Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

29.04.2024 року до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області надійшла позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про стягнення суми сплаченого майнового відшкодування, мотивуючи свої вимоги наступним. 02 лютого 2019 року близько 19 години 20 хвилин у м. Миргород, неподалік будинку 162, [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ 21011», державний номерний знак [NUMBER] , не врахував дорожню обстановку та дорожні умови, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати транспортним засобом, внаслідок чого допустив зіткнення з велосипедистом - [PERSON] . У результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпіла отримала тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до смерті. Вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22 січня 2020 року по справі № 541/877/19 відповідача визнано винним та призначено покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України. Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року на підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування основного покарання, призначеного вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22 січня 2020 року з випробуванням та встановлено іспитовий строк два роки. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На підставі заяви представника потерпілого про виплату страхового відшкодування, позивачем виплачена потерпілій особі сума збитків завданих внаслідок ДТП, що становить 35 344,00 грн. З урахуванням зазначеного позивач просив стягнути з відповідача суму сплаченого майнового відшкодування в розмірі 35 344 (тридцять п`ять тисяч триста сорок чотири) грн 00 коп та судовий збір. Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 травня 2024 року відкрито провадження по справі та постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 67-68). Відповідач та його представник, адвокат Долженко О. М. в судове засідання не з`явилися, про місце, дату і час розгляду справи повідомлені належним чином, проте на адресу суду надійшла заява від представника відповідача про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують (а.с. 69). В зв?язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Положеннями ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22 січня 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України, останньому призначено остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком два роки (а.с. 4-6). Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року вирок Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22 січня 2020 року змінено та на підставі ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування основного покарання, призначеного за вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22 січня 2020 року з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки. В іншій частині вирок суду залишено без змін (а.с. 7-10). У вироці суду від 22 січня 2020 року встановлені наступні обставини. 02 лютого 2019 року близько 19 год 20 хв, в [ADDRESS] , [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем марки ВАЗ, модель 21011, д.н.з. [NUMBER] з власної необережності, порушуючи вимоги п.п.12.3 Правил дорожнього руху України, не врахував дорожню обстановку та дорожні умови, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати транспортним засобом, внаслідок чого допустив зіткнення з велосипедистом [PERSON] , що рухалася по проїзній частині в попутному з автомобілем напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпіла [PERSON] отримала тілесні тяжкі тілесних ушкоджень, що призвели до смерті. Крім того, [PERSON] , розуміючи, що він здійснив дорожньо-транспортну пригоду та своїми діями поставив потерпілу [PERSON] в небезпечний для життя стан, і позбавив можливості вжити заходів до самозбереження, умисно не виконав підпункти «а», «б», «в», «г», «ґ», «д», «е» п. 2.10 Правил дорожнього руху України та з метою уникнення відповідальності за скоєння та приховування факту вчиненого злочину [PERSON] залишив місце дорожньо-транcпортної пригоди та попрямував до магазину « [INFO] », який розташований в [ADDRESS] , де був затриманий працівниками поліції. Відповідно до висновку автотехнічної експертизи № 152 від 23.03.2019, у діях водія автомобіля ВАЗ 21011 д.н.з. [NUMBER] [PERSON] вбачаються невідповідності з вимогами п. 12.3. Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. В умовах даної події водій автомобіля ВАЗ 21011 д.н.з. [NUMBER] [PERSON] мав технічну можливість уникнути наїзду на велосипедиста [PERSON] шляхом виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. Станом на день ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Потерпілий [PERSON] поніс витрати на поховання своєї матері [PERSON] в розмірі 35344 грн 00 коп (а.с. 16-18). Згідно довіреності виданої Зуєвецькою сільською радою Миргородського району Полтавської області від 16.09.2020 та зареєстрованої в реєстрі за № 37 [PERSON] уповноважив Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «ЦЕНТР АВТОВИПЛАТ ПОЛІС» здійснювати представництво його інтересів по факту дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02.02.2019 в результаті якої загинула [PERSON] 02 жовтня 2020 року представник ТОВ «ЮК «ЦЕНТР АВТОВИПЛАТ ПОЛІС» звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 11). Згідно наказу № 3.1/10105 від 20.12.2021 Моторне (транспортне) страхове бюро України перерахувало ТОВ ЮК «Центр Автовиплат «Поліс» суму виплати за шкоду, заподіяну винною особою в результаті дорожньо-транспортної пригоди (витрати на поховання) на загальну суму 35344,00 грн (а.с. 19, 20). Відповідно до платіжної інструкції № 1108549 від 21.12.2021 виплачено ТОВ «ЮК «ЦЕНТР АВТОВИПЛАТ ПОЛІС» компенсацію за завдану шкоду у сумі 35344,00 грн (а.с. 20). Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним та регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно п. 27.1. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Пунктом 27.4. статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Отже відповідач, як особа, відповідальна за завданий збиток, повинен відшкодувати позивачу 35 344 (тридцять п`ять тисяч триста сорок чотири) грн 00 коп. Виходячи з викладеного, враховуючи надані позивачем докази та визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування, підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, тому з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 3 028 грн.

Outcome: approved