Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

05.07.2024 року позивачка звернулась до Олександрівського районного суду Донецької області з позовом до Олександрівської селищної військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, третя особа: Олександрівська державна нотаріальна контора у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 10.07.2024 року ухвалою судді відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання. 20.08.2024 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до розгляду. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що [INFO] померла її мати - [PERSON] . \~ \~ \~ \~Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді садибного (індивідуальний) житлового будинку [ADDRESS] . По своїй смерті мати лишила заповіт, згідно якого заповіла даний будинок позивачці. З метою реалізації свого законного права на спадкування за заповітом позивач своєчасно звернулася до Олександрівської державної нотаріальної контори Донецької області з відповідною заявою про прийняття спадщини. Однак, належним чином оформити право власності на спадкове майно за заповітом після закінчення часу на подання заяв на вступ у спадщину, не змогла за станом здоров`я. 28 червня 2024 року вона звернулася до Олександрійської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинок, але отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 28 червня 2024 року № 280/02-31, якою їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи, а саме: Свідоцтво про право на спадщину за законом від 07.07.1994 року та Договір дарування від 30.03.1995 року на вищевказаний будинок на мою покійну матір - [PERSON] . Просить визнати\~за нею\~право приватної\~власності у порядку спадкування за заповітом на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , після смерті її матері - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, надала пояснення відповідні викладеним в позові. Представник відповідача повідомлений належним чином у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.40-41). Представник третьої особи повідомлений належним чином у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.58). Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи і докази у їх сукупності, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 19.11.2014 року, у віці 75 років, померла [PERSON] (а.с.15),\~яка є\~матір`ю\~позивачки (а.с.9-13). Позивачка змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] " уклавши [INFO] шлюб з [PERSON] (а.с.12). Постановою державного нотаріуса Олександрійської державної нотаріальної контори від 28 червня 2024 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи (а.с.17). Також заведено спадкову справу № 574241185 (а.с.20). Відповідно до листів КП «Краматорське районне БТІ» від 04.07.2024 року та 03.09.2024 року, згідно архівних даних станом на 01.01.2013 року буд. [ADDRESS] , належить [PERSON] : 1/4 частина згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.07.1994 року та 3/4 частини на підставі договору дарування від 30.03.1995 року (а.с. 18-19,21). Як вбачається із Домової книги будинку [ADDRESS] , власником будинку є [PERSON] (російська мова) і була зареєстрована у ньому з 15.10.1997 року (а.с.22-25). Відповідно до довідки виданої Олександрівським БТІ, при обстеженні 28.02.2018 року садибного (індивідуального) житлового будинку [ADDRESS] (власник [PERSON] ) самовільних будівель та споруд не виявлено, технічні показники житлового будинку змінилися в зв`язку з демонтажем пічного пристрою. Інвентаризаційна вартість станом на 19.11.2014 р - 70456 грн. (а.с.26). З технічного паспорту житлового будинку [ADDRESS] , вбачається, що будинок побудований у 1950 році (а.с.28-32). Правовідносини, які склалися між сторонами стосуються визнання права власності за заповітом в порядку спадкування. До правовідносин, які склались між сторонами підлягають застосуванню наступні норми права. За вимогами\~ст.\~1216\~ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК). До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом (ст. 1225 ЦК). Спадкоємець за\~заповітом чи\~за законом\~має право\~прийняти спадщину\~або не\~прийняти її. Не\~допускається прийняття\~спадщини з\~умовою чи\~із застереженням. Спадкоємець,\~який постійно\~проживав разом\~із спадкодавцем\~на час\~відкриття спадщини,\~вважається таким,\~що прийняв\~спадщину,\~якщо протягом\~строку,\~встановленого статтею\~1270\~цього Кодексу,\~він не\~заявив про\~відмову від\~неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст. 1268 ЦК). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ст. 1269 ЦК). Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними (ст. 1278 ЦК). Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За вимогами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 3 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Відповідно до вимог зазначених в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року за № 12/5-126 «Щодо оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію», по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації (до врегулювання цього питання законодавчими на нормативними актами). Таким чином, оскільки у позивачки відсутній правовстановлюючий документ підтверджуючий право власності спадкодавця на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] ,право власності на нерухоме майно підлягає захисту відповідно до вимог ст. 392 ЦК України. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили того факт належності спірного домоволодіння спадкодавцю - померлій померла [PERSON] , яка є матір`ю позивачки. Суд дійшов до висновку, що житловий будинок був збудований та належав спадкодавцю, незалежно від відсутності реєстрації\~об`єкта\~нерухомості за\~спадкодавцем.\~ Житловий будинок має задовільний стан і є придатним для проживання (а.с.26-32). Розглянувши вимоги позивачки про визнання права власності на спірний будинок в порядку спадкування, суд вважає, що вони підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивачка є спадкоємцем за заповітом після померлого батька, позивачка відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України прийняла спадщину, спадковий будинок був побудований у 1950 році. На підставі зазначеного, ст.ст. 1216, 1218, 1225, 1269, 1278 ЦК України, п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, листа Державного\~комітету будівництва,\~архітектури та\~житлової політики\~України від\~23.03.1999\~року за\~№ 12/5-126\~«Щодо оформлення\~права власності\~на об`єкти\~нерухомого майна,\~на які\~відсутні акти\~прийняття їх\~в експлуатацію»,та

Outcome: approved