Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

16 квітня 2024 року до Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментах та штрафу, ціна позову 82 620,35 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 16.08.2013 по справі № 628/2786/13-ц з позивача стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходівщомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. На виконанні у Куп`янському відділі державної виконавчої служби у Куп`янському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № [NUMBER] щодо стягнення з позивача аліментів на користь [PERSON] . Позивач вказує, що з моменту ухвалення рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 16.08.2013 суттєво змінився його сімейний та матеріальний стан. На момент стягнення з нього аліментів позивач мав роботу, постійний стабільний дохід і щомісячно сумлінно сплачував аліменти. 28.02.2022 він був звільнений з посади в ФГ «Горизонт» за угодою сторін, оскільки внаслідок повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну фермерське господарство призупинило діяльність. З початком війни він залишився без роботи і без грошового забезпечення. Згідно з Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні воєнний стан, який в подальшому було продовжено до 13 травня 2024 року. Внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України Курилівська сільська територіальна громада Куп`янського району Харківської області, до якої входить село Лісна Стінка, була тимчасово окупована з 24.02.2022 по 10.09.2022 згідно з Переліком територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25 квітня 2022 року за № 75 в період з 25.02.2022 по 10.09.2022, а на даний час перебуває в зоні активних бойових дій відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 23.12.2022 за № 1668/39004. ФГ «Горизонт», на якому працював позивач, з перших днів війни зупинило роботу. Працівники підприємства, як і він, звільнені 28.02.2022, тобто фактично з початку війни і до цього часу він не працює, заробітну плату не отримує. Зазначене підтверджує виписками по його рахунках, відкритих в АТ КБ «Приватбанк», де вбачається відсутність надходжень заробітної плати за 2022-2023 роки. Таким чином, суттєво змінилися істотні умови його роботи, працевлаштування та оплати праці, значно погіршився його матеріальний стан. Більше ніж півроку він був вимушений жити з сім`єю в окупації без роботи та жодних доходів, оскільки виїхати з тимчасово окупованої території чоловікам не було жодної можливості під загрозою застосування зброї з боку військ російської федерації. Окрім того, в 2015 році позивач одружився вдруге з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 25.04.2015. Від другого шлюбу у позивача народилася друга дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , який є дитиною-інвалідом, хворіє на цукровий діабет 1 типу з високим ризиком кетоацидозу, гепатопатію, що потребує постійного дороговартісного лікування, періодичного щорічного обстеження та госпіталізації. На даний час у позивача на утриманні перебувають малолітня дитина-інвалід підгрупи А (1) групи інвалідності та дружина, яка не працює, у зв`язку з необхідністю постійного догляду за дитиною-інвалідом. Враховуючи наявні обставини зміни сімейного та матеріального стану, є підстави для зміни розміру аліментів, що були стягнуті за рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 16.08.2013. Окрім того, відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Куп`янського відділу державної виконавчої служби у Куп`янському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, станом на 01.02.2024 заборгованість позивача зі сплати аліментів складає 69 484,85 грн. З вказаного ж розрахунку вбачається, що зазначена заборгованість виникла з березня 2022 року, саме після повномасштабного вторгнення російської федерації до України та окупації Куп`янського району Харківської області, втрати позивачем роботи та доходу, внаслідок чого сума аліментів розраховується в розмірі 1/4 частини середньої заробітної плати по області, що є для позивача непомірним тягарем при повній відсутності доходів. Також, постановою про накладення штрафу старшим державним виконавцем Куп`янського відділу державної виконавчої служби у Куп`янському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Онокієнко Л.M. на позивача накладено штраф у розмірі 13 135,50 грн. за заборгованість зі сплати аліментів. Також позивач вказує, що повномасштабне вторгнення російської федерації до України, введення військового стану на території України, окупація Куп`янського району з перших днів війни, зупинення роботи всіх державних та приватних установ, підприємств та окупованій території, відсутність роботи, доходів та заробітку, неможливість покинути окуповану територію під загрозою застосування зброї з боку військових держави-агресора, знаходження і на даний час на деокупованій території в зоні бойових дій в безпосередній близькості до лінії фронту (15 км), перебування на території, яка постійно перебуває під обстрілами та ракетним ураженням, є обставиною, що має істотне значення, внаслідок чого виникла заборгованість за аліментами, на яку позивач жодним чином не міг і не може вплинути. Таким чином, його вина у виникненні заборгованості за аліментами відсутня і він не має нести відповідальність за її виникнення внаслідок непереборних обставин. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.04.2024 у даній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 15 травня 2024 року від представника відповідача - адвоката Лопатюк Ю.Л. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник зазначив про таке. Позивач зазначає, що він був звільнений з роботи у ФГ «Горизонт» у зв`язку з тим, що господарство припинило свою роботу. Однак це не відповідає дійсності.ФГ «Горизонт» успішно функціонував та функціонує на теперішній час, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань від 15 травня 2024 року - не перебуває в процесі припинення. З відкритих джерел стало відомо, що ФГ «ГОРИЗОНТ» за 2023 рік отримало доходу на суму 5790300 грн. За 2023 рік Голова підприємства - [PERSON] , який до речі є близьким родичем позивача (його дружина це рідна сестра [PERSON] ) отримав дохід від господарської діяльності в розмірі 114 356,00 грн., що підтверджується щорічною декларацією за 2023 рік. [PERSON] продовжує працювати на господарстві, але не офіційно з метою ухилення від сплати аліментів, які він і так не сплачує. Дохід [PERSON] є значно вищим ніж він відображає весь час та показує, що нібито взагалі не отримує доходу. На праві власності у позивача перебували два автомобілі: MITSUBISHI PAJERO, 2008 року випуску, який він придбав у 2019 році та SUZUKI GRAND VITARA, 2008 року випуску, який він навмисно з метою приховання свого матеріального становища 17 листопада 2021 року переоформив на свою дружину - [PERSON] . Крім того у 2016 році він придбав та зареєстрував право власності на причіп - КРД, модель 050122, який коштує з відкритих джерел більше 1000,00 дол. США. Все вказане підтверджується Витягами з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів. Таким чином, матеріальний стан [PERSON] жодним чином не погіршився з моменту винесення рішення у 2013 році, а навпаки весь час [PERSON] отримував достатньо великий дохід, але з метою ухилення від сплати аліментів, від дотримання інтересів дитини, сплачував аліменти у мінімальному розмірі, а з 2022 року взагалі перестав оплачувати. Все його майно записано на його родичів, аби продемонструвати скрутне матеріальне становище. З 2022 року відповідно до Довідки про отримання аліментів № 26.11-31/23665 від 09 травня 2024 року позивач сплатив аліменти лише в грудні 2023 року на суму 2447, 65 грн. Виписки з карткового рахунку за період з 24.02.2929 року по 24 лютого 2022 року не доводять факт того, що після 24 лютого 2022 року позивач не отримував доходу. Крім того, позивач зазначає, що у нього на утриманні перебуває дитина-інвалід [PERSON] , [INFO] , який потребує дороговартісного лікування та дружина, яка не працює. То яким чином, подружжя забезпечує лікування дитини не отримуючи з його слів жодного доходу? Також варто зазначити, що відповідач теж перебувала в окупації. З моменту повномасштабного вторгнення (24.02.2022) були в с. Сенькове (Куп`янський район), звідки сама родом відповідач. [PERSON] працювала вчителем географії в Кругляківському ліцеї Куп`янського району. Не пішовши на співпрацю з ворогом, навчальний рік 2021-2022 змогли завершити згідно навчального плану (дітям роздавали табелі з підписом директора і українською печаттю) сподіваючись на швидке звільнення. Але час ішов, не зважаючи на погрози, завершили навчальний рік і 30.06.2022 року відповідач була звільнена з посади вчителя географії за згодою сторін. Виїхати з окупованої території не могли не через погрози, а не через відсутність коштів. Село Сенькове було звільнено 08.09.2022 року. І 10 вересня 2022 року військові допомогли виїхати. З 16 вересня 2022 року були зафіксовані як ВПО в Красноградському районі. Так як навчальний рік розпочався, знайти роботу за спеціальністю відповідач не змогла. Мешкали в с. Тищенківка, Красноградського р-ну (місцеві мешканці допомагали з житлом та продуктами). 23 червня 2023 року переїхали до Харкова влаштувалася до заводу Кулиничі, щоб заробити хоч якісь кошти. З 1 вересня 2023 року почала працювати в Комунальному закладі «Харківський ліцей № 3 Харківської міської ради» на посаді вчителя географії. Батьки відповідача - [PERSON] та [PERSON] звільнені з роботи з 30.06.2022 року, що підтверджується трудовими книжками. Батько відповідача отримав інвалідність з 30 січня 2023 року, що підтверджується Довідкою до акту огляду МСЕК № 327810 та пенсійним посвідченням № [NUMBER] . Таким чином, батьки відповідача, вже не можуть їй допомагати та потребують матеріальної допомоги відповідача. Спільний син [PERSON] відповідно до Наказу № 56-у зарахований до 6-Б класу Комунального закладу «Харківський ліцей № 3 Харківської міської ради». [PERSON] з 08 травня 2024 року знаходиться на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві "Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17" Харківської міської ради в дитячому травматологічному відділенні зі скалеозом та плоскостопістю та має проходити лікування кожні пів року. Наразі відсутня медична виписка, так як він ще лікується, але після виписки буде додано до суду. Таким чином, у зв`язку з війною, вимушеним переїздом до міста Харкова, пошуками житла, матеріальний стан відповідача не дозволяє в повному обсязі забезпечити одноособово та утримувати спільну дитину. Натомість [PERSON] здоровий працездатний чоловік, який продовжує працювати, отримувати неофіційно дохід, переоформивши майно на своїх родичів, але продовжуючи ними фактично володіти навмисно ухиляється від сплати заборгованості по аліментам. Крім того, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб ще 25 квітня 2015 року. Дитина у них народилась [INFO] . Позивач після зміни сімейного стану у 2016 році не звертався з позовною заявою про зменшення розміру аліментів, а тому вказана підстава не може братися до уваги у 2024 році. У зв`язку з викладеним, відповідач та її представник вважають позовну заяву повністю необґрунтованою, не підтверджену жодними належними та допустимими доказами, до того ж спростованими доказами поданими разом з відзивом. Сімейний та матеріальний стан позивача не змінився з 2013 року, а навпаки покращився, про що свідчить придбання двох автомобілів доволі дороговартістних, причепу та продовженням функціонування господарства на якому неофіційно продовжує працювати [PERSON] . Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10.07.2024 закрито підготовче провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментах та штрафу та призначено справу до судового розгляду по суті. 20 серпня 2024 року від представника позивача - адвоката Леонової Ю.О. надійшли додаткові пояснення, в яких представник позивача зазначила про таке. Від Відповідача нею отримано відзив на позовну заяву, що викликає необхідність надати додаткові пояснення по суті справи, що полягають у наступному. 28.02.2022 позивач був звільнений з Фермерського господарства «Горизонт» за згодою сторін, що підтверджується трудовою книжкою. Те, що ФГ «Горизонт» не перебуває в процесі припинення жодним чином не свідчить про те, що з початком повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну у підприємства не виникли складнощі зі сталим функціонуванням господарства та його діяльністю, враховуючи, що територія, на якій підприємство знаходиться та здійснює діяльність, було окупована з перших днів війни, а на даний час знаходиться в зоні активних бойових дій та постійного ракетного ураження. Проте, діяльність та отримання прибутків ФГ «Горизонт» не має до позивача жодного відношення, оскільки він не є та не був засновником чи учасником господарства, не приймав та не приймає жодної участі в розподілі прибутку господарства, а з 28.02.2022 його трудові відносини за трудовим договором з господарством були припинені, відповідно як і отримання заробітної плати, що підтверджується як записами в трудовій книжці, так і банківськими виписками, доданими до позову. В період окупації він знаходився на тимчасово окупованій території, виїхати не міг фізично під загрозою застосування зброї з боку військових російської федерації, втратив роботу та будь-який дохід. При цьому до повномасштабного вторгнення російської федерації і Україну та введення воєнного стану він сумлінно та вчасно сплачував аліменти, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, виконаного державною виконавчою службою, що вказує на те, що він протягом багатьох років не ухилявся від сплати аліментів та сумлінно виконував свій обов`язок щодо їх сплати. Голова ФГ «Горизонт», в якому він працював за трудовим договором, не є його близьким родичем і взагалі не являється його родичем. Окрім того, він проживає разом зі своєю сім`єю, а не з сім`єю голови господарства, в якому він працював, він та його сім`я не знаходиться на утриманні голови ФГ «Горизонт», не веде з ним спільне господарство та не має спільний бюджет. А тому взагалі не зрозуміла вказівка відповідача на те, що голова ФГ «Горизонт» є родичем, і яке відношення це має до справи. Стосовно перебування у власності позивача двох автомобілів, придбаних у 2019 році, зазначає, що він має повну дієздатність і має право набувати у власність будь-яке нерухоме та рухоме майно, а також вільно розпоряджатися своєю власністю. Станом на 24.02.2022 заборгованість по сплаті аліментів була відсутня, арешти на його банківські рахунки та майно не накладалися, обмеження та заборони щодо відчуження та розпорядження ним своїм майном відсутні. Тому, твердження відповідача про неправомірність розпорядження позивачем своїм майном та існування фіктивного оформлення його майна на інших осіб є безпідставними та не підтвердженими жодними доказами. Рішенням суду чітко визначено розмір аліментів, які він повинен сплачувати на дитину до досягнення нею повноліття, і до виникнення форс-мажорних обставин, введення воєнного стану в Україні у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації, він сплачував аліменти в повному обсязі, і саме в тому обсязі, який визначений законодавством та рішенням суду. Позивач категорично заперечує щодо допиту в якості свідка [PERSON] , оскільки він є рідним батьком відповідача, є зацікавленою особою, має до позивача неприязне відношення, постійно створює конфліктні ситуації та здійснює дії, направлені на створення неприємностей для нього та його сім`ї, а тому є висока вірогідність щодо надання неправдивих свідчень в суді та перекручування фактів. Відповідачем не зазначено, які саме обставини, що мають значення для вирішення справи, може повідомити [PERSON] , який ще й до того ж є батьком відповідача, тобто близьким родичем, а отже, зацікавленою особою. До того ж, сама відповідач зазначає, що перебувала на тимчасово окупованій території, втратила роботу, не мала коштів для виживання, а тому достеменно знає про ситуацію та умови життя на окупованій території, яка склалася після повномасштабного вторгнення російської федерації. На підставі викладеного, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження своїх пояснень по справі, а її аргументи є безпідставними та жодного значення для справи не мають. В судове засідання сторона позивача на з`явилася. Від позивача та його представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягали у повному обсязі. В судовому засіданні відповідач та її представник заперечували проти задоволення позовних вимог, у зв`язку з їх необґрунтованістю. В судовому засіданні допитано свідка [PERSON] , який пояснив суду, що він є батьком відповідачки. Вказав, що дружина директора (фермерського господарства) є рідною сестрою позивача. Зазначив, що спілкується зі своєю донькою, вона йому все повідомляє. Пояснив, що [PERSON] їздив на автомобілі, на який накладено арешт, і він викликав поліцію, після чого виявилося, що авто не його власність, він подарував його дружині. Свідку, під час розгляду справи стало відомо, що його ( [PERSON] ) дитина хвора. Зазначив, що вони всі були в окупації. Директор «Горизонту» співпрацював з окупантами. Вказав, що він пенсіонер по інвалідності і йому допомагає донька. [PERSON] зі своїм сином не спілкується, після розлучення з відповідачкою, ніколи не вітає сина з днем народження, якому вже повних 12 років. Коли син захворів, нічим не допомагав. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150,180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно ч.1, ч.2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу(ч. 2ст. 182 СК України). Судом встановлено, що згідно рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 16.08.2013 по справі № 628/2786/13-ц з позивача стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходівщомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір є чинним на даний час. Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що 28.02.2022 він був звільнений з посади в ФГ «Горизонт» за угодою сторін, оскільки внаслідок повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну фермерське господарство призупинило діяльність. З початком війни він залишився без роботи і без грошового забезпечення. ФГ «Горизонт», на якому працював позивач, з перших днів війни зупинило роботу. Працівники підприємства, як і він, звільнені 28.02.2022, тобто фактично з початку війни і до цього часу він не працює, заробітної плати не отримує. Зазначене він можу підтвердити виписками по його рахунках, відкритих в АТ КБ «Приватбанк», де вбачається відсутність надходжень заробітної плати за 2022 - 2023 роки. Окрім того, в 2015 році позив одружився вдруге з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 25.04.2015. Від другого шлюбу у позивача народилася друга дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , який є дитиною-інвалідом, хворіє на цукровий діабет 1 типу з високим ризиком кетоацидозу, гепатопатію, що потребує постійного дороговартісного лікування, періодичного щорічного обстеження та госпіталізації. На даний час у позивача на утриманні перебувають малолітня дитина-інвалід підгрупи А (1) групи інвалідності та дружина, яка не працює, в зв`язку з необхідністю постійного догляду за дитиною-інвалідом. Враховуючи наявні обставини зміни сімейного та матеріального стану, є підстави для зміни розміру аліментів, що були стягнуті за рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 16.08.2013. Статтею 183 СК України визначено, що аліменти на двох дітей можуть бути стягнуті в розмірі однієї третини заробітку платника аліментів. Вказані обставини свідчать про те, що позивач [PERSON] , на своєму утриманні має малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , який є дитиною-інвалідом, дружину [PERSON] , [INFO] , яка не працює, у зв`язку з необхідністю догляду за дитиною- інвалідом, що вказує про наявність суттєвих, істотних змін майнового та сімейного стану позивача. 28.02.2022 позивач [PERSON] був звільнений з посади в ФГ «Горизонт» за угодою сторін, що підтверджується записом в трудовій книжці останнього. 17 травня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим при зменшеному за даним рішенням суду розміром аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір складатиме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зменшення розміру аліментів з 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/6 частину всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини щомісяця, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітніх дітей. При цьому, рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 16.08.2013 по справі № 628/2786/13-ц з позивача стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходівщомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Поряд з цим, 28.02.2022 позивач був звільнений з посади в ФГ «Горизонт» за угодою сторін, оскільки внаслідок повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну фермерське господарство призупинило діяльність. Вказане підтверджується копією трудової книжки позивача [PERSON] серії [NUMBER] . Окрім того, в 2015 році позивач одружився з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 25.04.2015. Від другого шлюбу у позивача народилася друга дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , який є дитиною-інвалідом, хворіє на цукровий діабет 1 типу. На даний час у позивача на утриманні перебувають малолітня дитина-інвалід підгрупи А (1) групи інвалідності та дружина, яка не працює, в зв`язку з необхідністю постійного догляду за дитиною-інвалідом. На виконанні у Куп`янському відділі державної виконавчої служби у Куп`янському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № [NUMBER] щодо стягнення з позивача аліментів на користь [PERSON] . Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Куп`янського відділу державної виконавчої служби у Куп`янському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, станом на 01.02.2024 заборгованість позивача зі сплати аліментів складає 69 484,85 грн. З вказаного ж розрахунку вбачається, що зазначена, заборгованість виникла з березня 2022 року, саме після повномасштабного вторгнення російської федерації до України та окупації Куп`янського району Харківської області, втрати позивачем роботи та доходу, внаслідок чого сума аліментів розраховується в розмірі 1/4 частини середньої заробітної плати по області, що є для позивача непомірним тягарем при повній відсутності доходів. Також, постановою про накладення штрафу старшим державним виконавцем Куп`янського відділу державної виконавчої служби у Куп`янському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Онокієнко Л.M. на позивача накладено штраф у розмірі 13 135,50 грн. за заборгованість зі сплати аліментів. Відповідно до ч .ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 суд, у випадках передбачених ст. 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам. З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. Звільнення від сплати заборгованості по аліментам на неповнолітню дитину повинно мати місце лише у виключних випадках. В розумінні положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами - можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами діюче законодавство не передбачає. Заявляючи позовні вимоги про звільнення від сплати заборгованості за аліментами на сина, позивач зазначає, що значний проміжок часу проживав на окупованій території, що ускладнювало сплату аліментів, до того ж, має одну неповнолітню дитину - інваліда, яка проживає з ним та його дружиною, яка доглядає за дитиною, а також вказує, що останні роки у нього був відсутній, а рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 16.08.2013 по справі №628/2786/13-ц, з нього стягнуто аліменти на дитину. Надаючи оцінку таким доводам, суд зауважує, що дані обставини не стосуються ситуації, яка виникла саме, починаючи з 2015 року (момент укладення іншого шлюбу та народження іншої дитини), як наслідок, не вказують на причини, що утруднили чи зробили неможливим сплату аліментів, та не свідчать про виникнення обставин, з якими закон пов`язує обов`язок припинення сплати аліментів, оскільки ці обставини стосуються інших часових періодів. Як вбачається, один із синів позивача - [PERSON] , народився [INFO] , тобто за більш ніж 6 років до виникнення заборгованості, отже наведені позивачем обставини не є такими, що мають істотне значення в розумінні ст. 197 СК України. Слід зазначити, що розглядаючи вказану цивільну справу, суд виходить з інтересів, в першу чергу дитини та повинен дотриматися балансу права платника аліментів на звільнення його від сплати заборгованості за аліментами та право дитини на утримання з боку батька. [PERSON] є особою працездатного віку, матеріали справи не містять відомостей щодо незадовільного стану його здоров`я, скрутного матеріального становища або інших обставин, що мають істотне значення для відстрочки сплати заборгованості за аліментами, або часткового звільнення його від сплати заборгованості за аліментами. Таким чином, позивачем не доведено, що заборгованість по аліментам виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік. Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу. Оскільки вимога щодо скасування штрафу по заборгованості аліментів є похідною від вимоги щодо звільнення від заборгованості по аліментам, при цьому як окрема вимога не оскаржувалася, в її задоволенні слід відмовити. З урахуванням вищезазначеного, відсутні передбачені ст. 197 СК України, підстави для звільнення від сплати заборгованості по аліментам, розстрочення сплати заборгованості, чи зменшення розміру неустойки по аліментам, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання та здатності сплати ними заборгованості за аліментами має доводитися сторонами відповідно до правил ст.ст. 12,81 ЦПК України в контексті обов`язку батьків по утриманню дітей, поєднаного з презумпцією можливості батьків його забезпечувати, що витікає із свідомого рішення батьків народити дітей, яке нерозривно пов`язано з існуючою спроможністю батьків належним чином їх утримувати. Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява № 31111/04) вказав на те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54). Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Як вбачається з матеріалів справи, рішення суду, яким відповідачу призначено сплачувати аліменти на утримання дитини, було ухвалено 16.08.2013. Відомостей про те, що відповідач оскаржував вказане рішення в апеляційному порядку чи звертався до суду з позовами про зменшення суми аліментів матеріали справи не містять. Доказів, які б вказували на поганий стан здоров`я чи інші обставини, що мають істотне значення, зокрема, значні видатки позивача, які вказували б на необхідність звільнення його від сплати аліментів та сплати штрафу за прострочення сплати аліментів, відповідачем суду не надано. Та обставина, що позивачем укладено новий шлюб, у якому останній має малолітню дитину, а його дружина не працює, сама по собі не свідчить про погіршення матеріального стану позивача, через що він не має змоги виплачувати, як суму аліментів, у визначеному судом розмірі, так і суми штрафу за прострочення сплати аліментів. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити, сторонам ст. 192 СК України, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Таким чином, з огляду на наведені вище обставини суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині зменшення розміру аліментів та часткового задоволення позову. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положеньст.141 ЦПК України.

Outcome: partial