Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сапсан» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Обґрунтовуючи свої вимоги вказує на те, що ОСББ «Сапсан» створено власниками квартир (однією з яких володіє відповідач) та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] з метою забезпечення захисту прав його членів та дотримання ними обов`язків щодо належного утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. [PERSON] є власником житлової квартири за адресою: [ADDRESS] . Таким чином відповідач є співвласником багатоквартирного будинку «Сапсан». Станом на день звернення до суду з позовом (30.07.2024 року) у відповідача утворилась заборгованість зі сплати житлово-комунальних послуги за квартиру [ADDRESS] у загальному розмірі 7287,04 грн. У зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань відповідачкою, позивач зазначає про те, що він має право на отримання передбачених ст. 625 ЦК України інфляційних втрат за загальну заборгованість в розмірі 558,08 грн. та 3% річних у розмірі 209,87 грн. Таким чином заборгованість [PERSON] перед позивачем складає 8054,99 грн. Оскільки відповідачка не погасила заборгованість добровільно, просить суд задовольнити позов та ухвалити рішення, яким стягнути [PERSON] на користь ОСББ «Сапсан» заборгованість по оплаті житлово комунальних послуг в розмірі 7287,04 грн., інфляційні втрати в розмірі 558,08 грн., 3№ річних у розмірі 209,87 грн., сплачений позивачем судовий збір, а також витрати на правничу допомогу. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05.08.2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд прийшов до висновку про проведення розгляду даної справи за участю сторін. Представник позивача ОСББ «Сапсан» - Чекмарьова Л.Ю. у судове засідання не з`явилась. Однак, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує, та просить суд проводити розгляд справи за відсутності сторони позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась без поважних причин. Про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, направлялось повідомлення за місцем реєстрації відповідачки, однак, згідно поштового повідомлення, адресат за вказаною адресою відсутній, що вказує на вручення судової повістки належним чином (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК). Відзив у визначений судом строк відповідачка не подала. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідачки згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначені Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та Статутом об`єднання. Як вбачається з матеріалів справи, співвласниками квартир та приміщень багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] було створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сапсан». Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Зазначене положення Закону також відображене в п. 2.1. Статуту ОСББ «Сапсан». Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] що підтверджується наявною в матеріалах справи Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження та об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 387271970 від 17.07.2024 року. Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів. Згідно приписів ст. 10 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» вищим органом управління об`єднання є загальні збори, до виключної компетенції яких, зокрема, належить затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення розмірів внесків і платежів членами об`єднання. Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», співвласник зобов`язаний, зокрема, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Згідно ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Згідно ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» частка участі співвласника квартири та/або нежитлового приміщення визначається відповідно до його частки як співвласника квартири та/або нежитлового приміщення. Задоволення потреб співвласників ОСББ з питань забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку здійснюється шляхом самозабезпечення відповідно до ст. 22 Закону. Частиною 6 статті 22 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. За згодою правління окремі співвласники можуть у рахунок сплати таких внесків і платежів виконувати окремі роботи. Власник квартири та/або нежитлового приміщення зобов`язаний, відповідно до законодавства, забезпечити використання, утримання, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт приміщень або їх частин без завдання шкоди майну і порушення прав та інтересів інших співвласників. Внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів, ст. 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Згідно із ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Згідно положень п. 11 ст. 10 ЗУ «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» рішення зборів співвласників є обов`язковими для всіх співвласників, включаючи тих, які набули право власності на квартиру чи нежитлове приміщення після прийняття рішення. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані виконувати рішення загальних зборів. Розмір обов`язкових внесків співвласників ОСББ «Сапасн» на утримання, обслуговування та ремонт будинку відповідно до вимог ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлювалися, шляхом прийняття відповідного рішення загальними зборами ОСББ «Сапсан», оформлене Випискою з протоколу № 4 зборів співвласників ОСББ «Сапсан» за місцезнаходженням м. Одеса, Дніпропетровська дорога. 84/2 від 20.01.2018 року, яким було затверджено концепцію розрахунку тарифу, замінивши нормативний принцип принципом фактично спожитих (наданих) ресурсів та послуг. Зокрема, було вирішено питання щодо членських внесків на утримання будинку та прибирання прибудинкової території у розмірі: 1 поверх 4,35 грн. за 1 кв. м, 2-9 поверхи 5,00 грн. за 1 кв. м, в тому числі обслуговування ліфтів згідно договору 0,65 грн. за 1 кв. м. Окрім того, в матеріалах справи наявний тариф на послуги з поводження з побутовими відходами для населення міста Одеси, що надаються Товариством з обмеженою відповідальністю «Еко-Ренесанс», яким визначено, що розмір плати за послуги з поводження з побутовими відходами для населення, яке мешкає у багатоквартирних житлових будинках у м. Одесі, виходячи з норм, встановлених чинним рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради: 133,13 грн/м.кв. * 3,199 м.кв./особа на рік/12міс. = 35,49 грн./міс. на одну особу (з ПДВ). У зв`язку з затвердженням тарифу у подальшому рахунки співвласникам багатоквартирного будинку виставлялися з розміру затвердженого тарифу. Отже, наразі у відповідача утворилася заборгованість зі сплати членських внесків та інших платежів на утримання будинку та прибудинкової території (тобто за оплату житлово-комунальних послуг) у розмірі 7287,04 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи Розрахунком заборгованості засвідченого керівником ОСББ «Сапсан» Кужахметовою О. Суд констатує, що відповідачем [PERSON] вказаний розрахунок заборгованості спростовано не було. Частиною 4 статті 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує. Згідно із ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд зазначає, що обов`язок утримання свого майна виникає у співвласників багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства. При цьому, як вже зазначалось, витрати на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належного їм нежитлового приміщення та спільного майна, а також членства в об`єднанні співвласників багатоквартирного будинку. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона(боржник)зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право, зокрема: вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів. Між тим, відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів, що за значеною адресою відповідач не користувався такими послугами у зв`язку з не проживанням або за будь-яких інших причин. Також судом не встановлено оскарження та визнання недійсними рішень позивача, оформлених зазначеними протоколами, проте встановлено відсутність доказів оплати відповідачем суми основного боргу за спірний період, а тому суд обґрунтовано дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення спірної суми несплачених внесків. У відповідності до частини 6 статті 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Проаналізувавши вказані норми законодавства, положення статуту позивача, врахувавши всі матеріали справи в сукупності, а також перевіривши розрахунки заборгованості з внесків, суд вважає правомірним нарахування позивачем відповідачу витрат на управління будинком, що становлять в загальній сумі 7287,04 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення передбачених ст. 625 ЦК України інфляційних втрат за загальну заборгованість в розмірі 558,08 грн. та 3% річних у розмірі 209,87 грн., суд констатує наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд вважає правомірним нарахування позивачем відповідачу за період прострочення інфляційних втрат у розмірі 558,08 грн. (за два\~окремі періоди 1-й із 01.06.2018 року по 23.02.2022 року та 2-й із 01.01.2024 року по 01.08.2024 року), та 3% річних у розмірі 209,87 грн. (за два\~окремі періоди 1-й із 01.06.2018 року по 23.02.2022 року та 2-й із 01.01.2024 року по 01.08.2024 року), у зв`язку з невиконанням зобов`язання щодо сплати встановлених загальними зборами об`єднання співвласників внесків та платежів. Таким чином, враховуючи інфляційні втрати та 3% річних сума заборгованості [PERSON] перед позивачем складає 8054,99 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи правнича допомога позивачу у справі надавалась адвокатом Чекмарьовою Л.Ю. (Ордер серія ВН № 1393072 від 29.07.2024 року). Підставами для надання позивачу правничої допомоги адвокатом Чекмарьовою Л.Ю. був Договір про надання правничої допомоги № 130 від 21.09.2023 року. В матеріалах справи наявна Додаткова Угода № 1 до договору про надання правничої допомоги № 130 від 01.09.2023 року з якої вбачається, що вартість послуг за надану правничу допомогу зазначається бюро у рахунку на оплату гонорару за фактично виконану роботу. Як вбачається із Рахунку на оплату гонорару № 7 від 18.07.2024 року надання консультацій і роз`яснень з правових питань; зібрання доказів; підготовка, подання заяви про стягнення заборгованості за внески на утримання багатоквартирним будинком та інші обов`язкові платежі; супроводження під час судового процесу щодо стягнення заборгованості з власника квартири під [ADDRESS] склали вартість 4000,00 грн. Окрім того, в матеріалах справи наявний Акт № 7 приймання-передачі наданої правничої допомоги від 18.07.2024 року з якого вбачається, що вартість наданих послуг складає 4000,00 грн. Відповідно до вищевказаного акту загалом було проведено наступну роботу: надання консультацій і роз`яснень з правових питань; зібрання доказів; підготовка, подання заяви про стягнення заборгованості за внески на утримання багатоквартирним будинком та інші обов`язкові платежі; супроводження під час судового процесу. ОСББ «Сапсан» здійснило оплату адвокатських послуг Чекмарьової Л.Ю., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Платіжної інструкції № 665 від 26.07.2024 року. Загалом професійної (правничої) допомоги у справі № 523/12779/24 надано на суму 4000,00 грн. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Досліджуючи надані представником позивача докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що наданих доказів достатньо для встановлення розміру витрат на правничу допомогу та факту надання адвокатом професійної правничої допомоги позивачу у даній справі. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що із [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 8054,99 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн., а також сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved