Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

У червні 2023 року представник позивача [PERSON] адвокат Ніколаєва Галина Григорівна звернулася до суду із позовом про зміну способу стягнення аліментів, у якому просила суд: -припинити стягнення аліментів на підставі виконавчого листа виданого Києво- Святошинським районним судом 29 листопада 2013 року по справі №369/11336/13-ц; -змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з Відповідача з твердої грошової суми 500,00 грн на 1 частку від усіх його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вимоги позовної заяви обґрунтовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 2012 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] , 2012 року народження. 13 грудня 2013 року шлюб між сторонами було розірвано Києво-Святошинським районним судом. 29 листопада 2013 року на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 500.00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. починаючи з 07 листопада 2013 року. Представник позивача зазначає, що добровільно відповідач рішення суду не виконував, в результаті чого позивач звернулася за примусовим виконанням рішення до державної виконавчої служби, як наслідок було відкрито виконавче провадження №\~41711007. Аліменти відповідач сплачував нерегулярно, допускав заборгованість. Так, у 2018 році заборгованість складала 6359,50 грн. Наразі, як вказує представник позивача, боржник теж сплачує аліменти невчасно та не в повному обсязі. До березня 2022 року позивач з сином проживали смт Чабани Києво-Святошинського району. Дбала про спільну дитину. Син відвідував школу № 132 міста Києва. Мав належний медичний догляд та заключену декларацію з сімейним лікарем. Батько з сином за 9 років окремо проживання бачився 4 рази. Ініціативи щодо спілкування не проявляв, хоча позивач не перешкоджала участі відповідача у житті дитини. З початком війни позивач разом з сином виїхала до Німеччини, де станом на сьогодні перебуває. Син навчається там у школі та перебуває на повному утриманні позивача. Позивач наразі не працює, очікує своєї черги на проходження інтеграційних курсів з вивчення мови і отримання спеціальності в Німеччині для влаштування на роботу. Відповідач має неофіційний дохід, займається торгівлею на ринку без реєстрації ФОП. Працездатний, іншим особам аліменти не сплачує. Таким чином, на думку представника позивача, розмір аліментів, присуджених до стягнення Києво-Святошинським районним судом, є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, рівень витрат на дитину значно зріс, дитина потребує значних витрат, які позивач не має можливості забезпечити за власні кошти та за присуджені аліменти. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 червня 2023 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи їх було повідомлено належним чином. Представник позивача надала заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, на позовних вимогах наполягала та просила їх задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явився, повідомлявся належним чином про дату час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення судового засідання або розгляд справи у його відсутність до суду не подав, правом на подання відзиву не скористався. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 грудня 2013 року у справі №\~369/10938/13-ц, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18 жовтня 2012 року Виконавчим комітетом Лісниківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №\~19. Батьками особи записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 листопада 2013 року у справі №\~369/11336/13-ц, позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів було задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 07 листопада 2013 року 29 листопада 2013 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було видано виконавчий лист на виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 листопада 2013 року у справі №\~369/11336/13-ц. 20 січня 2014 року державним виконавцем Чижик Андрієм Павловичем було відкрито виконавче провадження №\~41711007 на виконання виконавчого листа у справі №\~369/11336/13-ц, виданого 29 листопада 2013 року Києво-Святошинським районним судом Київської області. Згідно довідки №\~ ВП 41711007 заборгованості по аліментам за виконавчим документом, виданої 22 березня 2018 року Головним державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Міністерства юстиції України Тарасенко В.О., [PERSON] несвоєчасно та не в повній мірі сплачував аліменти, у зв`язку із чим у нього була наявна заборгованість у розмірі 6\~349,50 грн. Дитина перебуває на утриманні позивача та проживає разом із нею за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про реєстрацію за місцем проживання згідно з §\~18, ч. 2 Закону про реєстрацію громадян за місцем перебування та проживання від 21 листопада 2022 року, що містяться в матеріалах справи. [PERSON] , [INFO] , навчається у 3а классі Паркової школи м.\~Бад-Зальцунген Державна початкова школа, що підтверджується табелем успішності Початкової школи за 1 півріччя навчального року 2022/23. Статтею 51 Конституції України гарантовано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності із ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За положеннями ст.183 СК, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Правовою позицією постанови Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 визначено, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, оскільки можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися. З огляду на відсутність заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за змістом ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 зазначено, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У відповідності до положень ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що наразі син сторін проживає разом з матір`ю, а так як [PERSON] є його батьком та на нього покладено однаковий з позивачем обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення дитини, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для зміни порядку стягнення аліментів на утримання сина, оскільки стягнення у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. не відповідає потребам дитини, нижче за мінімально встановлений законодавством розмір, а розмір 1/4 частина буде достатньою сумою для гармонійного розвитку дитини. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Звертаючись до суду з даним позовом, [PERSON] зазначала, що на даний час змінилися обставини, які враховувались судом при прийнятті рішення від 29 листопада 2013 року у цивільній справі №\~369/11336/13-ц про стягнення з відповідача аліментів. Так, зі слів позивача, відповідач на даний час має неофіційний дохід, займається торгівлею на ринку без реєстрації ФОП. Працездатний, інших осіб на утриманні не має. Відповідач, заперечення проти позову до суду не направляв. Ураховуючи наведене, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. При цьому правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України. Стороною відповідача не надано відомостей щодо розміру отримуваного ним доходу, тому установивши, що відповідач має можливість сплачувати аліменти та врахувавши прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років, суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів. На підставі п.3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч. 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 1\~211 грн. 20 коп.

Outcome: approved