Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-11 00:00:00

04.12.2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Столітній М.М., звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму заборгованості в розмірі 60997,41 грн., нараховані відсотки за 60 календарних днів в розмірі 20417,40 грн., сплачений судовий збір у розмірі 2147,20 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що ТОВАРИТСВО З\~ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ\~«АВЕНТУС УКРАЇНА»\~(далі\~ТОВ «АВЕНТУС\~УКРАЇНА» або\~Кредитор)\~є фінансовою\~установою,\~про що\~було отримано\~Свідоцтво про\~реєстрацію фінансової\~установи [NUMBER] \~від 28.02.2017,\~видане Національним\~банком України.\~Також,\~ТОВ «АВЕНТУС\~УКРАЇНА» має\~ліцензію на\~надання коштів\~у позику,\~в тому\~числі і\~на умовах\~фінансового кредиту,\~яка була\~видана розпорядженням\~Національною комісією,\~що здійснює\~державне регулювання\~у сфері\~ринків фінансових\~послуг від\~28.03.2017\~р.\~№756.\~17.02.2022\~року між\~ТОВ «АВЕНТУС\~УКРАЇНА» та\~ [PERSON] \~за допомогою\~Інформаційно-телекомунікаційної\~системи ТОВ\~«АВЕНТУС УКРАЇНА»\~було укладено\~електронний Договір\~№ 5555139\~про надання\~споживчого кредиту\~(далі\~Кредитний договір).\~Зазначений кредитний\~договір було\~укладено відповідно\~до Правил\~надання коштів\~у позику,\~в тому\~числі і\~на умовах\~фінансового кредиту\~ТОВ «АВЕНТУС\~УКРАЇНА» затверджених\~наказом №\~53-ОД\~від 16\~січня 2020\~року (далі\~Правила)\~та розміщених\~їх сайті\~https://creditplus.ua/ru/documents.\~Згідно умов\~Кредитного договору:\~сума кредиту\~(загальний\~розмір)\~складає 17100\~грн (п.\~1.3.\~Кредитного договору);\~строк кредиту\~364\~дні.\~Періодичність платежів\~зі сплати\~процентів кожні\~14\~днів.\~Детальні терміни\~та дата\~останнього платежу\~по кредиту\~16.02.2023,\~вказується в\~Таблиці обчислення\~загальної вартості\~кредиту для\~споживача та\~реальної річної\~процентної ставки\~за договором\~про споживчий\~кредит,\~що є\~Додатком №1\~до цього\~Договору.\~ТОВ «АВЕНТУС\~УКРАЇНА» свої\~зобов`язання\~перед Відповідачем\~за Кредитним\~договором виконало\~та надало\~йому кредит\~в сумі\~17100,00\~грн,\~шляхом зарахування\~кредитних коштів\~на платіжну\~картку Відповідача\~№ [NUMBER] .\~Відповідно до\~п.\~1.5.\~Кредитного договору\~Стандартна процентна\~ставка становить\~1,99%\~в день\~та застосовується:\~-\~у межах\~строку кредиту,\~вказаного в\~п.1.4\~цього Договору.\~Знижена процентна\~ставка 1,194%\~в день.\~03.03.2022\~Відповідач свої\~зобов`язання\~перед Кредитором\~щодо повернення\~кредиту та\~нарахованих процентів\~не виконав.\~У зв`язку\~з введенням\~воєнного стану\~та з\~метою врегулювання\~кредитних відносин,\~позивачем було\~прийнято рішення\~про призупинення\~нарахування процентів\~та надання\~кредитних канікул\~за користування\~кредитними коштами\~за період\~з 25.02.2022\~по 30.04.2022.\~У період\~з 01.05.2022\~по 24.06.2022\~було здійснено\~нарахування за\~стандартною процентною\~ставкою.\~ Проте,\~24.06.2022\~за ініціативою\~ТОВ «Авентус\~Україна» в\~індивідуальному порядку\~було здійснено\~списання всіх\~нарахованих відсотків\~у сумі\~20349,34\~грн.\~ Однак,\~наданою можливістю\~споживач не\~скористався.\~У період\~з 25.06.2022\~по 31.10.2022\~було здійснено\~нарахування за\~стандартною процентною\~ставкою.\~Позивачем нараховані\~відсотки за\~60\~календарних днів\~з 01.11.2022\~по 30.12.2022\~в розмірі\~20417,40\~грн.\~Надалі Відповідач\~оплати за\~Кредитним договором\~не здійснював.\~Враховуючи невиконання\~відповідачем своїх\~боргових зобов`язань\~перед Кредитором,\~29\~травня 2023\~року між\~ТОВ «АВЕНТУС\~УКРАЇНА»,\~як клієнтом,\~та ТОВ\~«ФК«ФІНТРАСТ УКРАЇНА»,\~як фактором,\~було укладено\~Договір факторингу\~№ 29-05/2023-Ф\~(далі\~також Договір\~Факторингу),\~згідно з\~умовами якого\~Клієнт відступив\~Фактору права\~грошової вимоги\~за Кредитним\~договором.\~Про відступлення\~права грошової\~вимоги за\~Кредитним договором\~ТОВ «АВЕНТУС\~УКРАЇНА» повідомило\~Відповідача шляхом\~направлення на\~електронну пошту\~відповідача зазначену\~при укладенні\~Кредитного договору\~відповідного повідомлення.\~Станом на\~дату звернення\~до суду\~заборгованість Відповідача\~по Кредитному\~договору перед\~Позивачем не\~сплачена і\~складає 60997,41\~грн.,\~з яких:\~17100\~грн -\~тіло кредиту\~та 43897,41\~грн -\~нараховані проценти. Також, позивач просить покласти на відповідача зобов`язання компенсувати позивачу витрати на судовий збір у розмірі 2147,20 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. Відповідно до вимог ч. 6\~ст. 187 ЦПК України\~у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. На виконання вказаних вимог судом було направлено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - відповідача у справі та 07.12.2023 отримано відповідну довідку. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 07.12.2023 цивільну справу передано за підсудністю до Фрунзенського районного суду м.Харкова. Ухвалою судді Іващенка С.О. від 15.01.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. 03 квітня 2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача, в якому він просив суд відмовити в задоволенні позову. Посилався на те, що надані Позивачем документи жодним чином не підтверджують факт укладання електронного договору №5555139 про надання споживчого кредиту з додатками, (далі - Кредитний договір) на умовах вказаних у наданих текстах паперових копій, єдиним доказом чого може бути оригінал примірнику договору в електронній формі з додатками у тому числі підписами сторін, згідно зі ст. 100 ЦПК України та ч. 1 ст. 5, абз. 1 ч. 1 ст. 7 та ч. 4 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», який дозволить перевірити наявність електронних цифрових підписів обох сторін договору на дату його укладання, щоб встановити достовірний незмінний зміст підписаного сторонами Договору і застосувати його умови до правовідносин Сторін при прийнятті судом рішення, дослідивши докази безпосередньо. Додатково зазначив, що жодних платежів за кредитним договором Відповідач не здійснювала, матеріали справи зворотного не містять. Стороною позивача не надано та матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що [PERSON] отримала грошові кошти (кредит) від первісного кредитора ТОВ «АВЕНТУС Україна». Зокрема, не надано доказів про відкриття Відповідачем відповідних рахунків або ж перерахування коштів на рахунки відкриті в інших банках. Позивачем не надано виписок з банківських рахунків, з яких можна було встановити факт користування Відповідачем банківської карткою, рахунком та наявністю у неї заборгованості за відповідними договорами. Довідка видана ТОВ «Пейтек Україна» жодним чином не ідентифікує та фактично не підтверджує, що ТОВ «Авентус Україна» виконало свої зобов`язання перед Відповідачем та надало кредит в розмірі 17100 гривень, шляхом зарахування коштів на платіжну картку, що належить чи перебуває у користування саме [PERSON] . Також, у зв`язку з тим, що справа є типовою, просив зменшити розмір витрат на правову допомогу. 23 квітня 2024 року до суду надійшла відповідь на відзив представника позивача. Так, представник зазначив, що кредитний договір укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та Відповідачем повністю відповідає вимогам чинного законодавства України, нормативно-правове регулювання укладання електронного Кредитного договору та процедура укладання електронного кредитного договору детально описана Позивачем в позовній заяві. 17.02.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 5555139 про надання споживчого кредиту. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Так, на підтвердження укладання Договору про надання споживчого кредиту з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», Позивачем було надано електронний доказ в паперовій формі (додаток до позовної заяви №4), який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора «C366899», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений Відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що Відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі Кредитний договір. Відповідач, оформлюючи кредитний договір заходить на Вебсайт ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» https://www.creditplus.ua, реєструється та створює електронний кабінет, в якому йому надходить текст Кредитного договору та де він має змогу ознайомитись з Правилами, Паспортом споживчого кредиту (додається до позовної заяви), інформацією передбаченою частиною 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ліцензією, фінансовим звітом тощо. Таким чином, Відповідач має примірник оригіналу кредитного договору та паспорту споживчого кредиту. Доступ до особистого кабінету клієнта має тільки Відповідач. А тому жодних сумнівів в тому, що 17.02.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог та укладено електронний Договір № 5555139 про надання споживчого кредиту не виникає. Переказ коштів, виданих в рамках Кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] , яку Відповідачем вказано особисто в заяві на отримання Кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера. Крім того, Платіжна банківська картка містить захищені та притаманні лише конкретній особі обов`язкові реквізити, які дають змогу ідентифікувати платіжну систему та емітента. Надання Кредитору відомостей щодо захищеного номера банківської карти для здійснення переказу грошових коштів, які відомі лише Відповідачу, свідчить що попередньо (до зарахування коштів), сторонами були узгоджені всі істотні умови договору, в тому числі і спосіб здійснення перерахування кредитних коштів відповідно до умов кредитного договору. З огляду на викладене вище, кредитні кошти Відповідачу перераховувалися за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб обумовлений умовами кредитного договору на банківську картку № [NUMBER] . Як на підставу своїх вимог щодо стягнення заборгованості Товариством в свою чергу було надано розрахунок заборгованості по кредитному договору, який оформлений належним чином як документ Товариства, що підписаний Директором ТОВ «Авентус Україна» та скріплений печаткою Товариства. У даному випадку сторонами правовідносин погоджено у належній формі строк кредитування, а нарахування здійснено відповідно до погодженого строку, нараховані відсотки не носять штрафного характеру, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. Враховуючи викладене, нарахування процентів за користування кредитним коштами, виданими в рамках Кредитного договору, здійснювалося в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов Кредитного договору. Підписуючи договір, позичальник погоджується на укладання договору саме такого змісту, що фактично нівелює усі доводи стосовно невідповідності умов договору без достатніх на це доказів. У даному випадку сторонами правовідносин погоджено у належній формі строк кредитування, а нарахування здійснено відповідно до погодженого строку, нараховані відсотки не носять штрафного характеру, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. 21 травня 2024 року цивільна справа надійшла в провадження судді Шевченко Г.С. Ухвалою суду від 25.06.2024 задоволено клопотання сторони позивача про витребування доказів. 12.09.2024 до суду надійшли додаткові пояснення представника відповідача. Так, представник відповідача посилався на те, що до суду надано копію електронного договору № 5555139 про надання споживчого кредиту від 17.02.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] . Відповідно до пунктів 1.2-1.4 Договору, Товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає 17 100,00 гривень. Тип кредиту кредит. Строк кредиту 364 дні. Позивач стверджує, що договір № 5555139 про надання споживчого кредиту від 17.02.2022 року був підписаний [PERSON] електронним підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора С366899. Так, на підтвердження укладення в електронному вигляді договору № 5555139 про надання споживчого кредиту позивачем долучено до позовної заяви його паперову копію. Однак позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що наявна в матеріалах справи паперова копія цього договору створювалася у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що він підписувався електронним підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Крім того, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази часу та способу генерування одноразового ідентифікатора, його направлення відповідачці, підтвердження останньою пропозиції щодо укладення договору, зокрема, довідка про ідентифікацію клієнта, хронологія вчинення дій щодо укладення кредитних договорів у формі електронного правочину тощо. Також позивачем не надано суду доказів на підтвердження отримання [PERSON] договору № 5555139 про надання споживчого кредиту. З огляду на викладене, наявна в матеріалах справи паперова копія договору № 5555139 про надання споживчого кредиту не може вважатись електронним документом (копією електронного документа), оскільки не відповідає вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належним доказом укладення договору між відповідачем та кредитором. Відповідно до вимог законодавства, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. З огляду на викладене, паперова копія договору № 5555139 про надання споживчого кредиту від 17.02.2022 року, яка міститься в матеріалах даної справи, не визнається Відповідачем, не містить електронного підпису відповідачки, а тому відсутні правові підстави вважати, що сторони обумовили умови договору в письмовому вигляді, ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Таким чином, можна дійти до висновку про неукладеність договору № 5555139 про надання споживчого кредиту, а відтак позовні вимоги в частині стягнення з відповідача процентів у розмірі 64 314,91 грн є безпідставними через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу. Відповідач не підписувала договір саме на тих умовах, як зазначає позивач. У матеріалах справи відсутні докази підписання кредитного договору зі сторони відповідача. Позивачем не надано доказів того, що [PERSON] направлялася відповідна електронна цифрова пара для укладення кредитного договору і що саме її відповідачка використала. Представник позивача в судове засідання не з`явився, через «Електронний суд» надав заяву, у якій просив суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач та її представник у судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно і належним чином, про причини неявки суд не повідомили. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст.\~4\~Цивільного процесуального\~кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1\~ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України\~суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що 17.02.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 5555139 про надання споживчого кредиту відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом № 19-ОД від 05 січня 2021 року та розміщених їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно умов Кредитного договору: Сума кредиту (загальний розмір) складає 17100 грн (п. 1.3. Кредитного договору). Строк кредиту 364 дні. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 14 днів. Дата останнього платежу по кредиту (16.02.2023) вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 17100 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку Відповідача № [NUMBER] . Відповідно до п. 1.5. Кредитного договору Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. 03.03.2022 відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав. Позивач посилався на те, що у зв`язку з введенням воєнного стану та з метою врегулювання кредитних відносин, позивачем було прийнято рішення про призупинення нарахування процентів та надання кредитних канікул за користування кредитними коштами за період з 25.02.2022 по 30.04.2022. У період з 01.05.2022 по 24.06.2022 було здійснено нарахування за стандартною процентною ставкою. Проте, 24.06.2022 за ініціативою ТОВ «Авентус Україна» в індивідуальному порядку було здійснено списання всіх нарахованих відсотків у сумі 20349,34 грн. Однак, наданою можливістю споживач не скористався. У період з 25.06.2022 по 31.10.2022 було здійснено нарахування за стандартною процентною ставкою. Позивачем нараховані відсотки за 60 календарних днів з 01.11.2022 по 30.12.2022 в розмірі 20417,40 грн. Надалі [PERSON] оплати за Кредитним договором не здійснювала. 29 травня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФК«ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором, було укладено Договір факторингу № 29-05/2023-Ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило Відповідача шляхом направлення на електронну пошту відповідача зазначену при укладенні Кредитного договору відповідного повідомлення. Станом на дату звернення до суду заборгованість [PERSON] по Кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 81414,81 грн., з яких: 17100 грн - тіло кредиту та 64314,81 грн - нараховані проценти. На виконання ухвали суду про витребування доказів від 25.06.2024 р. з АТ «Райффайзен Банк» 03.07.2024 року надійшла інформація, з якої вбачається, що банківська карта № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Надано виписку про рух коштів по банківській карті № [NUMBER] , яка належить відповідачу за період з 16.02.2022 по 18.02.2022. Згідно положень ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч. 2\~ст. 1050\~ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Як передбачено\~ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно\~ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У статті 3 ЗУ «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Також,\~статтею 204 ЦК України\~встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Крім того, ст. 1077 ЦК України\~встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином встановлено, що ТОВ «Авентус Україна» виконало свої обов`язки за електронним договором про надання споживчого кредиту від 17.02.2022 року та надало відповідачу кредит в сумі 17100 грн., однак відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим має заборгованість в сумі 81414,81\~грн.,\~з яких:\~17100\~грн -\~тіло кредиту\~та 64314,81\~грн -\~нараховані проценти. \~ \~ \~ \~Позивач ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача, на підставі до Договору факторингу № 29-05/2023-Ф. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених\~ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України\~є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено факт невиконання належним чином зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідачем. Позивачем надано суду письмову форму укладеного між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» Договору №5555139 про надання споживчого кредиту. У пункті 11 «Реквізити та підписи сторін» зазначено електронний підпис одноразовим ідентифікатором, а саме комбінація цифр і букв, згідно з положеннями\~ЗУ «Про електронну комерцію». Будь-яких доказів на спростування того, що договір був укладений в електронному вигляді, відповідачем не надано. Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «Авентус Україна» виконало свої обов`язки за договором № 5555139 про надання споживчого кредиту від 17.02.2022 року, в той час як відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання та згідно матеріалів справи має заборгованість перед ТОВ «ФК» Фінтраст Україна» в загальному розмірі 81414,81 грн., з яких: 17100 грн. - тіло кредиту та 64314,81 грн. - нараховані проценти. Враховуючи вищевикладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором № 5555139\~ про надання споживчого кредиту від 17.02.2022 року у розмірі, що складає 81414,81 грн., з яких: 17100 грн. - тіло кредиту та 64314,81 грн. - нараховані проценти. Крім того, позивач ТОВ «ФК» Фінтраст Україна» просив стягнути на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн., що підтверджуються Договором про надання правової допомоги №10/07-2023 від 10.07.2023 року, звітом про надання правової допомоги від 30.11.2023 року, платіжною інструкцією №1810 від 30.11.2023 року про сплату 10000,00 грн. за адвокатські послуги, ордером на надання правничої (правової) допомоги. Згідно ч.ч. 1, 2 ст.\~141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~\~Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:\~\~у разі задоволення позову - на відповідача;\~\~у разі відмови в позові - на позивача;\~\~у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо. Так, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, 3\~ст. 133 ЦПК України). Згідно\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Таких висновків також дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові по справі №755/9215/15-ц при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У пункті 48 постанови Пленум Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014 роз`яснив, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). Суд зазначає, що обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонам, відповідно до ч. 9 ст. 139 ЦПК України. Так, представник [PERSON] адвокат Першин В.В. у відзиві на позов просив зменшити\~розмір витрат\~на правову\~допомогу у зв`язку з недотриманням вимог співмірності, оскільки справа є типовою. Суд вважає що кількість витраченого часу на звіт та аналіз доказів і документів, складання та подання позовної заяви - 10 год., є завищеними. Тому суд не погоджується з заявленою представником позивача сумою та її розрахунком, вважає її завищеною, необґрунтованою, не співрозмірною зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому є такою, що підлягає частковому задоволенню. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial