Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (далі - ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») через систему «Електронний суд» подало зазначений позов. В обґрунтування позовних вимог вказувало, що 03 грудня 2019 року [PERSON] , ознайомившись з умовами публічної пропозиції на укладення договору про надання позики Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІЛЬ» (далі - ФК «ПРОФІЛЬ») підписанням Заяви-приєднання № 9937513 уклав Договір про надання позики на оплату товару. Підтвердив, що він ознайомлений з Умовами і правилами надання фінансових послуг, тарифами, паспортом споживчого кредиту, Договором про надання позики, таблицею обчислення вартості позики для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором про надання позики, які йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення, складають Договір про надання позики. Також підтвердив, що погоджується з усіма пунктами цієї Заяви-Анкети, ФК «ПРОФІЛЬ» надала йому в письмовій формі та у повному обсязі інформацію згідно із Законом України «Про захист прав споживачів» та Законом України «Про споживче кредитування». Відповідач належним чином не виконав кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин - ст. ст. 526, 527 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). ФК «ПРОФІЛЬ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» 21 грудня 2021 року уклали Договір факторингу № 21122021, відповідно до умов якого останнє отримало право вимоги до боржників, зокрема і до [PERSON] , який має заборгованість на суму 24 347,11 грн (за тілом кредиту - 14 513,40 грн та за відсотками - 9 833,71 грн). Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), також, позивач просив вирішити питання розподілу судових витрат. На підставі викладеного, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» просило суд: 1.Стягунути із [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором від 03 грудня 2019 року № 9937513 у розмірі 24 347,11 грн; 2. Стягнути із [PERSON] на його користь судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн. 3. Розгляд справи проводити без його участі, проти ухвалення у справі заочного рішення - не заперечує. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Як вбачається із Довідки про доставку електронного документа до Електронного кабінету позивача копія ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2024 року доставлена 18 липня 2024 року. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулись до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 дійшов висновку про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Близькі за змістом висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17, постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б. Позивач до суду додаткових заяв, пояснень не подавав, відповідач не використав право подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З огляду на ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно з ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених обставин, відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Суд встановив, що 03 грудня 2019 року [PERSON] , ознайомившись з умовами публічної пропозиції на укладення договору про надання позики ФК «ПРОФІЛЬ», підписав Заяву-Анкету № 9937513 про приєднання до Договору про надання позики. Підтвердив, що він ознайомлений з Умовами і правилами надання фінансових послуг, тарифами, паспортом споживчого кредиту, Договором про надання позики, таблицею обчислення вартості позики для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором про надання позики, які йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення, складають Договір про надання позики. Також підтвердив, що погоджується з усіма пунктами цієї Заяви-Анкети, ФК «ПРОФІЛЬ» надала йому в письмовій формі та у повному обсязі інформацію згідно із Законом України «Про захист прав споживачів» та Законом України «Про споживче кредитування». За вказаним Договором відповідачу надано позику у розмірі 14 513,40 грн для оплати товару Товариства з обмеженою відповідальністю «Сота-Альянс» (далі - ТОВ «Сота-Альянс»). Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків та інших витрат. Загальна вартість позики за умовами договору становить - 23 947,11 грн. Кінцева дата повернення позики - 02 грудня 2020 року. [PERSON] отримав паспорт споживчого кредиту. Як вбачається із видаткової накладної ТОВ «Сота-Альянс» від 03 грудня 2019 року № 1459243 [PERSON] отримав в кредит товари, згідно з рахунком № 1459243 від 03 грудня 2019 року, зокрема - смартфон Samsung A505FN/64 Blue та інші товари для смартфона, програмні продукти, знижки, індивідуальне налаштування «Ультра» на загальну суму 14 194 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 03 грудня 2019 року № 9937513 станом на 21 грудня 2021 року сума заборгованості [PERSON] становить 24 347,11 грн (за тілом кредиту - 14 513,40 грн та за відсотками - 9 833,71 грн). ФК «ПРОФІЛЬ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» 21 грудня 2021 року уклали Договір факторингу № 21122021, відповідно до умов якого останнє отримало право вимоги до боржників, зокрема і до [PERSON] , який має заборгованість на суму 24 347,11 грн (за тілом кредиту - 14 513,40 грн та за відсотками - 9 833,71 грн). Між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Відповідно до ст. 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту ст. ст. 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. З огляду на ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на практику Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Враховуючи, що фактично отримані та використані кошти відповідно до умов кредитного договору від 03 грудня 2019 року № 9937513 у добровільному порядку [PERSON] не повернув, розмір заборгованості підтверджений позивачем належними доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову. Щодо розподілу судових витрат Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за подачу позову сплатило судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується квитанцією про сплату від 08 липня 2024 року № 5979-7661-8658-0366. Таким чином, із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Частиною 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Крім того, у рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Ці висновки узгоджуються й з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 та постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18. Суд також повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Як вбачається із матеріалів справи на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС»долучено до позовної заяви: копію Договору про надання правової допомоги від 01 квітня 2024 року № 42649746 укладеного між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС»та адвокатом Білецьким Б.М., копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Білецького Б.М., копія додаткової угоди від 24 червня 2024 року № 0013578905184 до Договору про надання правової допомоги від 01 квітня 2024 року № 42649746, копія акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг), яка містить детальний обсяг виконаних робіт адвокатом у справі на загальну суму 6 000 грн (правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» 1,5 години - 2 250 грн, складання позовної заяви, зокрема і попереднього розрахунку суми судових витрат у зв`язку з розглядом справи 3 години - 3 000 грн; формування додатків до позовної заяви 1 година - 750 грн). Дана справа відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України належить до справ незначної складності, у спорах про стягнення заборгованості за порушення грошового зобов`язання судова практика є сталою, не потребує вивчення великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження та збирання яких адвокат витратив би значний час, тому суд дійшов висновку проте, що розмір гонорару адвоката у 6 000 грн, не відповідає критерію розумності їх розміру з урахуванням складності цієї справи. Зокрема, відповідно до Постанови Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц суд вправі самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правову допомогу. За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. Отже, з [PERSON] на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» необхідно стягнути понесені ним судові витрати по оплаті судового збору у розмірі - 2 422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі - 3 000 грн, а всього - 5 422,40 грн.

Outcome: approved