Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

У червні 2024 року Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради в інтересах [PERSON] , [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав, в обгрунтування якого зазначило, що [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку в Службі обліку у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, як діти, які потрапили в складні життєві обставин. Підставою для взяття їх на облік став факт залишення без батьківського піклування, оскільки батько дітей помер, а мати з листопада 2023 року і до теперішнього часу знаходиться на стаціонарному лікуванні в КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3». [PERSON] почала вживати спиртні напої, що призвело до погіршення стану її здоров`я. У листопаді 2023 року [PERSON] стала поводити себе неадекватно: не вставала з ліжка, не їла, перестала спілкуватись з дітьми, у зв`язку з чим була госпіталізована до КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. О.І.Мещанінова». При потраплянні до лікарні [PERSON] було недоступна до контакту, перебувала у ступорі. З 13 листопада 2023 року [PERSON] переведено на стаціонарне лікування до 18 відділення КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня», де вона перебуває до теперішнього часу. Відповідачці встановлено інвалідність та готуються документи про влаштування хворої до спеціалізованого закладу. Увесь період перебування матері у лікарні її діти, [PERSON] та [PERSON] , проживають з бабусею, [PERSON] , яка має бажання опікуватись онуками. Остання повідомила, що матір дітей перебуває на тривалому лікуванні у психіатричній лікарні, опікуватись доньками та матеріально їх утримувати вона не може за станом здоров`я. Перспектив її одужання лікарі не передбачають. З огляду на викладене, позивач вважає, що наявні підстави для відібрання дітей від матері, [PERSON] , без позбавлення її батьківських прав, оскільки це надасть можливість дітям отримати статус дітей, позбавлених батьківського піклування, і бути влаштованими до сімейних форм виховання. Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради просив суд відібрати малолітню [PERSON] , [INFO] , та неповнолітню [PERSON] , [INFO] , від матері, [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав. Передати дітей органу опіки і піклування Харківської міської ради для вирішення подальшої долі дітей та влаштування їх до сімейних форм виховання. Ухвалою суду від 13 червня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Встановлено відповідачу строк 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження на подання відзиву на позовну заяву. У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подала, у зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Ухвалою суду від 05 серпня 2024 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Зазначила, що батько дітей помер у 2022 році, діти залишились проживати з матір`ю. З початком воєнних дій відповідачка почала зловживати алкогольними напоями та почала себе поводити неадекватно. Старша донька повідомила родичів про стан здоров`я матері. Останні викликали швидку допомогу після чого відповідача було госпіталізовано. На сьогоднішній день відповідачу встановлено інвалідність і вона перебуває у лікарні, діти зараз перебувають з бабусею по лінії батька, однак бабуся не має повноважень бути представником дітей. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, просила не відбирати у неї дітей. Зазначила, що старша донька уже доволі самостійна та може сама за собою доглядати, також за дітьми доглядає її подруга. Підтвердила, що на теперішній час не має можливості доглядати за дітьми, забезпечувати їх. Зазначила, що після завершення лікування має намір забезпечувати дітей та піклуватися про них. Заслухавши учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 04 червня 2008 року, актовий запис про народження № [NUMBER] , та свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 17 квітня 2013 року, актовий запис про народження № 383, відповідно. Батьком дітей - [PERSON] (а.с. 7, 9). [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 44 роки у м. Харкові, про що 03 лютого 2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харків) складено відповідний актовий запис № 2244, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 03 лютого 2024 року (а.с. 19). Згідно з довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сім`ї) від 28 травня 2024 року, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Згідно з випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 19404, виданою 10 листопада 2023 року КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. О.І.Мещанінова», [PERSON] , [INFO] , перебувала на стаціонарному лікуванні у закладі охорони здоров`я з 04 до 09 листопада 2023 року, де їй встановлено наступний діагноз: хронічний токсичний гепатит, метаболічний ацидоз, токсична енцефалопатія, психоорганічний с-м (дефект) змішаного ґенезу, антено-депресивний варіант, галлюциноз, делірій. Рекомендовано консультацію та лікування у психіатра, нарколога (а.с. 13). Відповідно до спільного листа в.о. медичного директора КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» Пєнцової О.М., завідувача відділення № 18/лікуючого лікаря [PERSON] від 08 травня 2024 року за № 24/5847, хвора [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , знаходитися на стаціонарному лікуванні в 18 відділенні КНН ХОР «ОКПЛ № 3» з 13.11.2023 року по теперішній час. На запит суду від 13 червня 2024 року про надання інформації щодо тривалості курсу лікування та орієнтовної дати завершення стаціонарного лікування [PERSON] у18 відділенні КНП ХОР «ОКПЛ №3», медичний директор КНП ХОР «ОКПЛ №3» Сніжко О.О. , завідувач відділення № 18 Корчагіна Г.Р. , лікуючий лікар [PERSON] спільним листом від 26 липня 2024 року за № 24/9462 повідомили суду, що хвора [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , з 13 листопада 2023 року до теперішнього часу перебуває на стаціонарному лікуванні у 18 відділенні КНП ХОР «ОКПЛ №3» для дорослих з палатами паліативної допомоги. Термін лікування та виписки будуть залежати від психічного стану пацієнтки. Станом на час розгляду справи, тобто 11 вересня 2024 року, [PERSON] продовжує курс стаціонарного лікування 18 відділенні КНП ХОР «ОКПЛ №3», термін лікування та виписки невизначений, залежить від психічного стану відповідача. За інформацією директора Комунального закладу «Харківський ліцей № 12 Харківської міської ради» Лідії Калмичкової та класного керівника 9-Б класу [PERSON] від 16 травня 2024 року за № 01-66/56, [PERSON] навчається в Комунальному закладі «Харківський ліцей № 12 Харківської міської ради» з першого класу, характеризується позитивно. У стосунках з матір`ю, [PERSON] та бабусею [PERSON] дівчинка слухняна, іноді намагається стати більш незалежною. Мати, [PERSON] , систематично відвідувала батьківські збори класу, протягом навчання приділяла належну уваги рівню навчання та виховання [PERSON] , утриманню її матеріально, задовольняла більшу частину потреб дитини, але через стан здоров`я іноді не встигала контролювати належним чином виконання домашніх завдань своєї доньки. [PERSON] також має гарні стосунки зі своєю молодшою сестрою [PERSON] . Зараз про дівчат піклується бабуся [PERSON] , яка забезпечує [PERSON] всім необхідним для повноцінного дистанційного навчання, тобто реалізує право дитини на отримання повної загальної середньої освіти. Бабуся [PERSON] відвідує батьківські збори та цікавиться успішністю своєї онуки у класного керівника (а.с. 15). За інформацією директора Комунального закладу «Харківський ліцей № 149 Харківської міської ради» Олени Прокопової від 09 травня 2024 року [PERSON] , [INFO] , здобувачка освіти 5-В класу, навчається у ХЛ №149 з першого класу, характеризується позитивно. З листопада 2023 року онукою опікується бабуся, [PERSON] , яка мешкає разом з дитиною за адресою [ADDRESS] . Бабуся здійснює контроль за навчанням дитини та за її поведінкою. [PERSON] постійно на зв`язку з класним керівником (а.с. 17). 12 квітня 2024 року [PERSON] надала письмові пояснення на ім`я начальника Служби у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, в яких зазначила, що проживає разом з бабусею [PERSON] , матір [PERSON] через хворобу не може стежити за нею. Матір перебуває в лікарні з 04 листопада 2023 року, за станом здоров`я, навчання не цікавиться, матеріально не забезпечує ні її, ні сестру [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до письмових пояснень [PERSON] на ім`я начальника Служби у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, [PERSON] перебуває в лікарні з 04 листопада 2023 року та за станом здоров`я не може виконувати батьківські обов`язки (а.с. 20). Сторонами визнається та не підлягає доказуванню відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, що з листопада 2023 року і до теперішнього часу [PERSON] перебуває на стаціонарному лікуванні у 18 відділенні КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» через стійкі розлади психічного здоров`я, у зв`язку з чим протягом тривалого часу не виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання, піклування, забезпечення здобуття освіти та утримання своїх дітей [PERSON] та [PERSON] . Термін лікування та виписки з лікарні невизначений. Сторонами також визнається, що з листопада 2023 року діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з бабою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та перебувають на її повному матеріальному утриманні. Відповідно до вимог ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. За змістом частини першої статті 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Враховуючи наведене, позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини. Позбавлення батьківських прав завжди є результатом протиправної, винної поведінки. Відібрання ж дитини не пов`язується з протиправною поведінкою: загроза життю та здоров`ю дитини може бути результатом психічної хвороби, відкритої форми туберкульозу чи інших небезпечних хвороб, скрутних житлових умов тощо. Відібрання дитини можливе тоді, коли умови проживання дитини суд оцінить як небезпечні для неї. Оцінювання умов проживання дитини є виключно компетенцією суду. Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або начальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку. Відтак, основними підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоке поводження з дитиною; захворювання батьків на хронічний алкоголізм або їх наркотична залежність; будь-які види експлуатації дитини, примус її до жебракування та бродяжництва тощо. Інші випадки охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків, а й із їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Таким чином, суд констатує безумовне право батьків на виховання дітей, однак, вважає, що у даному випадку неможливо надати перевагу саме цьому праву, оскільки воно суперечить інтересам дітей, які мають першочергове значення при вирішенні справи. Суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] протягом тривалого часу не виконує батьківських обов`язків щодо належного виховання, піклування, розвитку та утримання дітей. Суд враховує, що невиконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків зумовлене хворобою, проте механізм виникнення і розвитку хвороби і окремих її проявів свідчать про те, що хвороба [PERSON] набута нею внаслідок зловживання алкоголем, а відтак не є генетичною, вірусною чи іншою хворобою, набутою з незалежних від хворого причин. При цьому, тривале перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні у психіатричній лікарні (на час розгляду справи понад 10 місяців) та невизначений строк його закінчення свідчать про стійкість та хронічний характер хвороби, що робить неможливим виконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків. Таким чином, залишення дітей [PERSON] та [PERSON] з матір`ю, яка не виконує та не може належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, забезпечувати права дітей на рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, буде вочевидь ставити під небезпеку здоров`я і моральне виховання дітей. Суд зазначає, що відібрання дитини у матері без позбавлення батьківських прав - це санкція за невиконання батьківських обов`язків. Проте ця санкція є більш м`якою, порівняно з іншими, зокрема із позбавленням батьківських прав. Відібрання дитини не є крайнім і незворотним заходом. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Отже, [PERSON] у разі позитивного завершення лікування в медичному закладі, зміни свого відношення до виконання нею батьківських обов`язків, має право на звернення до суду із позовом про повернення їй дітей. Враховуючи викладене, зокрема перебування [PERSON] протягом тривалого часу на стаціонарному лікуванні у психіатричній лікарні, невизначеність строку завершення такого лікування, що має наслідком невиконання батьківських обов`язків щодо дітей [PERSON] та [PERSON] протягом тривалого часу, суд вважає, що залишення дітей у матері є безумовно небезпечним для їх життя, здоров`я і морального виховання. Більше того, суд вважає, що у даному випадку відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав буде відповідати якнайкращим інтересам дітей та сприятиме реалізації прав дітей на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною 1 статті 248 СК України передбачено, що дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров`я, навчальному або в іншому дитячому закладі, прийомній сім`ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. Аналізуючи надані позивачем докази щодо підстав відібрання дітей від [PERSON] та наявності загрози здоров`ю та життю неповнолітньої [PERSON] , малолітньої [PERSON] у випадку залишення їх разом з матір`ю, суд зазначає, що вказані обставини знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв`язку з чим позовні вимоги про відібрання дітей без позбавлення їх батьківських прав підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved