Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

02.10.2023 року Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" звернулось до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості з централізованого опалення та гарячої води за період з 01.12.2013 року по 31.01.2022 року у сумі 53279,57 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та отримують за вказаною адресою послуги з централізованого опалення та гарячої води згідно чинного законодавства. Відповідачі не в повному обсязі сплачують вартість наданих послуг, у зв`язку з чим за ними виникла заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.12.2013 року по 31.01.2022 року у сумі 53279,57 грн., яку сторона позивача просить суд стягнути з відповідачів на свою користь. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.10.2023 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в судове засідання порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 31.10.2023 року від відповідачів [PERSON] та [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останні заперечують проти задоволення позовних вимог та просять суд застосувати строк позовної давності. Також зазначають, що вони під впливом життєвих обставин непереборної сили з 2010 року не проживали за адресою: [ADDRESS] та не користувалися комунальними послугами, не проживають вони там і наразі. На підтвердження даних обставин надали копії документів показників електроенергії, холодної і гарячої води, акт огляду квартири [ADDRESS] від 30.10.2023 року. Зазначають, що оскільки вони не проживають за вказаною адресою та не користуються комунальними послугами, тому вважають, що заборгованості по оплаті послуг бути не може. Відповідачі наголосили, що про факт не проживання та не користування відповідачами комунальними послугами КП «Харківські теплові мережі» відомо, оскільки відповідачі неодноразово зверталися з заявами та скаргами, в яких також просили відключити квартиру [ADDRESS] від централізованої системи опалення. 28.11.2023\~року від\~відповідачів до\~суду надійшли\~додаткові пояснення\~зі змісту\~яких вбачається,\~що останні\~не погоджуються\~з розрахунком\~заборгованості.\~Також зазначають,\~що 01.04.2022\~р. у відеозверненні та на офіційному сайті Харківської міської ради було опубліковано звернення [PERSON] з приводу звільнення харків`ян від сплати за всі комунальні послуги гарячого та холодного водопостачання, опалення...з 24 лютого 2022р. і до кінця війни. 26.04.2022р. було повторне аналогічне звернення. Цю подію було засвідчено в інших публічних виданнях. Також звертають увагу, що з відповіді Державної казначейської служби від 27.10.2023р. на запит стосовно місцезнаходження, відкриття та обслуговування рахунку КП «Харківські теплові мережі» UA503518230000002600030002313 вбачається, що цей рахунок на який проводиться оплата за житлово-комунальні послуги в Казначействі не відкривався і на балансі не значиться. 29.11.2023 року від представника позивача [PERSON] , який діє на підставі довіреності, надійшла до суду відповідь на відзив, в якому останній зазначає, що згідно Закону України «Про житлово -комунальні послуги» п.6. ст. 1. «індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги». Також вказує, що відключення від централізованої системи опалення згідно наказу Міністерства регіонального розвитку №169 від 26.07.2019р «Про затвердження Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води» у розділі III Порядок відокремлення (відключення) власників квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків від ЦО та ГВП у п.1. сказано: «Власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаного до ЦО та ГВП, мають право відокремити (відключити) свою квартиру чи нежитлове приміщення від ЦО та ГВП у разі, якщо на день набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні». В зв`язку з вищенаведеним наголошує, що будинок відповідачів не відключений від централізованого теплопостачання, та вказує, що відповідачі є користувачами послуг з теплопостачання і повинні їх сплачувати. 30.11.2023\~року від\~відповідачів до\~суду надійшли\~додаткові уточнювальні\~пояснення зі\~змісту яких\~вбачається,\~що останні\~не погоджуються\~з розрахунком\~заборгованості.\~Також зазначають,\~що 01.04.2022р. у відеозверненні та на офіційному сайті Харківської міської ради було опубліковано звернення [PERSON] з приводу звільнення харків`ян від сплати за всі комунальні послуги гарячого та холодного водопостачання, опалення...з 24 лютого 2022р. і до кінця війни. 26.04.2022р. було повторне аналогічне звернення. Цю подію було засвідчено в інших публічних виданнях. Також звертають увагу, що з відповіді Державної казначейської служби від 27.10.2023р. на запит стосовно місцезнаходження, відкриття та обслуговування рахунку КП «Харківські теплові мережі» UA503518230000002600030002313 вбачається, що цей рахунок на який проводиться оплата за житлово-комунальні послуги в Казначействі не відкривався і на балансі не значиться. 01.12.2023 року до суду надійшла вимога відповідачів про залучення до матеріалів справи пояснень від 28.11.2023 року та 30.11.2023 року, в якій також останні просили суд розглядати справу в порядку загального позовного провадження. 06.12.2023 року відповідачами подано заперечення на відзив, в яких останні заперечують проти позовних вимог та просили застосувати строки позовної давності 3 роки та відмовити в задоволенні позовних вимог. 14.12.2023 року від відповідачів надійшла заява про долучення до матеріалів справи доказів. 18.12.2023 року відповідачами подано письмові пояснення підсумкові. 23.01.2024 року поштовою кореспонденцією до суду надійшла заява відповідачів, якою останні просять суд зупинити провадження по справі до закінчення воєнного стану. Ухвалою суду від 08.02.2024 року клопотання відповідачів про зупинення провадження в справі залишено без задоволення. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. В позовній заяві уповноважений представник позивача [PERSON] просить розглядати справу без участі представника КП «ХТМ», позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили. 20.05.2024 року від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява, в якій остання просила відкласти слухання в зв`язку з активними бойовими діями. З даного приводу суд вважає за необхідне зазначити, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін, розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами (ст. 2 ЦПК України). Судом за клопотаннями відповідачів відкладалися слухання даної справи, з метою надання можливості стороні відповідача повною мірою реалізувати свої процесуальні права. При цьому, відповідачами у відповідності до вимог\~ЦПК України\~не було подано клопотання щодо забезпечення її участі у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Суд зауважує, що про розгляд справи відповідачі обізнані, оскільки неодноразово надсилали суду відзив на позовну заяву, клопотання, заяви, пояснення, тощо. З урахуванням викладеного, беручи до уваги те, що відповідачами були висловлені доводи в обґрунтування своїх заперечень проти позову, суд не вбачає підстав для перенесення слухання справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів з урахуванням позиції сторони відповідачів. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані сторонами і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 04.10.2023 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані відповідачі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] . Як вбачається з відомості про нарахування та оплати з теплопостачання з урахуванням періоду платежу, відповідачі є споживачами послуг з опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, які надаються Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Згідно наданих позивачем розрахунків, станом на 31 січня 2022 року відповідачам нарахована заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячої води, що утворилась за період з 01.12.2013 року по 31.01.2022 року, у загальному розмірі 53279,57 грн. Позивач посилається на те, що відповідачами не в повному обсязі виконуються обов`язки щодо сплати вартості послуг з централізованого опалення та гарячої води. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до\~ст .4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За положеннями ч.1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Так, КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відповідно до Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» №1875\~від 24.06.2004 та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 21.07.2005\~№630 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), що регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець) і фізичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. За визначеннями, які зазначені у статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, чинного на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України від 24 червня 2004 року № 1875-IV), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Такі послуги надаються споживачу - фізичній чи юридичній особі, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Частиною першою статті 19\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Враховуючи наведене, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця. Як свідчить тлумачення статті 526\~ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Пунктом 5 частини третьої статті 20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У частині першій статті 19\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20\~цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути єдиною підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та підтверджена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18). Приписами п. 5 ч. 3 ст.\~20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» встановлено, що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст. 68 ЖК України, плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться, крім квартирної плати, за затвердженими у встановленому порядку тарифами, у строки, визначені угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води або до затверджених нормативів (норм) споживання. Порядок формування та затвердження цін і тарифів на житлово-комунальні послуги визначені вимогами ст. 31\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги». За змістом ч. 6\~ст. 19 Закону України «Про теплопостачання»\~споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до вимог\~ст. 25 Закону України «Про теплопостачання»\~у разі відмови оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Це узгоджується з положеннями\~ст. 11 ЦК України\~відповідно до якої, цивільні права і зобов`язання виникають не тільки з основ передбачених законодавством, а також з дії громадян. [PERSON] та [PERSON] в своєму відзиві посилалися на факт їх не проживання з 2010 року за адресою: [ADDRESS] та не користування ними комунальними послугами, про що також представникам КП «Харківські теплові мережі» було відомо. На підтвердження даних обставин відповідачами було залучено акти огляду квартири [ADDRESS] від 19.03.2015 року та від 30.10.2023 року, складені мешканцями вказаного будинку. Крім того, в якості доказу не проживання відповідачів в зазначеній квартирі, останніми також додано копії актів розпломбування (опломбування) та квитанції щодо нарахування плати за використання електроенергії за 2010 р -2012 р.р., а також звернення стосовно відключення вказаної квартири від централізованого опалення. Вищезазначені доводи відповідачів суд відхиляє, виходячи з наступного. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 21\~липня 2005\~року №\~630 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відповідно до\~статті 19 Закону України від 2 червня 2005 року № 2633-IV «Про теплопостачання»\~споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Порядком № 4 від 22 листопада 2005 року визначено процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від таких послуг. Крім того, відповідно до Порядку № 4 від 22 листопада 2005 року для вирішення питання відключення споживача від мережі централізованого опалення він повинен звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі з відповідною письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляється протоколом. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньобудинкової мережі централізованого опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченні робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 6 листопада 2007 року № 169 внесено зміни до Порядку від 22 листопада 2005 року № 4, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому. Отже відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, з вчиненням в подальшому дій споживачем з дотриманням визначеної Порядком № 4 від 22 листопада 2005 року процедури. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1192цс15, постановах Верховного Суду від 3 травня 2018 року у справі № 209/4950/15-ц (провадження № 61-12661св18), від 17 квітня 2019 року у справі № 683/2223/17 (провадження № 61-44982св18), від 18 вересня 2019 року у справі № 215/1724/16-ц (провадження № 61-1632св18) та від\~1 грудня 2021 року у справі № 607/25229/18 (провадження № 61-13855св19). Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що відповідачами не дотримано визначеної Порядком № 4 від 22 листопада 2005 року процедури та не надано до суду акта встановленої форми, затвердженого комісією з розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж центрального опалення, який є підставою для відключення від мереж. Відповідно до ст. 525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Згідно зі\~статтею 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Вимогами\~статті 541ЦКУкраїни\~визначено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або\~законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. При цьому правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено обов`язок з оплати вартості отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша\~статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, оскільки належних та допустимих доказів, які б свідчили про ненадання чи неналежне надання підприємством послуг відповідачам, до суду не надано, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячої води, що відповідає наведеним нормам матеріального права та фактичним обставинам справи. Одночасно [PERSON] та [PERSON] під час розгляду справи подана заява про застосування наслідків пропуску строків позовної давності. Згідно з ч. 1\~ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта ст. 256 ЦК України). Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому перебіг позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). Зі змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в судовому порядку. Правила переривання перебігу позовної давності суд застосовує незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. В такому разі слід дослідити призначення платежів, квитанції на сплату житлово-комунальних послуг та історію таких оплат і в разі вчинення боржниками оплати чергового платежу, встановити чи не свідчить така дія про визнання лише певної частини боргу, що не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові за № 6-43цс17 від 22 березня 2017 року. Вирішуючи питання про розмір стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення та гарячої води, судом враховується, що відповідачі просили про застосування строку позовної давності. Правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням, у якому серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати від боржника сплатити гроші за надані послуги. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено покладення обов`язку по сплаті за послуги централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (комунальні послуги) на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду»\~встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Стосовно обов`язковості застосування строків позовної давності, то у справі «Grafescolo S.R.L. проти Молдови» суд вказав, що роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство закону, що є обов`язковим для країн, які підписали конвенцію. Суди не повинні ігнорувати заяви про застосування позовної давності, і належним чином обґрунтовувати причини її незастосування. Предметом позову КП «Харківські теплові мережі» до відповідачів є стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячої води. Згідно ч. 1, 3 ст. 264\~ЦК\~України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно з наданим до суду розрахунком заборгованості, сума боргу відповідачів за опалення та підігрів води за період з 01.12.2013 року по 31.01.2022 року становить 53279,57 грн. Крім того, з розрахунку заборгованості слідує, що відповідачі у вказаний період здійснювали часткові проплати за отримані послуги від позивача, однак не в повному обсязі проводили оплату за них. Дані обставини вказують не те, що відповідачами вчинялись дії, що свідчили про визнання ними вказаного боргу і позовна давність переривалась, тому заява відповідачів про застосування строку позовної давності до пред`явлених позовних вимог не може бути задоволена, так як вони заявлені в межах строків позовної давності. А тому, з урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що відповідачі, здійснюючи часткове погашення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячої води, тим самим перервали вказані строки. Даний висновок суду, відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 22.01.2019 року по справі № 437/2726/13-ц, провадження № 61-22335св18. Таким чином, з огляду на викладене, з врахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, суд приходить до висновку, що відповідачами були порушені умови надання житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та гарячої води, отже позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» є обґрунтованими, а тому з відповідачів слід стягнути солідарно на користь позивача заборгованість в сумі 53279,57 грн. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved