Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про тлумачення заповіту, мотивуючи свої вимоги наступним. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . За життя, 16.06.2011 року, [PERSON] склав заповіт, у якому на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження та належний йому Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 581217, який знаходиться на території Осламівської сільської ради, виданий 17 серпня 2006 року, заповів [PERSON] в цілому. Відповідно до зазначеного у заповіті Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 581217 від 17 серпня 2006 року [PERSON] на підставі розпорядження Віньковецької районної державної адміністрації від 14 червня 2006 року № 139 був власником земельної ділянки, розташованої на території Осламівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області площею 0,7565 га, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6820685500:04:003:0003. Після смерті [PERSON] , 22 серпня 2022 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Люзняка Олега Миколайовича із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак постановою приватного нотаріуса Люзняка О.М. від 22 серпня 2022 р. № 189/02-31 позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки форма складення заповіту в частині опису майна, яке в ньому зазначене, є некоректною. Тобто, приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Люзняком О.М. було встановлено, що зазначене в заповіті розпорядження стосується Державного акту серія ЯБ № 581217, а не безпосередньо земельної ділянки, яка належала померлому [PERSON] на підставі даного Державного акту. Заповідач [PERSON] на момент укладання заповіту був чоловіком похилого віку (72 повних роки), а також не був достатньо юридично обізнаним, а сам заповіт посвідчувався секретарем сільської ради, а не нотаріусом, тобто правником, що має досвід та поглиблені знання у нотаріальній сфері, цілком логічним та очевидним є висновок про те, що [PERSON] , заповідаючи належний йому Державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Осламівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області площею 0,7565 га, кадастровий номер 6820685500:04:003:0003, мав на увазі саму земельну ділянку, а не правовстановлюючий документ на неї. Позивач просить суд тлумачити зміст складеного за життя [PERSON] заповіту від 16 червня 2011 року, посвідченого Осламівською сільською радою Віньковецького району Хмельницької області за реєстром № 94, як такий, що містить особисте розпорядження спадкодавця, згідно з яким [PERSON] заповів [PERSON] земельну ділянку, розташовану на території Осламівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області площею 0,7565 га, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6820685500:04:003:0003, згідно з Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 581217 від 17 серпня 2006 року. 21.05.2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 19.06.2024 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримує та просить його задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача - Віньковецької селищної ради Лужняк В.О. у судове засідання не з`явився, але надіслав письмову заяву, у якій просить розгляд справи проводити за відсутності представника селищної ради та прийняти рішення згідно чинного законодавства. Судом встановлено, що [INFO] в с. Кривчик Дунаєвецького району Хмельницької області помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] . Згідно заповіту від 16.06.2021 року, посвідченого секретарем Осламівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області Кровіцькою Л.П., зареєстрований за № 94, [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження: належний йому Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 581217, який знаходиться на території Осламівської сільської ради, виданий 17 серпня 2006 року Віньковецьким районним відділом земельних ресурсів заповів [PERSON] вцілому. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 581217, що виданий 17 серпня 2006 року Віньковецькою районною державною адміністрацією, [PERSON] , був власником земельної ділянки, розташованої на території Осламівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області площею 0,7565 га, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6820685500:04:003:0003. Із матеріалів спадкової справи № 85/2021 року вбачається, що приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського районного нотаріального округу Люзняком О.М. за заявою [PERSON] , поданою у шестимісячний строк, встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України, після смерті [PERSON] заведено спадкову справу. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1223, ст. 1233 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За змістом статті 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Таким чином, [PERSON] , [INFO] , є спадкоємцем за заповітом після померлого [PERSON] відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України та прийняла спадщину після його смерті відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України та відсутні інші спадкоємці за законом та заповітом. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.08.2022 року № 189/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки форма складення заповіту в частині опису майна, яке в ньому зазначене, є некоректною. Позивач є спадкоємицею за заповітом, а тому вправі вимагати тлумачення заповіту судом. Відповідно до ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України, ч. 6 ст. 13 закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Так, Верховний Суд у своїх постановах від 16 грудня 2020 року у справі № 467/356/19, від 30 вересня 2022 року у справі № 165/3014/20 визначив, що до спадщини входять не документи, що посвідчують право, зокрема державні акти про право власності на земельну ділянку, а права на саму земельну ділянку як об`єкт цивільних прав. Відсутність у заповіті прямого посилання на земельну ділянку не відміняє дійсної волі заповідача щодо настання реальних наслідків вчиненого ним правочину, що в разі його смерті позивач успадкує земельну ділянку. У зазначеній справі за своїм змістом намір (волевиявлення) спадкодавця був спрямований на те, щоб залишити позивачу у спадок земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на яку у заповідача на момент складання заповіту було право, посвідчене державним актом на право власності на земельну ділянку. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити заявлені вимоги про тлумачення змісту заповіту [PERSON] від 16.06.2011 року, посвідченого Осламівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області Кровіцькою Л.П., зареєстрований за № 94, який слід тлумачити, що волевиявлення заповідача було спрямоване на майно померлого - земельну ділянку, площею 0,7565 га, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6820685500:04:003:0003, яка належала йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 581217 від 17 серпня 2006 року, що виданий 17 серпня 2006 року Віньковецькою районною державною адміністрацією. Оскільки позивач не просила здійснити розподіл судових витрат і не подавала відповідного розрахунку, тому суд не здійснює розподіл судових витрат понесених позивачем. На підставі ст.ст. 213, 1223, 1256, 1269 ЦК України,

Outcome: approved