Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-19 00:00:00

09 вересня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним, скасування державного акту на право власності на земедьну ділянку, скасування реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, обґрунтувавши позовні вимоги наступним. Позивач, [PERSON] , є власником земельної ділянки, площею 5,0964 га, кадастровий номер 4825480400:04:000:0227 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Болеславчицької сільської ради Первомайського району Миколаївської області, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 607079, виданого на підставі розпорядження Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області від 03.03.2007 року № 64-р «Про затвердження Технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, про передачу у власність земельних ділянок громадянам України». Вказаний державний акт зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010702200030. В подальшому, а саме 15.12.2016 року, Позивач здійснив державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в установленому законом порядку, про що свідчить Інформація з ДЗК про право власності та речові права на земельну ділянку. Проте, в 2024 році, до Позивача звернулися представники сільськогосподарського підприємства, які мали намір взяти в оренду земельну ділянку, яка належить Відповідачу, а саме земельну ділянку площею 5.0963 га, кадастровий номер 4825480400:04:000:0244, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Болеславчицької сільської ради Первомайського району Миколаївської області. Так, з`ясувалося, що земельна ділянка, яка належить відповідачу, накладається на земельну ділянку, яка належить Позивачу. Тому, позивач був змушений звернутися за юридичною допомогою, щодо з`ясування причини такого накладення. Згідно відповіді Відділу №4 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного Управління Держгеокадастру у Миколаївській області №2180/0/22-24 від 29.07.2024 року, з`ясувалося наступне: На підставі розпорядження Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області від 05.06.2008 року №183-р «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, про передачу у власність земельних ділянок» громадянину [PERSON] взамін сертифікату серії [NUMBER] , 28.07.2008 року було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 932143 площею 5.10 га (кадастровий номер 4825480400:04:000:0244) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Болеславчицької сільської ради Первомайського району Миколаївської області. Державний акт зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди землі за № 010802200013. Разом з тим, на підставі розпорядження Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області від 03.03.2007 року № 64-р «Про затвердження Технічних документацій із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, про передачу у власність земельних ділянок громадянам України» 03.07.2007 року громадянину [PERSON] взамін сертифікату серії [NUMBER] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 607079, площею 5,10 га (кадастровий номер 4825480400:04:000:0227) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Болеславчицької сільської ради Первомайського району Миколаївської області. Державний акт зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди землі за № 010702200030. Зважаючи на дані технічних документацій із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки [PERSON] та [PERSON] , Відділом № 4 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області був зроблений висновок, що вищевказані технічні документації із землеустрою і відповідно державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 932143 (реєстраційний номер 010802200013 від 28.07.2008) та серії ЯГ № 607079 (реєстраційний номер 010702200030 від 03.07.2007) були розроблені на видані на одну і ту саму земельну ділянку, площею 5.10 га. Тобто, фактично Первомайською районною державною адміністрацією передано у власність відповідача земельна ділянка, зареєстровано за іншою особою, а саме за Позивачем. З урахуванням того, що право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 4825480400:04:000:0244 було оформлено 28.07.2008 року, тобто вже після того як сформоване право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 4825480400:04:000:0227, яка належить позивачу. Таким чином, було порушено право позивача на вільне користування та розпорядження власником своїм майном, шляхом видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку відповідачу, хоч така земельна ділянка вже належала позивачу. За таких обставин, на думку представника позивача, можна зробити висновок, що відповідач отримав у власність земельну ділянку із кадастровим номером 4825480400:04:000:0244 без законних підстав. Оскільки, земельна ділянка [PERSON] була зареєстрована в державному земельному кадастрі та у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, то Державний реєстратор не має можливості виправити допущені порушення, у зв`язку з чим Позивач змушений звернутися до суду для визнання недійсним та скасування зазначеного вище державного акту на право власності та скасування реєстрацій земельної ділянки у ДЗК. Відповідно до Інформації з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №387779478 вбачається, що 22.02.2016 року державним реєстратором Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області Оприщенко Г.М., прийнято рішення про державну реєстрацію прав і обтяжень [PERSON] , підставою якого був державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,1 га, кадастровий номер 4825480400:04:000:0244, яка розташована на території Болеславчицької сільської ради Первомайського району Миколаївської області, серія та номер: ЯЕ №932143, виданий 28.07.2008 року Первомайською районною державною адміністрацією Миколаївської області. Тому, для захисту порушених прав Позивача необхідно також скасувати записи в ДРРП та ДЗК щодо земельної ділянки. Ч. 2 ст. 152 ЗК України зазначає, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Зі змісту ст. 125 ЗК України вбачається, що право власності на земельну ділянку виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст. 126 ч. 1 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджатися своїм майном. Відповідно до ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується, власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. Враховуючи, що земельна ділянка, яка належить відповідачу, була сформована на підставі технічної документації з землеустрою та їй було присвоєно кадастровий номер 4825480400:04:000:0244, який не може бути автоматично скасований, представник позивача вважає що вимога про скасування державної реєстрації даної земельної ділянки (кадастрового номеру) є обґрунтованою та підлягає задоволенню судом. Представник позивача в судове засідання надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність та відсутність позивача, підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, вказав, що підтримує позовні вимоги. Відповідно до ч. 1, 4\~ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Частиною 3\~статті 200 ЦПК України\~визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. Викладені у позові обставини повністю підтверджуються матеріалами справи, а саме: копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 607079, виданого 03.07.2007р. на ім`я [PERSON] , копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №932143, виданого 28.07.2008р. на ім`я [PERSON] , інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку площею 5,0964 га, кадастровий номер 4825480400:04:000:0227, інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку площею 5.0963 га, кадастровий номер 4825480400:04:000:0244, інформацією з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №387779478, листом Відділу №4 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного Управління Держгеокадастру у Миколаївській області № 2180/0/22-24 від 29.07.2024 року. Так, відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 78 ЗК України право власності на землю це право володіння, користування і розпорядження земельною ділянкою. Власник земельної ділянки, землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на земельну ділянку навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою як передбачено ч. 2 ст. 152 ЗК України. Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю; власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків ч. 1, ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України. Право власності на землю відповідно до ч. 2 ст. 78 ЗК України набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Ч. 2 ст. 152 ЗК України зазначає, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Зі змісту ст. 125 ЗК України вбачається, що право власності на земельну ділянку виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст. 126 ч. 1 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджатися своїм майном. Відповідно до ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується, власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. З огляду на наведене, суд вважає, що вимоги позивача цілком правомірні та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved