Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

Позивач, через представника адвоката Калетнік М.Ю., звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що із сервісу державних послуг «Дія» він ( [PERSON] ) отримав інформацію про відкрите виконавче провадження № 59678229, де він має статус боржника. 18 липня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. було вчинено виконавчий напис № 2528 про стягнення з нього (позивача) заборгованості за кредитним договором № 500261248 від 16 березня 2012 року в розмірі 155\~166,56 грн. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. 30 липня 2019 року було відкрито виконавче провадження № 59678229 з примусового виконання вказаного виконавчого напису про стягнення з нього ( [PERSON] ) заборгованості за кредитним договором у розмірі 155\~816,6 грн. Вважав, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, і Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Так, документи, які надані для вчинення виконавчого напису, не свідчать про безспірність заборгованості за кредитним договором № 500261248 від 16 березня 2012 року, на його (позивача) адресу не надходило жодних повідомлень про погашення заборгованості із зазначенням деталізованої суми боргу, а також повідомлень про відступлення прав вимоги за вказаним кредитним договором. Крім того, кредитний договір № 500261248 від 16 березня 2012 року не був нотаріально посвідчений. З огляду на вказані обставини, просив визнати виконавчий напис № 2528, вчинений 18 липня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., таким, що не підлягає виконанню. Крім того, просив стягнути судові витрати, які складаються із суми сплаченого судового збору в загальному розмірі 1\~816,80 грн і витрат на правову допомогу в сумі 30\~000,00 гривень. У порядку забезпечення позову позивач, через представника адвоката Калетнік М.Ю., звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, просив зупинити стягнення за спірним виконавчим написом. За ухвалою суду від 28 травня 2024 року вказану заяву про забезпечення позову задоволено та зупинено стягнення за спірним виконавчим написом. За ухвалою суду від 28 травня 2024 року було відкрито провадження у даній справі та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 15 липня 2024 року до суду від представника відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» - Іжаковського О.В. надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким представник заперечував з приводу заявлених вимог. В обґрунтування зазначив, що здійснення виконавчого напису нотаріусом врегульовано ст. 87, 88, 89 ЗУ «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також вимогами Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в МЮ України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Відповідно до вимог ст. 87 ЗУ «Про нотаріат», п.1.1 ч. 1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до ч. 2 Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису додаються оригінал кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», п. 3.1., 3.3., 3.4. ч. 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги не минуло більше трьох років. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Підпунктами 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Безспірною є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. За таких умов нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною, оскільки позивач у своєму позові не зазначив жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. Крім того, позивачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження погашення заборгованості за кредитним договором і виконання своїх зобов`язань у повному обсязі, відтак, стверджувати про відсутність підстав для вчинення стягувачем виконавчого напису немає. Також, позивачем не надано альтернативного розрахунку заборгованості. Приватному нотаріусу було надано всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису, в тому числі й розрахунок заборгованості за кредитним договором, відтак твердження про відсутність боргу не відповідає фактичним обставинам. Кредитний договір є чинним на даний час і позивачем не надано будь-яких доказів щодо недійсності договору чи його окремих умов, а тому твердження про неправомірність, неправильність нарахування кредитором розміру заборгованості є безпідставним. В обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вважав, що жодних обґрунтованих доводів стосовно безпідставності документу, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, боржником суду наведено не було, так само, не було надано доказів спростування заборгованості за кредитним договором, стягнення якої відбувалося за вчиненим нотаріусом виконавчим написом, а тому підстав для твердження про те, що стягувачем неправомірно здійснено дії щодо виконавчого напису нотаріуса, є безпідставними. З огляду на зазначене, просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Крім того, представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» - Іжаковський О.В. звернувся до суду з клопотанням про зменшення витрат на правову допомогу, в якому зазначив, що витрати позивача на професійну правничу допомогу не підтверджені жодними доказами. В обґрунтування вказав, що справа про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, не є складною і відноситься до категорії малозначних. Доводи, наведені в позові, ґрунтуються на загально відомих висновках, які зазначені в постановах Великої Палати Верховного Суду, практику за категорією таких справ слід вважати установленою, а тому гонорар адвоката в розмірі 30\~000 грн не відповідає критеріям співмірності та є значно завищеним порівняно з іншими витратами на адвокатські послуги в аналогічних справах, а також є не співмірним з обсягом виконаних робіт, складністю справи та ринковими цінами на адвокатські послуги в аналогічних справах. Представник вважав, що поведінка представника позивача є недобросовісною і заявлена сума до стягнення витрат на правничу допомогу направлена на збагачення за рахунок стягувача, що є неприпустимим при наданні правничих послуг. Оскільки витрати в розмірі 30\~000 грн не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення у вказаному розмірі становить для товариства надмірний тягар і суперечить принципу розподілу таких витрат, просив відмовити позивачу в стягненні витрат на правничу допомогу в повному обсязі. 25 липня 2024 року до суду від представника позивача адвоката Калетнік М.Ю. надійшла відповідь на відзив, у якій вона вказала, що заборгованість за кредитним договором № 500261248 від 16 березня 2012 року не є безспірною, а вказаний договір, який був наданий нотаріусу на підтвердження укладення між ТОВ «Альфа-Банк» і [PERSON] кредитного договору, не був посвідчений нотаріально, а тому через недотримання умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем на підтвердження безспірності заборгованості наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, боржника. Щодо клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу представник вказала, що витрати за надані послуги розраховані відповідно до рекомендацій Ради адвокатів м. Києва. Представник позивача [PERSON] адвокат Калетнік М.Ю. у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач ТОВ «Вердикт Капітал» свого представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Треті особи приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. і приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Згідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки учасники справи не повідомили про причини своєї неявки, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили, у суду наявні відомості про належне повідомлення учасників про дату, час і місце цього засідання, тому причин для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд не вбачає і вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 16 березня 2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» і [PERSON] було укладено кредитний договір № 500261248 (а.с. 92-93). 18 липня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. вчинено виконавчий напис № 2528 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором 500261248 від 16 березня 2012 року, за період з 16 січня 2019 року по 25 червня 2019 року в розмірі 155 816,56 грн, яка складається із: 95 453,36 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 21 934,33 грн прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 12\~978,87 грн строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 24 800,00 грн строкова заборгованість за штрафами і пенями; 560,00 грн витрати, пов`язані з вчиненням виконавчого напису (а.с. 94). На підставі вказаного виконавчого напису, 30 липня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. відкрито виконавче провадження № 59678229 щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 155\~816 гривень 56 копійок (а.с. 96 зворотній бік -97). Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, яку ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, залишено без змін, визнано незаконною та нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року в справі №158/2157/17. Згідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Оскаржений виконавчий напис, вчинений нотаріусом 18 липня 2019 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Кредитний договір № 500261248 від 16 березня 2012 року, який був наданий нотаріусу на підтвердження укладення між ПАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Вердикт Капітал», і [PERSON] кредитного договору, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Вердикт Капітал» в частині визнання виконавчого напису № 2528 від 18 липня 2019 року підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне. Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно з\~ч.\~1,\~2\~ст.\~141\~ЦПК України, судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою\~статті 141 ЦПК України\~встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial