Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-09 00:00:00

ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивувало тим, що 15 липня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 4203205. Відповідно до п. 1.2. договору сума (загальний розмір) кредиту становить 7000 гривень. Пунктом 1.3. договору визначено, що кредит надається строком на 30 днів з 15 липня 2021 року. Відповідно до п. 1.4. договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 14 серпня 2021 року. Згідно з п. 1.5.2. договору проценти за користування кредитом: 1837 гривень 50 копійок, які нараховуються за ставкою 0,88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Пунктом 1.6. договору встановлено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 2.1. договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 7000 гривень. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Зазначені умови є публічною пропозицією у розумінні статей 641, 644 ЦК України. Відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконує, грошові кошти не повертає, проценти за користування кредитом не сплачує. 29 листопада 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 29-11-102, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 4203205 від 15 липня 2021 року. Сума заборгованості за цим договором станом на дату відступлення права вимоги складає 24392 гривні 48 копійок, що складається з: - 5714 гривень - заборгованість за тілом кредиту; - 18678 гривень 48 копійок - заборгованість за відсотками. Станом на день подання позову до суду заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом станом на 07 лютого 2023 року відповідно до розрахунку заборгованості становить 43248 гривень 68 копійок, що складається з: - 5714 гривень - заборгованість за тілом кредиту; - 18678 гривень 48 копійок - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги; - 18856 гривень 20 копійок - заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості). Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 43248 гривень 68 копійок за договором про споживчий кредит № 4203205 від 15 липня 2021 року. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17 березня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24 квітня 2024 року залучено ТОВ «Дебт Форс» до участі в якості правонаступника позивача. З відзиву на позовну заяву відповідача вбачається, що він просить відмовити в задоволенні позову. зазначено, що позивачем не надано суду документів на підтвердження виникнення між сторонами кредитних відносин. Зокрема, у матеріалах справи відсутній детальний розрахунок заборгованості станом на дату подання позову, оригінали кредитного договору та графіку погашення кредитних коштів, що підписані та засвідчені власноруч відповідачем. Кредитний договір не підписано сторонами, а паспорт кредиту та розрахунок заборгованості сформовані та завірені в односторонньому порядку позивачем, не можуть бути самостійними документами. 05 липня 2023 року ТОВ «Дебт Форс» направило до суду відповідь на відзив. Разом з тим, ТОВ «Дебт Форс» залучено до участі у справі в якості правонаступника позивача ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24 квітня 2024 року. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 15 липня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 4203205. Відповідно до п. 1.2. договору сума (загальний розмір) кредиту становить 7000 гривень. Пунктом 1.3. договору визначено, що кредит надається строком на 30 днів з 15 липня 2021 року. Відповідно до п. 1.4. договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 14 серпня 2021 року. Згідно з п. 1.5.2. договору проценти за користування кредитом: 1837 гривень 50 копійок, які нараховуються за ставкою 0,88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Пунктом 1.6. договору встановлено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 2.1. договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. 29 листопада 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 29-11-102, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 4203205 від 15 липня 2021 року. Сума заборгованості за цим договором станом на дату відступлення права вимоги складає 24392 гривні 48 копійок, що складається з: - 5714 гривень - заборгованість за тілом кредиту; - 18678 гривень 48 копійок - заборгованість за відсотками. З позову вбачається, що станом на день подання позову до суду заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом станом на 07 лютого 2023 року відповідно до розрахунку заборгованості становить 43248 гривень 68 копійок, що складається з: - 5714 гривень - заборгованість за тілом кредиту; - 18678 гривень 48 копійок - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги; - 18856 гривень 20 копійок - заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У ч. 2 цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагається. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України або ГК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису (при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або сім-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. З наданих позивачем до позовної заяви документів вбачається що між сторонами справи укладений Договір про споживчий кредит № 4203205 від 15 липня 2021 року, банк і позичальник досягли згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Разом з тим, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. У пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, зазначено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із клієнтських рахунків обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18. Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вбачається, що стороною позивача виписка по рахунку відповідача суду надана не була. Твердження позивача про те, що розрахунок заборгованості відповідача, виконаний самим банком, є достатнім доказом використання відповідачем кредитних коштів та розміру його заборгованості, є неспроможними. Сам по собі розрахунок не підтверджує виникнення між сторонами кредитних правовідносин, наявність у відповідача заборгованості та її дійсний розмір. При зверненні в суд з позовом стороною позивача подано заяву про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та за наявними матеріалами справи. Законом обов`язок доказування покладений на учасників справи. За таких обставин, вимога про стягнення з відповідача 43248 гривень 68 копійок суми заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягає. З огляду на наведене, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed