Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якому просить розірвати шлюб. Позовну заяву мотивує тим, що 10.07.2015 року між ними укладено шлюб, який зареєстровано у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, про що у книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 1472. Від шлюбу у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є те, що одруження із відповідачем виявилось невдалим через різні погляди на життя, несумісність характерів, постійні сварки, в зв`язку з чим почуття любові, взаєморозуміння та поваги один до одного втрачено. Сімейне життя у них не склалось, як виявилось, вони зовсім різні та чужі один одному люди. Сім`я фактично припинила своє існування. Вже тривалий час шлюб існує формально, з 2022 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, наміру зберегти сім`ю та продовжувати подружні стосунки в неї нема. Подальше збереження шлюбу та спільне життя з відповідачем є неможливим внаслідок стійкого розладу пожружніх стосунків та суперечить її інтересам. Відповідачем подано заяву про згоду на розірвання шлюбу. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України до суду не надійшло. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони 10.07.2015 року зареєстрували шлюб\~уМіському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, що стверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії № [NUMBER] від 10.07.2015 року, актовий запис № 1472. Як встановлено судом, що між сторонами виникли розбіжності, у них різні погляди на життя, вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, сім`я фактично розпалась, її збереження недоцільне. У відповідності до\~ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104\~Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1\~ст.110 Сімейного кодексу України, передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Зі змісту\~ст.112 Сімейного кодексу України, вбачається, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між сторонами, є неможливим, оскільки сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, строк для примирення нічого не змінить. Згідно із\~ст. 6 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Крім того, задовольняючи позов, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Отже, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони не підтримують сімейних відносин, позивач втратив до відповідача хороші почуття і помиритися з ним не бажає, а тому цей шлюб слід розірвати. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження, а тому підлягають до задоволення. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved