Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-19 00:00:00

У червні 2024 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до Великобілозерської сільської військової адміністрації Василівського району Запорізької області про визнання права власності на житловий будинок. Позивачі просять визнати за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] право спільної сумісної власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що позивачам на праві спільної сумісної власності належить житловий будинок [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, зареєстрованого в Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації. 08.09.2020 набула чинності постанова Кабінету Міністрів України № 767 «Питання виплати грошової компенсації постраждалим, житлові будинки (квартири) яких зруйновано внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації», якою затверджено форму акту обстеження житла, зруйнованого (пошкодженого) внаслідок надзвичайної ситуації воєнного характеру, спричиненої збройною агресією Російської Федерації, а також форму довідки постраждалої особи. Крім цього, постановою Кабінету Міністрів України № 767 встановлено порядок виплати компенсації та матеріальної допомоги за зруйноване/пошкоджене житло. Даною постановою встановлено певний перелік документів, які необхідно подати до органів місцевого самоврядування, а у разі їх відсутності відповідних військово-цивільних адміністрації населених пунктів за місцем розташування житла, серед яких нотаріально завірені копії документів, які підтверджують наявність права власності. У даному випадку правовстановлюючим документом є свідоцтво про право власності. 25.03.2024 з метою отримання підтвердження інформації щодо реєстрації права власності на житловий будинок позивачі звернулись до ТОВ «Запорізьке бюро технічної інвентаризації», однак листом № 435 від 27.03.2024 їх повідомили, що інвентаризаційна справа на об`єкт нерухомості, розташований за адресою: [ADDRESS] , знаходиться у сховищі інвентаризаційних справ ТОВ «ЗМБТІ» у м. Кам`янка-Дніпровська, яке на теперішній час окуповане внаслідок збройної агресії Російської Федерації. З метою реєстрації права власності в Державному реєстрі прав на нерухоме майно позивачі звернулись до державного реєстратора, проте у здійсненні реєстрації права власності їм було відмовлено з тих підстав, що БТІ, яке здійснювало реєстрацію права власності знаходиться на тимчасово окупованій території, що позбавляє реєстратора можливості отримати підтвердження інформації щодо реєстрації права власності на житловий будинок. Оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо реєстрації права власності на будинок, а отримати інформацію щодо зареєстрованого права власності на житловий будинок у БТІ з тимчасово окупованої території на даний час неможливо, позивачі позбавлені можливості розпоряджатися своїм майном та не мають можливості подати документи для отримання компенсації за зруйноване житло, у зв`язку з чим змушені звернутись до суду із даним позовом. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 02.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились. 05.09.2024 через систему «Електронний суд» надійшло клопотання від представника позивачів, адвоката Клімук Н.А., у якому вона просить задовольнити позов та розглянути справу без участі позивачів та їх представника. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник відповідача Великобілозерської сільської військової адміністрації Василівського району Запорізької області у судове засідання не з`явився. 31.07.2024 через канцелярію до суду надійшло клопотання начальника Великобілозерської сільської військової адміністрації Ю. Рибалки, у якому він просить розгляд справи проводити без участі відповідача, адміністрація позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Приписами ч. 1 ст. 13 ЦК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 22.08.1994 КСП ім. Ватутіна Великобілозерського району (а.с. 22), будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Будинок приватизований згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Загальна площа будинку становить 66,9 кв.м. Свідоцтво видане згідно з наказом № 6 від 22.08.1994 (а.с.\~25). Як видно з копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 04.10.2003 Відділом реєстрації актів громадянського стану В. Білозерського районного управління юстиції Запорізької області, після державної реєстрації шлюбу з [PERSON] , [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 17). Згідно з технічним паспортом (а.с. 23-24) будинок [ADDRESS] зареєстрований відділом економки та приватизації на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло і записаний у реєстрову книгу за № 37. Одноповерховий будинок складається з трьох кімнат жилою площею 37,2 кв.м, у тому числі: 1-а кімната 11,4 кв.м, 2-а кімната 15,5 кв.м, 3-я кімната 10,3 кв.м, кухня 10,3 кв.м, коридор 4,4 кв. м, кладовка 3,9 кв. м, веранда 10,8 кв.м. Загальна площа будинку 66,9 кв.м. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №\~391783970 від 21.08.2024, відомості щодо житлового будинку [ADDRESS] у реєстрах відсутні (а.с.\~96). Судом визнається загальновідомим і таким, що не потребує доказуванню в межах даної справи, що починаючи з 24.02.2022 Указом Президента України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який неодноразово продовжено. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована Російською Федерацією територія України, є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25 квітня 2022 року» № 75 від 25.04.2022, Великобілозерська сільська територіальна громада внесена до вказаного переліку територіальних громад, розташованих в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) та перебувала у ньому протягом всього періоду чинності вказаного наказу, який втратив чинність на підставі наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій № 309 від 22.12.2022. Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» № 309 від 22.12.2022, який є чинним станом на час ухвалення цього рішення, Великобілозерська сільська територіальна громада Василівського району Запорізької області віднесена до тимчасово окупованої державою-агресором Російською Федерацією територій України з 26.02.2022 територію. За змістом довідки № 755-5001366547 від 26.04.2022 [PERSON] , [INFO] , є внутрішньо переміщеною особою. Зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] (а.с. 8). За змістом довідки № 755-5001367493 від 26.04.2022 [PERSON] , [INFO] , є внутрішньо переміщеною особою. Зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] (оборот а.с. 11). За змістом довідки № 3248-5002052027 від 22.08.2022 [PERSON] , [INFO] , є внутрішньо переміщеною особою. Зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] (а.с. 18). За змістом довідки № 755-5003079298 від 28.12.2023 [PERSON] , [INFO] , є внутрішньо переміщеною особою. Зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] (оборот а.с. 21). Відповідно до інформації Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» № 435 від 27.03.2024, інвентаризаційна справа на об`єкт нерухомості розташований за адресою: [ADDRESS] , знаходиться в сховищі інвентаризаційних справ ТОВ «ЗМБТІ» у м. Кам`янка-Дніпровська, яке на теперішній час тимчасово окуповане внаслідок збройної агресії Російської Федерації (а.с. 27). Відділом реєстрації нерухомого майна управління «Центр надання адміністративних послуг» Виконавчого комітету Ковельської міської ради листом № 8.4-02/56 від 14.05.2024 відмовлено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у державній реєстрації права власності на житловий будинок [ADDRESS] , оскільки подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження (а.с. 26). Положеннями ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають, змінюються та припиняються з моменту такої реєстрації. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Згідно з приписами ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1)\~реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2)\~на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена 31.01.1966 Міністерством комунального господарства УРСР (далі Інструкція), яка втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №\~56 від 13.12.1995, передбачала, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих рад депутатів трудящих (п. 1 Інструкції). На підставі перевірених документів і свого висновку бюро технічної інвентаризації вносить відомості про право власності на будинок (домоволодіння) до реєстрової книги даного населеного пункту і проставляє на документів власника реєстраційний напис за встановленою формою (п. 23 Інструкції). Суд констатує, що реєстрація права власності на спірний житловий будинок здійснена позивачами відповідно до Інструкції, про що проставлений реєстраційний напис на свідоцтві про право власності на житло № [NUMBER] від 22.08.1994, відповідно до якого реєстраційні дії проведені 14.12.1994 Орендним підприємством № 2 «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», реєстровий номер 233 (оборот а.с. 22). Згідно з ч. 1 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Приписами ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що однією з підстав для відмови в державній реєстрації прав є те, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Згідно із ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Пунктом 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). За змістом ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Врахувавши встановлені судом фактичні обставини справи, оцінивши наявні у справі докази, суд доходить висновку, що право позивачів підлягає захисту в судовому порядку, оскільки їм відмовлено у державній реєстрації права власності на житловий будинок. При цьому суд враховує об`єктивну неможливість отримання позивачами необхідних для реєстрації права власності документів у ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» у м. Кам`янка Дніпровська Запорізької області, оскільки на теперішній час даний населений пункт є тимчасово окупованою територією. За таких обставин вимоги позивачів про визнання за ними права спільної сумісної власності на житловий будинок [ADDRESS] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved