетичного експертного дослідження для подання до суду № 43139 від 26.06.2024 медико-генетичного центру "МАМА ПАПА" ймовірність того, що [PERSON] , [INFO] , є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , в рамках проведеного дослідження, складає 99,999999% (а.с. 10-26). Норми права, застосовані судом при вирішенні цієї справи. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1, 2 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 78 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч. 1 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Преамбула та ст. 7, 9, 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачають, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. З метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у Конвенції, держави-учасниці надають батькам належну допомогу у виконанні обов`язків по вихованню дітей. Суд приймає до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», щодо визначення кращих інтересів дитини, а саме: підтримання зв`язків із сім`єю є в кращих інтересах дитини, крім випадків, коли сім`я виявляється явно неналежною або не функціонуючою; розвиток дитини в безпечному і надійному оточенні, яке дійсно функціонує, є в кращих інтересах дитини (Справа «М.С. проти України», № 2091/13, §76, ЄСПЛ, від 11 липня 2017 року). Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява N 39948/06 від 18 грудня 2008 року) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції (рішення у справі «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року). Отже, саме в інтересах дитини знати свого батька, а також отримувати від нього піклування та мати можливість на спілкування з ним. Статтею 121 СК України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Згідно з вимогами ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові дитини записуються за її вказівкою. Згідно із положеннями ч. 1 ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Cвідоцтво про народження. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. Після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану. Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти російської федерації № 3451/05, § 34, від 7 травня 2009 року). У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою, зокрема, особою котра вважає себе батьком. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 9 вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Зважаючи на те, що [PERSON] визнає себе батьком малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , кровна спорідненість між [PERSON] та малолітньою дитиною [PERSON] доводиться висновком молекулярно - генетичного експертного дослідження, батьківство [PERSON] щодо дитини [PERSON] підтверджується іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, які є належними, допустимими і достатніми, не викликають сумнівів у їх достовірності та у своїй сукупності надають можливість зробити висновок, що [PERSON] є батьком [PERSON] . Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, Відповідно до клопотання [PERSON] , судові витрати підлягають залишенню за ним. Враховуючи викладене,

Outcome: approved