Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

06 травня 2024 року до суду надійшла вказана позовна заява, яка обґрунтована тим, що 22 грудня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» (торгова марка «Credit7») та [PERSON] укладено договір №2718899 про надання коштів на умовах споживчого кредиту за яким останній отримав кредит в розмірі 10 000,00 гривень, строком на 360 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «Універсал банк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99% від суми кредиту за кожен день користування. 26 червня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс» укладено договір відступлення права вимоги №28/06/23 від 28 червня 2023 року, відповідно до умов якого право вимоги за Договором №2718899 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22 грудня 2021 року перейшло до ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс». [PERSON] не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов кредитного договору, тобто зобов`язання за вказаним договором не виконав, у зв`язку із чим станом на 28 червня 2023 року його заборгованість становить 51 689,00 гривень, яка складається з 10 000,00 гривень заборгованості за кредитом, 41 689,00 заборгованості за нарахованими процентами, які позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь. Ухвалою суду від 07 травня 2024 року відкрито провадження по даній справі та призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 15 липня 2024 року у Акціонерного товариства «Універсал Банк» витребувано докази. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, 18 вересня 2024 року подав до суду заяву в якій підтримав позов в повному обсязі та просив його задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення, а також просив розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився за невідомими суду причинами, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про поважні причини неявки до суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та наявних у справі доказів ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 грудня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2718899. Сума кредиту складає 10 000,00 гривень, строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Стандартна процента ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту. Орієнтовна реальна річна процента ставка на дату укладення договору складає 31 890,45% за стандартною та зниженою ставками. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 81 640,00 гривень за стандартною та зниженою ставками. Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту. Договір підписано аналогом власноручного підпису директора ТОВ «Лінеура Україна» А.І. Пшеничного на якому міститься відтиск печатки товариства, відтворені засобами копіювання та електронним підписом [PERSON] Е313 (а. с. 8-14). [PERSON] також ознайомлено з таблицею обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка є додатком №1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2718899 від 22 грудня 2021 року та паспортом споживчого кредиту, що підтвердження накладенням ним власного електронного підпису Е313 (а. с. 15, 16-17). Таким чином, датою укладення між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] договору є дата підписання договору, тобто 22 грудня 2021 року. У повідомленні ТОВ «ФК «Контрактовий дім» на адресу ТОВ «Лінеура Україна» за вих. №4755 від 01 травня 2024 року вбачається, що 22 грудня 2021 року здійснено транзакцію №1038602207 на суму 10 000,00 гривень на картку № [NUMBER] (а. с. 18). На виконання ухвали суду від 15 липня 2024 року АТ «Універсал Банк» надано інформацію про те, що на ім`я [PERSON] було емітовано платіжну картку № [NUMBER] від 05 травня 2021 року, а з відомостей про рух коштів по картці за 22 грудня 2021 року вбачається, що 22 грудня 2021 року відбулась операція на суму 10 000,00 гривень. Із розрахунку заборгованості за договором №2718899 від 22 грудня 2021 року виконаного ТОВ «Лінеура Україна» вбачається, що станом на 28 червня 2023 року заборгованість складає 51 689,00 гривень, з яких 10 000,00 гривень - тіло кредита, 41 689,00 гривень - проценти за користування (а. с. 19-25). 28 червня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» (кредитор) та ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс» (новий кредитор) укладено договір відступлення прав вимоги №28/06/23 за умовами якого кредитор на умовах, встановлених цим договором, передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права виоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (а. с. 44-46). [PERSON] включено до реєстру боржників від 28 червня 2023 року до договору відступлення права вимоги №28/06/23 від 28 червня 2023 року, номер договору 2718899 від 22 грудня 2021 року, сума 10 000,00 гривень, заборгованість за сумою кредиту - 10 000,00 гривень, заборгованість по нарахованим процентам - 41 689,00 гривень, сума загальної заборгованості 51 689,00 гривень. Вказаний реєстр прийнято новим кредитором ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс» відповідно до акту приймання-передачі від 28 червня 2023 року (а. с. 49, 50). Відповідно до ч. 1-2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договору не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року (далі - Закон) електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим законом. Відповідно до ст. 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладання такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису. За договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2718899 ТОВ «Лінеура Україна» передало [PERSON] грошові кошти, отже вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України було укладено. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок виплати яких встановлюється договором. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Верховний Суд України в своїй постанові у справі №6-979цс15 від 23 вересня 2015 року дійшов висновку про те, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Оскільки боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, суди дійшли обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] дотепер неналежно виконує свої обов`язки з повернення отриманого ним кредиту ні первісному кредитодавцю, ні новому, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням його зобов`язань у розумінні норм ЦК України, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Також, згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу. Так, згідно з положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, судом встановлено, що позивачем були понесені витрати на професійну правничу допомогу, згідно договору про надання юридичних послуг №03/07/2023 від 03 липня 2023 року укладеного між ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс» та ФОП [PERSON] (а. с. 53-54). Зокрема, адвокатом Руденко К.В. відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг №28 до договору №03/07/2023 про надання юридичних послуг від 03 липня 2023 року та витягу з реєстру №1 від 08 січня 2024 року надано обсяг правової допомоги позивачу у вигляді підготовки позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] за договором №2718899 про надання споживчого кредиту та клопотання про витребування доказів, вартість наданої послуги 5 000,00 гривень (а. с. 57, 58) Відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів №535 від 08 січня 2024 року ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс» сплатило [PERSON] 50 000,00 гривень із призначенням платежу: оплата за надання юридичних послуг по договору №03/07/2023 від 03 липня 2023 року згідно акту №28 від 08 січня 2024 року (а. с. 59). Таким чином, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу на суму 5 000,00 гривень, витрачені позивачем, є документально підтвердженими, вони співмірні зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому зазначені судові витрати підлягають стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Укрглобал-фінанс».

Outcome: approved