Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

Виклад позиції позивача. Адвокат Кугутюк О.В., що діє в інтересах [PERSON] звернувся до Немирівського районного суду Вінницької області із позовною заявою до [PERSON] про звільнення майна з-під арешту, мотивуючи її тим, що 05.07.2010 р. Немирівським районним судом Вінницької області в справі № 2-17/2010 прийнято рішення про поділ спільного майна подружжя та визнано за [PERSON] право власності в ідеальних долях на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] частину земельної ділянки кадастровий номер: 0523082901:01:001:0005 (Державний акт серії ЯБ № 721650) та 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер: 0523082901:01:001:0006 (Державний акт серії ЯБ № 721651) . Під час розгляду даної справи Немирівським районним судом 27.05.2009 р. прийнято ухвалу, на підставі якої Немирівською державною нотаріальною конторою здійснено обтяження, а саме арешт нерухомого майна: будинок [ADDRESS] , земельної ділянки кадастровий номер: 0523082901:01:001:0005 (Державний акт серії ЯБ № 721650) та земельної ділянки кадастровий номер: 0523082901:01:001:0006 (Державний акт серії ЯБ № 721651). Титульним власником даного майна являється колишній чоловік позивачки [PERSON] . 07.10.2010 р. в справі № 6-21/11 Немирівським районним судом Вінницької області постановлено ухвалу про затвердження мирової угоди. Відповідно до вказаної ухвали [PERSON] передає у власність [PERSON] 1/2 частину будинку [ADDRESS] частину земельної ділянки кадастровий номер: 0523082901:01:001:0005 (Державний акт серії ЯБ № 721650) та 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер: 0523082901:01:001:0006 (Державний акт серії ЯБ № 721651) Здійснити реєстрацію права власності на вказане майно позивач не має можливості оскільки наявне обтяження № 8753319. Внаслідок цього, представник позивача просить скасувати арешт нерухомого майна зареєстрований 27.05.2009 р. Немирівською державною нотаріальною конторою: будинок [ADDRESS] , земельної ділянки кадастровий номер: 0523082901:01:001:0005 (Державний акт серії ЯБ № 721650) та земельної ділянки кадастровий номер: 0523082901:01:001:0006 (Державний акт серії ЯБ № 721651). Виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог до суду не подав, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 03.04.2024 року. Заяви, клопотання позивача, відповідача. 20.06.2024 року від представника позивача, адвоката Кугутюка О.В. на адресу суду надійшло клопотання про витребування доказів. 17.05.2024 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшла заява, у якій останній просить зняти арешт з майна. 18.09.2024 року від представника позивача, адвоката Кугутюка О.В. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Інших заяв і клопотань від позивача та відповідача по справі не надходило. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 03.04.2024 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання по справі. Ухвалою суду від 10.06.2024 року витребувано докази. 05.07.2024 року від завідувача Немирівською державною нотаріальною конторою Кнап Л.П. на адресу суду надійшла відповідь на виконання ухвали. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Згідно ч.1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В підготовчому засіданні, не виходячи до нарадчої кімнати, суд вирішив здійснювати підготовче засідання у відсутність сторін. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Як встановлено судом, [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0.3272 га у мужах згідно з планом, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 721651 (а.с.7-8). [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0.2500 га у мужах згідно з планом, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 721650 (а.с.13-14). Як вбачається із договору купівлі-продажу житлового будинку від 28 липня 2005 року та зареєстровано в реєстрі за № 1343, [PERSON] та [PERSON] продали [PERSON] , а останній купив житловий будинок з господарськими будівлями за [ADDRESS] (а.с.11-12). Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 05 липня 2010 року (справа №2-17/2010), проведено поділ спільного майна подружжя [PERSON] та [PERSON] наступним чином. Визнано за [PERSON] право власності в ідеальних долях на 1\\2 частину житлового будинку загальною площею 70.7 кв.м., розташованого в [ADDRESS] вартістю 84461,17 грн. та визнати за [PERSON] право власності в ідеальних долях на 1\\2 частину вказаного житлового будинку розташованого в [ADDRESS] вартістю 84461,17 грн.. Визнано за [PERSON] право власності в ідеальних долях на 1\\2 частину земельної ділянки площею 0.2500 га. призначеної для обслуговування житлового будинку, р. (розташовану в [ADDRESS] (державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯБ №721650) вартістю 74100,5 грн. та визнати за [PERSON] право власності в ідеальних долях на 1\\2 частину вказаної земельної ділянки площею 0.2500 га. призначеної для обслуговування житлового будинку, розташовану в [ADDRESS] (державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯБ №721650) вартістю 74100,5 грн.. Визнано за [PERSON] право власності в ідеальних долях на 1\\2 частину земельної ділянки площею 0.3272 га. призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташовану в [ADDRESS] (державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯБ №721651) вартістю 6 "Т 70,23 грн. та визнати за [PERSON] право власності в ідеальних долях на 1\\2 тину вказаної земельної ділянки площею 0.3272 га. призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташовану в [ADDRESS] (державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯБ №721651) вартістю 67170,23 грн.. Залишено у власності [PERSON] автомобілі ГАЗ-330202-414, 2008 р.в., № кузова\\шассі [NUMBER] /[NUMBER], [NUMBER] , автомобіль ВАЗ 21043, 2006 р.в., № кузова [NUMBER], [NUMBER] , автомобіль ІРА В 50, № шассі [NUMBER] , [NUMBER] , 2006 р.в., автопричіп ПР П 3.5 № шассі [NUMBER] , [NUMBER] , 2007 р.в.. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію її частки у праві власності на вказані автомобілі та автопричіп в розмірі половини їх вартості в сумі 64468,7 грн.(шістдесят чотири тисячі чотириста шістдесят вісім гривень сімдесят копійок) (а.с.15-17). Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 07 жовтня 2010 року (справа № 6-21/11), вирішено визнати мирову угоду, укладену 02.09.2011 року між [PERSON] , жителем [ADDRESS] та [PERSON] , жителькою [ADDRESS] , за якою: майно нажите ними під час проживання у шлюбі ділять між собою добровільно, таким чином: частину житлового будинку, що знаходиться по [ADDRESS] , частину земельних ділянок Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯБ № 721651 та Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯБ № 721651 та Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯБ № 721650, які згідно рішення Немирівського районного суду належать [PERSON] , які він передає у власність [PERSON] в рахунок сплати коштів в сумі 64468,7 грн. за частину вартості транспортних засобів, які згідно рішення суду від 05.07.2010 року передано їй у власність. [PERSON] бере на себе зобов`язання за власні кошти переоформити вище вказане майно на [PERSON] . [PERSON] бере на себе зобов`язання прийняти майно у власність. Наслідки припинення провадження у справі в зв`язку з укладенням мирової угоди, передбачені ст. 206 ЦПК України, їм роз`яснення і зрозумілі. Виконавче провадження за виконавчим листом №2-17/2010 року, виданим Немирівським районним судом Вінницької області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію її частки у праві власності на вказані автомобілі та автопричіп в розмірі половини їх вартості в сумі 64468,7 грн. вирішено закінчити (а.с.18-19). Як вбачається із інформаційної довідки № 282968560 від 04.11.2021 року, на будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельні ділянки, державні акти серії ЯГ № 721650, ЯГ № 721651 накладено арешт 27.05.2009 року, на підставі ухвали Немирівського районного суду від 27.05.2009 року (а.с.9-10). Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із статтею 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у постанові від 03 червня 2016 року №5 «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна» зазначив, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Відповідно до п. 9 цієї постанови заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу. При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору. Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Отже з позовом про право цивільне, пов`язане з належністю майна, на яке накладено арешт звертається особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй і ця особа не була учасником справи в межах якої здійснено забезпечення позову. Вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин та відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України розглядаються судом цивільної юрисдикції. Нормою статті 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч 1 ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право користуватися, розпоряджатися та володіти своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В той же час, слід звернути увагу, що відповідно до ст.154 ЦПК України ( в редакції чинній на момент ухвалення рішення) якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження в справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання законної сили. Проте суд може одночасно з ухвалення з ухвалення судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. За ч.1 ст.77, ч.2 ст.78, ч.1 ст.80 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Висновки суду Оскільки, ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 07 жовтня 2010 року визнано мирову угоду, укладену між [PERSON] та [PERSON] та вирішено закінчити виконавче провадження за виконавчим листом №2-17/2010 і арешт з майна не знято, позивачка на законних підставах є власником нерухомого майна, що ніким під час розгляду справи не спростовано та неоспорене, а тому, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки сторонами не заявлені вимоги щодо розподілу між ними судових витрат, то їх розподіл відповідно до ст. 141 ЦПК України судом не здійснюється. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved