Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-09 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог В червні 2024 року позивач АТКБ «Приват Банк», за допомогою документа сформованого в системі «Електронний суд», звернулося до суду з позовом, в якому просить суд стягнути зі [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 13 березня 2023 року у розмірі 31422,00 грн та судовий збір у сумі 2422,40 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 13 березня 2023 року між сторонами укладено Договір про надання банківських послуг № б/н (надалі - кредитний договір), відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі та на умовах, передбачених Умовами та Правилами надання банківських послуг, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення умов зазначеного договору відповідач [PERSON] належним чином не виконала своїх зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 10 червня 2024 року має заборгованість в загальному розмірі 31422,00 грн, яка складається: 24987,78 грн- заборгованість за тілом кредиту, 6434,22 грн - заборгованість за відсотками, яку позивача просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приват Банк», а також судові витрати. Рух справи На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 червня 2024 року справу передано на розгляд головуючому судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 08 липня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження на 10 вересня 2024 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У позовній заяві представник АТ КБ «Приват Банк» просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила, що грошові кошти не отримувала. Не пам`ятає як приходила до установи банку, не користувалась карткою, кошти не знімала. Припускає, що це міг зробити її зять, який проживає разом з ними й донькою. Веде аморальний спосіб життя, зловживає наркотичними засобами, неодноразово судимий. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що 13 березня 2023 року між АТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] укладено Договір про надання банківських послуг № б/н, за умовами якого позивачем емітовано та видано відповідачеві кредитну картку, відкрито картковий рахунок та надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту. Зі Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком Договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомлена та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг у Приватбанку і Тарифами банку (а.с. 8-19). Згідно паспорту споживчого кредиту, дослідженого судом встановлено, що позичальник власним підписом підтвердив, що з умовами надання кредиток «Універсальна», «Універсальна Gold», «Platinum», «WorldBlackEdition», «VisaSignature», «MC WorldElite», «VisaInfinite», прикладами розрахунку суми плати за користування кредитними коштами ознайомлена 18 грудня 2019 року (а.с. 23-26). Судом також досліджена виписка по рахункам, відкритим на ім`я відповідача [PERSON] , з яких встановлено, що вона активно користувався кредитними коштами, витрачаючи на власні потреби. (а.с. 7). Зокрема, кредитну карту активовано 30 червня 2023 року шляхом зняття готівки 1900 грн. Неодноразо карта використовувалась для проїзду в метрополітені, придбання продуктів харчування та 21 липня 2023 року відбулось зняття готівки двома платежами на суму 12000 та 9000 грн., а також розрахунок того ж дня в Ломбард на суму 2178,00 грн, що й призвело до виникнення заборгованості за кредитними коштами. За наданим позивачем розрахунком заборгованості, станом на 10 червня 2024 року утворилася заборгованість в загальному розмірі 31422,00 грн, з яких: 24987,78 грн - заборгованість за тілом кредиту; 6434,22 грн - заборгованість за відсотками. (а.с. 20). Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України) Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як видно з паспорту споживчого кредиту, який підписаний позичальником, в ньому містяться відомості щодо погодженого між сторонами розміру відсоткової ставки за користування кредитними коштами (а.с. 23-26). Надання банком [PERSON] кредитних коштів шляхом встановлення для користування кредитного ліміту підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, випискою по картковому рахунку відкритому на ім`я позичальника, з якого видно, що вона активно користувалася кредитним коштами. Судом перевірений розрахунок заборгованості наданий представником позивача, який суд вважає вірним. Відповідач не виконала узяті на себе зобов`язання щодо повернення використаних кредитних коштів у повному обсязі, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 31422,00 грн. підлягає стягненню зі [PERSON] на користь АТ КБ «Приват Банк» в сумі фактично використаних коштів та нарахованих відсотків. Заперечення відповідача, що кредитні кошти нею не використовувались й не отримувались, суд не може визнати обґрунтованими. Саме на споживача (позичальника) покладається обов`язок забезпечити збереження кредитної карти, не розголошувати код доступу до неї та відповідно кредитних коштів, як надані для використання. Тому твердження, що інші члени родини, які проживають разом з відповідачем могли скористатися її безпорадністю та довірою не може бути правовою підставою для відмови в задоволенні заявлених вимог. Щодо стягнення судових витрат Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та доведеним. З урахуванням ціни позову, згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,00 грн.

Outcome: approved