Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Люботинської міської ради Харківської області, Треті особи: [PERSON] , [PERSON] , Харківська товарна біржа, в якій просить: -визнати договір купівлі-продажу нерухомості № Н2-197 від 16 жовтня 1998 року, а саме житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , укладений на Харківській товарній біржі між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зареєстрований 29 жовтня 1998 року в Люботинському бюро технічної інвентаризації, за реєстровим № 106, - дійсним; -визнати за [PERSON] права власності на житловий будинок, загальною площею 83,80 кв.м, житловою площею 42,70 кв.м, з надвірними будівлям і спорудами за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між [PERSON] та відповідачами по справі - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 16 жовтня 1998 року було укладено договір купівлі-продажу, зареєстрований на Харківській товарній біржі за № Н2-197. За умовами даного договору [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] купила житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] ). За цим договором отримання [PERSON] у власність будинку відбувається одразу з підписанням договору та звільнення його відповідачами. Договір купівлі-продажу № Н2-197 від 16 жовтня 1998 року фактично був виконаний його сторонами після досягнення домовленостей з усіх істотних питань, що відповідала вимогам Закону України «Про товарну біржу», але сторонами не було здійснено його нотаріального посвідчення. Покупець - [PERSON] померла [INFO] .Після смерті [PERSON] єдиною спадкоємицею є її донька [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є син - [PERSON] - позивач по справі, та доньки: [PERSON] та [PERSON] - треті особи. Чоловік [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] , тобто до відкриття спадщини. На сьогодні, позивач - [PERSON] не може реалізувати своє право на оформлення спадщини на житловий будинок, за адресою: [ADDRESS] , після смерті матері - [PERSON] , оскільки договір купівлі-продажу житлового будинку укладено на товарній біржі без нотаріального посвідчення. З урахуванням того, що [PERSON] , яка є покупцем житлового будинку, померла, відсутня можливість нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ), тому позивач звернувся до суду. На підставі ухвали Люботинського міського суду Харківської області від 14 квітня 2023 р. дану справу передано до Харківського районного суду Харківської області для розгляду. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 серпня 2023 року провадження у справі відкрито. Суд вирішив проводити розгялд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06 листопада 2023 р витребувано докази. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14 лютого 2024 р. залучено співвідповідача. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09 травня 2024 р. закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду Учасники справи повідомлялись своєчасно і належним чином, в судове засідання не з`явились, представник позивача надала заяву про проведення судового засідання без її участі, інші учасники справи причини неявки суду не повідомили. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з довідки КП «Люботинське БТІ» житловий будинок за адресою: [ADDRESS] ) зареєстрований 29 жовтня 1998 року в реєстраційній книзі № 1 за реєстровим № 106 на праві власності за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № Н2-197 від 16 жовтня 1998 року, укладеного на Харківській товарній біржі. Між [PERSON] та відповідачами по справі - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 16 жовтня 1998 року було укладено договір купівлі-продажу, зареєстрований на Харківській товарній біржі за № Н2-197. За умовами даного договору [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] купила житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] ). За цим договором отримання [PERSON] у власність будинку відбувається одразу з підписанням договору та звільнення його відповідачами. Покупець - [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим Манченківською селищною радою Харківського району Харківської області на підставі актового запису № 37 від 29 березня 2002 року. Після смерті [PERSON] єдиною спадкоємицею є її донька [PERSON] . Факт родинних відносин між спадкодавцем [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим на підставі актового запису № 991 від 27 вересня 1962 року. [PERSON] та [PERSON] з 23 листопада 1998 року були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] ). Як вбачається з довідки виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області № 03-10/348 [PERSON] були зареєстрована за даною адресою з 23 листопада 1998 року по 14 листопада 2020 року. Тобто, після смерті [PERSON] її донька [PERSON] продовжила мешкати в даному будинку та мешкала по день своєї смерті ( [INFO] ), фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, тому є такою, що спадщину прийняла. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Манченківської селищної ради Харківського району Харківської області на підставі актового запису № 72 від 19 листопада 2020 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] ). З листа Харківської районної державної нотаріальної контори від 26.12.2023 убачається, що після смерті [PERSON] та [PERSON] ніхто не звертався. [PERSON] був зареєстрований разом з матір`ю [PERSON] з 23 листопада 1998 року за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відміткою у паспорті та довідкою виконавчого комітету Люботинської міської ради № 03-10/347 від 27 лютого 2023 року. Крім того, позивач продовжує бути зареєстрованим та мешкати в даному будинку по теперішній час. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Оскільки відносини між сторонами склалися в момент укладення спірного договору, а саме 16 жовтня 1998 року, суд застосовує під час розгляду позовної вимоги щодо визнання договору купівлі-продажу дійсним Цивільний кодекс Української РСР (1963 року). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року), угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції, що діяла на час укладення спірного правочину, біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до вимог ст. 224 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 227 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року), договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 Кодексу). Відповідно до вимог ст. 228 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року), продаж майна провадиться за цінами, що встановлюються за погодженням сторін, якщо інше не передбачено законодавчими актами. За змістом ст. 153 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року), договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Статтею 154 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року), який діяв на час укладення спірного договору, передбачено, що коли сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому обумовленої форми, хоч би за законом для даного виду договорів ця форма і не потребувалась. Якщо згідно з законом або угодою сторін договір повинен бути укладений в письмовій формі, він може бути укладений як шляхом складання одного документа, підписаного сторонами, так і шляхом обміну листами, телеграмами, телефонограмами та ін., підписаними стороною, яка їх надсилає. Між [PERSON] та відповідачами по справі - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 16 жовтня 1998 року було укладено договір купівлі-продажу, зареєстрований на Харківській товарній біржі за № Н2-197. За умовами даного договору [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] купила житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] ). За цим договором отримання [PERSON] у власність будинку відбувається одразу з підписанням договору та звільнення його відповідачами. Договір купівлі-продажу № Н2-197 від 16 жовтня 1998 року фактично був виконаний його сторонами після досягнення домовленостей з усіх істотних питань, що відповідала вимогам Закону України «Про товарну біржу», але сторонами не було здійснено його нотаріального посвідчення. Отже, судом встановлено, що вищевказана угода укладена відповідно до вимог законодавства, діючого на момент укладення такої угоди, угода зареєстрована на біржі, однак не посвідчена нотаріально, оскільки на час її укладення посвідчення такої угоди на законодавчому рівні не передбачалося, сторони даного договору купівлі-продажу повністю виконали умови договору, право власності на зазначене домоволодіння на підставі договору купівлі-продажу зареєстроване Люботинським бюро технічної інвентаризації. Відповідно до вимог ст.47 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року), який діяв на час укладення спірного договору, суд вважає угоду купівлі-продажу дійсною. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року). Оскільки [PERSON] постійно проживав разом з спадкодавцем [PERSON] на момент відкриття спадщини, від спадщини не відмовлявся, він вважається таким, що спадщину прийняв. На сьогодні, позивач - [PERSON] не може реалізувати своє право на оформлення спадщини на житловий будинок, за адресою: [ADDRESS] , після смерті матері - [PERSON] , оскільки договір купівлі-продажу житлового будинку укладено на товарній біржі без нотаріального посвідчення. З урахуванням того, що [PERSON] , яка є покупцем житлового будинку, померла, відсутня можливість нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ). За змістом частин 1,2 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Згідно з положеннями статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадщину у разі відсутність спадкоємців попередньої черги, усунення їх від спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Враховуючи викладене, наявні підстави для задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: approved