Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. 27.06.2024 року [PERSON] звернувся до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що [PERSON] , який помер [INFO] , за життя склав заповіт від 07 травня 2010 року, відповідно до якого зробив наступне розпорядження: житловий будинок та господарські споруди, які знаходяться в [ADDRESS] він заповів своєму сину позивачу [PERSON] , а житловий будинок та господарські споруди, які знаходяться в [ADDRESS] він заповів своїй доньці [PERSON] . Після смерті [PERSON] , його дружина та мати позивача [PERSON] склала заяву про відмову від прийняття обов`язкової частки у спадщині за законом, яка була зареєстрована під №22 в спадковій справі №7/2024 Приватним нотаріусом Квочак Л.Т. Відповідно до свідоцтва на право власності на жилий будинок від 05 березня 1991 року, житловий будинок та господарські споруди, які знаходяться в [ADDRESS] , є колгоспним двором, головою якого є померлий [PERSON] . Станом на 15.04.1991 року в даному будинковолодінні були зареєстровані, проживали і продовжують проживати: син померлого голови домогосподарства [PERSON] [PERSON] , [INFO] ; невістка [PERSON] , [INFO] ; онука [PERSON] , [INFO] , однак останні вибули з господарства та проживають в інших господарствах. Отже, після смерті свого батька [PERSON] став єдиним спадкоємцем та власником домоволодіння, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Позивач звернувся до Приватного нотаріуса Івано-Франківського нотаріального округу Квочак Лариси Тарасівни із заявою про прийняття спадщини однак у зв`язку з тим, що у свідоцтві на право власності на житловий будинок не визначено частки співвласників у праві спільної сумісної власності, видати свідоцтво про право на спадщину не представляється можливим. ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи. Позивач [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явились, просили суд ухвалити рішення про задоволення позовних вимог, здійснити розгляд справи без їх участі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до суду надіслали заяви, в яких зазначають, що позовні вимоги визнають в повному обсязі, просили такі задовольнити, розгляд справи здійснювати у їх відсутності. ІІІ.\~Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 02.07.2024\~року відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 22.07.2024 року постановлено клопотання представника позивача задовольнити, залучити в якості співвідповідачів в даній справі [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч.4 ст.206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 3ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки сторони в судове засідання на 09.09.2024 року не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 5 ст.268 ЦПК України зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст.268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. ІV. Фактичні обставини справи. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , помер [INFO] (а.с.15). За життя [PERSON] склав заповіт від 07 травня 2010 року, відповідно до якого він зробив наступне розпорядження: житловий будинок та господарські споруди, які знаходяться в [ADDRESS] він заповів своєму сину [PERSON] ; житловий будинок та господарські споруди, які знаходяться в [ADDRESS] він заповів своїй доньці [PERSON] (а.с.14). Після смерті [PERSON] , його дружина та мати позивача [PERSON] склали заяву про відмову від прийняття обов`язкової частки у спадщині за законом від 25 січня 2024 року, яка була зареєстрована під №22 в спадковій справі №7/2024 приватним нотаріусом Квочак Л.Т. (а.с.10). Відповідно до свідоцтва на право власності на жилий будинок від 05 березня 1991 року, житловий будинок та господарські споруди, які знаходяться в [ADDRESS] , є колгоспним двором, головою якого є померлий [PERSON] (а.с.9). Згідно з довідкою Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №647/01- 20/14в від 13.06.2024 року, в житловому будинку по [ADDRESS] станом на 15.04.1991 року були зареєстровані, проживали і продовжують проживати: син померлого голови домогосподарства [PERSON] [PERSON] , [INFO] ; невістка [PERSON] , [INFO] ; онука [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Як вбачається з довідки Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації №00100 від 06.02.2024 року, домоволодіння по [ADDRESS] станом на 06.02.2024 року(на момент здійснення поточної технічної інвентаризації) складається з: житлового будинку площею 89,6 кв.м, погреба площею 18,2 кв.м., літньої кухні 38,4 кв. м., сараю під літ. Г площею 13,9 кв.м, сараю під літ. Д площею 28,7 кв.м., вбиральні під літ. Е площею 1,1 кв.м., гаража під літ. Є площею 22,1 кв.м, альтанкою під літ. Ж площею 16,9 кв.м., колодязя №1 11,0 м/п, воріт №5 площею 8,3 кв.м, воріт №6 площею 6,4 кв.м, огорожі №7 площею 154,2 кв.м, огорожі №8 площею 6,6 кв.м, огорожі №9 площею 29,2 кв.м. Загальна площа будинку збільшилася на12,2 м.кв., а житлова на 16,1 м.кв. Щодо реєстрації права власності зазначено, що згідно архівних даних за колгоспним двором, головою якого був [PERSON] було зареєстровано право власності на домоволодіння по [ADDRESS] . (а.с.16-17). Згідно довідки Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №651/01- 20/14в від 13.06.2024 року, згідно з записом у погосподарській книзі №08 за 2016-2023 роки, номер об`єкта по господарського обліку 01.0693.1 за громадянином [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] числяться два житлові будинки по [ADDRESS] , які розташовані на неприватизованих земельних ділянках (а.с.12) . Померлий [PERSON] до дня смерті був зареєстрований, та проживав за адресою [ADDRESS] та на день його смерті разом із ним були зареєстровані, проживали та продовжують проживати: дружина [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , онука [PERSON] , [INFO] , правнука [PERSON] [INFO] . Від імені [PERSON] у виконкомі Радчанської сільської ради 07.05.2010 року посвідчено заповіт за реєстровим №191, який не змінювався та не відмінявся (а.с.12). Згідно копії рішення 11 сесії Радчанської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області 4-го скликання від 15.10.2004 року про затвердження перейменованих назв вулиць по [ADDRESS] була перейменована на вул. І.Франка. Як вбачається з відповіді приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Квочак Л.Т. від 19.06.2024 року №87/01-16 спадкоємцем померлого [PERSON] , який прийняв спадщину, є [PERSON] . Однак у зв`язку з тим, що у свідоцтві на право власності на житловий будинок в [ADDRESS] не визначено частки співвласників у праві спільної сумісної власності на вищезазначений житловий будинок, який належить членам колгоспного двору, видати свідоцтво про право на спадщину не представляється можливим ( а.с.22-23). V.Мотиви з яких виходить суд та норми права. Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами\~Цивільного кодексу України. Статтею 41 Конституції України\~передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В\~статті 55 Конституції України\~закріплено, що права і свободи людини та громадянина захищаються судом. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно\~ст.16 ЦК України\~може бути, зокрема, визнання права. Виходячи з положень\~ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Статтями\~121,\~123 ЦК УРСР\~(в редакції 1963 року, що були чинними на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що майно колгоспного двору належить його членам в рівних частках на засадах спільної сумісної власності. 15 квітня 1991 року вступив в дію Закон України „Про власність. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 своєї\~постанови № 20 від 22.12.1995 р. "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності"\~- положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього\~Закону\~(з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. б) розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України). Згідно з положеннями ч. 3 ст.1268 ЦК України в редакції, чинній на момент прийняття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до вимог ст.1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до вимог ч. 2 ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Положеннями ч. 1\~ст.1296\~ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з положеннями ч.1 ст.182 ЦК України\~право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. У відповідності до положень п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. VІ. Висновки суду. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Так, враховуючи те, що позивач оформити право на спадкове майно в нотаріальному порядку не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; відповідачі позовні вимоги визнали та проти задоволення позову не заперечили, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved