Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

У травні 2024 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» звернулося до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 23 352,46 грн. заборгованості за кредитним договором, яка складається з : 13 765,03 грн. -заборгованість за тілом кредиту; 1 011,61 грн. - заборгованість по процентам; 2 537,23 грн. - заборгованість за комісією; 1 380,00 грн. - заборгованість за пенею; 1 106,54 грн. - 3% річних за користування грошовими коштами за період з 05.03.2020 року по 23.02.2022 рік; 3 552,05 грн. - інфляційних втрат за період з 05.03.2020 року по 23.02.2022 року, а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтування заявлених позових вимог зазначено, що 10.06.2019 року між [PERSON] та АТ «РВС БАНК» було підписано заяву-договір № 1032415 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Копія заяви-договору № 1032415 від 10.06.2019 року та копія публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, затверджені рішенням правління АТ «РВС БАНК» Протокол № 01022019/1 від 01.02.2019 року. Відповідач, підписанням заяви-договору № 1032415 від 10.06.2019 року про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, акцептував укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який розміщений на сайті банку, і беззастережно приєднався до умов договору. За умовами заяви відповідачу було надано споживний кредит, шляхом перерахування на картковий рахунок у сумі 15 384,62 грн., строк дії кредиту 24 місяці, процентна ставка - 18 % річних, тип ставки - фіксована, разом комісія при видачі кредиту: 2,5% від суми наданого кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту: 3 % від суми наданого кредиту. В день підписання заяви-договору № 1032415 від 10.06.2019 року відповідач отримав платіжну картку, яка відкрита згідно умов заяви-договору. Грошові кошти в сумі 15 384,62 грн. були зараховані АТ «РВС БАНК» 10.06.2019 року на картковий рахунок клієнта. 05.03.2020 року між АТ «РВС БАНК» та ТОВ «ФК «Паріс» було укладено договір про відступлення права вимоги № 05/03/2020-1, згідно у мов якого АТ «РВС Банк» відступило ТОВ «ФК «Паріс» право вимоги до відповідача за заявою - договором № 1032415 від 10.06.2019 року суму заборгованості у розмірір 18 693,87 грн., з яких 13 765,03 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1 011,61 грн. - заборгованість за процентами. Відповідач грошові кошти отримані в кредит не повернув, проценти за користування кредитними коштами та інші платежі, передбачені умовами Договору не сплатив. Вимога про усунення порушень кредитного зобов`язання, направлена відповідачу 02.04.2020 року залишена без реагування. У зв`язку з зазначеним позивач просить задовольнити позов та стягнути з відповідача вказану суму заборгованості з урахуванням 3 % річних та інфляційних втрат. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Горбенко Н. О. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 14 травня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу [PERSON] ухвала про відкриття провадження у справі направлялась на його зареєстроване місце проживання, згідно відомостей Відділу з питань реєстрації місця проживання / перебування фізичних осіб Святошинської РДА - [ADDRESS] (а.с. 72). Згідно наявних у матеріалах справи доказів, поштовий конверт повернувся до суду без вручення. На довідці про причини повернення / досилання стоять відмітки «повертається» та «за закінченням терміну зберігання». Суд повторно направив ухвалу про відкриття провадження у справі на зареєстроване місце проживання відповідача. Поштовий конверт повторно повернувся до суду без вручення. На довідці про причини повернення / досилання стоять відмітки «повертається» та «за закінченням терміну зберігання». Частина 1 статті 131 ЦПК України зобов`язує учасників судового процесу повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У постановах від 14.08.2020 року та від 13.01.2020 року у справі №910/22873/17 Верховний суд зазначав, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Суд також звертає увагу, що листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 (провадження № 61-11723св22). Судом враховується рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Суд зауважує, що наразі у суду відсутні можливості сповіщення відповідача за допомогою інших засобів зв`язку, а подальші додаткові дії щодо направлення виклику відповідачу до суду за місцем реєстрації призведуть лише до несвоєчасності розгляду справи. Правом на подання відзиву у встановлений судом строк відповідач не скористався, про наслідки ненадання учасником справи заяв по суті справи у встановлений судом строк повідомлений в ухвалі про відкриття провадження у справі. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зважаючи на те, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, відзив на позовну заяву не подав, суд прийшов до висновку про можливість вирішення питання про стягнення заборгованості. Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні не подавалися. З підстав наведених вище, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що між АТ«РВС БАНК» та [PERSON] підписано заяву-договір № 1032415 від 10.06.2019 року про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Копія заяви-договору № 1032415 від 10.06.2019 року та копія публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, затверджені рішенням правління АТ «РВС БАНК» Протокол № 01022019/1 від 01.02.2019 року. Згідно заяви-договору № 1032415 від 10.06.2019 року відповідач підписанням заяви-договору про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, акцептував укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який розміщений на сайті банку і беззастережно приєднався до умов договору. З умовами договору ознайомлений та зобов`язався самостійно відстежувати зміни, які будуть вноситись до договору. За умовами заяви відповідачу було надано споживний кредит, шляхом перерахування на картковий рахунок у сумі 15 384,62 грн., строк дії кредиту 24 місяці, процентна ставка - 18 % річних, тип ставки - фіксована, разом комісія при видачі кредиту: 2,5% від суми наданого кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту: 3 % від суми наданого кредиту. Також з`ясовано, що в день підписання заяви-договору № 1032415 від 10.06.2019 року відповідачу відкрито картковий рахунок, на який АТ «РВС БАНК» було зараховано грошові кошти в сумі 15 384,62 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку та меморіальними ордерами. Судом встановлено, що 05.03.2020 року між АТ «РВС БАНК» та ТОВ «ФК «Паріс» було укладено договір про відступлення права вимоги № 05/03/2020-1. Вказаний правочин відповідачем в установленому порядку не оскаржується та доказів недійсності його суду не надано, а відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Судом встановлено, що 02.04.2020 позивач направив на адресу відповідача вимогу про погашення заборгованості вих. № 568/5, однак, відповідач звернення проігнорував, вимогу не задовольнив. Стаття 634 ЦК України передбачає можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частини 1, 3 та 5 ст. 203 ЦК України визначають, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Відповідач умови договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 30.04.2024 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 18 693, 87 грн., що складається з: 13 765,03 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1 011,61 грн. - заборгованість за процентами; 2 537,23 грн. - заборгованість за комісією; 1 380,00 грн. - заборгованість за пенею. У зв`язку з простроченням грошового зобов`язання позивачем,

Outcome: approved