Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , від імені яких діє [PERSON] , звернулись в суд з позовом до Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер батько позивачів - [PERSON] . Внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яку зі спадкоємців за першим ступенем споріднення прийняли [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17.05.2022 року позов [PERSON] задоволено та визнано за ним в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , право на завершення приватизації 1/3 частки земельної ділянки та її державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, площею 0,1200 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка знаходиться в [ADDRESS] , та була передана у приватну власність [PERSON] на підставі рішення Дубівської сільської ради Ковельського району № 3/1 від 22.03.1995 «Про приватизацію земельних ділянок». Крім цього, вказаним рішенням суду задоволено зустрічний позов [PERSON] з визнанням за нею права на завершення приватизації 2/3 частки земельної ділянки та її державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, площею 0,1200 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка знаходиться в [ADDRESS] , та була передана у приватну власність [PERSON] на підставі рішення Дубівської сільської ради Ковельського району № 3/1 від 22.03.1995 «Про приватизацію земельних ділянок». Підставою для ухвалення судом рішення був витяг з архівного рішення сесії Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області від 22.03.1995 року № 3/1 «Про приватизацію земельних ділянок». Відповідно до вказаного рішення сільської ради, [PERSON] на підставі Декрету Кабінету міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», ст. ст. 56, 57 ЗК України, було передано у власність дві земельні ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,1200 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,4300 га. Земельну ділянку площею 0,1200 га було приватизовано та отримано позивачами право власності на відповідні частки. Земельна ділянка з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, площею 0,43 га. не була предметом вирішення спору, оскільки про її місцезнаходження позивачі не знали. На вказану земельну ділянку за життя [PERSON] правовстановлюючий документ не виготовив, а тому спадкоємцями право на завершення приватизації вказаної земельної ділянки, яка розташована в с. Бахів Ковельського району Волинської області реалізовується в судовому порядку. Так, частка [PERSON] становить 2/3 в майні і складається з 1/3 частки прийнятої у спадок після свого батька [PERSON] та 1/3 частки прийнятої у спадок після брата [PERSON] , відповідно частка [PERSON] становить 1/3 у вказаному вище майні. Враховуючи викладене, [PERSON] , діючи в інтересах [PERSON] , [PERSON] , просила суд визнати за [PERSON] право на завершення приватизації 1/3 частки земельної ділянки та її державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, площею 0,4300 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в с. Бахів Ковельського району Волинської області та була передана у приватну власність [PERSON] на підставі рішення Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області № 3/1 від 22.03.1995 року «Про приватизацію земельних ділянок», в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Крім цього, просила визнати за [PERSON] право на завершення приватизації 2/3 частки земельної ділянки та її державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, площею 0,4300 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в с. Бахів Ковельського району Волинської області та була передана у приватну власність [PERSON] на підставі рішення Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області № 3/1 від 22.03.1995 року «Про приватизацію земельних ділянок», в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] . В підготовче судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з`явились, однак представник позивачів [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності позивачів та їх представника. Представник відповідача Дубівської сільської\~ради Ковельського\~району Волинської\~області в підготовче судове засідання не з`явився, однак до суду надійшла заява сільського голови про розгляд справи у відсутності представника. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 01.04.2008 року виконавчим комітетом Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області. Згідно витягу з архівної копії Рішення сесії Дубівської сільської ради Ковельського району від 22.03.1995 №3/1 «Про приватизацію земельних ділянок», рішенням Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області від 22.03.1995 №3/1 передано у приватну власність [PERSON] земельні ділянки площею 0,12 га - для будівництва та обслуговування жилих будинків та 0,43 га для ведення особистого підсобного господарства. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17.05.2022 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування, та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування, яке набрало законної сили 17.06.2022 року, встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли діти спадкодавця - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Крім цього, вказаним рішенням суду встановлено, що рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17.11.2014 року за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності по 1/3 частині житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, після смерті [INFO] [PERSON] . Крім цього, вказаним рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17.05.2022 року встановлено, що 26.01.2015 року [PERSON] відчужив шляхом дарування 1/3 частку у праві власності на будинок на користь [PERSON] , в результаті чого остаточно у власності [PERSON] залишилось 2/3 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] , а частка [PERSON] у спадковому житловому будинку залишилась незмінна 1/3. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 29.03.2018 року виконавчим комітетом Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області, [PERSON] , помер [INFO] . Відповідно до рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17.05.2022 року за [PERSON] визнано в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , право на завершення приватизації 1/3 частки земельної ділянки та її державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, площею 0,1200 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка знаходиться в [ADDRESS] , та була передана у приватну власність [PERSON] на підставі рішення Дубівської сільської ради Ковельського району №3/1 від 22.03.1995 «Про приватизацію земельних ділянок». Крім цього, вказаним рішенням суду за [PERSON] визнано в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , право на завершення приватизації 2/3 частки земельної ділянки та її державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, площею 0,1200 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка знаходиться в [ADDRESS] , та була передана у приватну власність [PERSON] на підставі рішення Дубівської сільської ради Ковельського району №3/1 від 22.03.1995 «Про приватизацію земельних ділянок». Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Олєйніковою О.В. зареєстрованого в реєстрі за №3270, від 15.12.2021 року встановлено, що спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] є його сестра [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Підстав, визначених ст. 1224 ЦК України, для усунення позивачів, як спадкоємців за законом, від права на спадкування судом не встановлено. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст. 125\~ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: - цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; - свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК України). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; - одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; - реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та, відповідно до ст. 1216 ЦК України,\~не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення"\~ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України,\~рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМ України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок»\~(втратив чинність на підставі Закону України від 14.09.2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із\~Законом від 16.09.2008 року № 509-VІ). Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до\~Декрету КМ України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116\~ЗК України). Спадкодавець [PERSON] , який у встановленому законом порядку набув право на спірну земельну ділянку, за життя не завершив приватизацію зазначених вище земельних ділянок. Спадкодавець [PERSON] , який за законом успадкував спірну земельну ділянку після смерті [PERSON] , за життя також не завершив приватизацію зазначеної вище земельної ділянки. Таким чином, в судовому засіданні здобуто достатньо доказів, які підтверджують підставність позову, оскільки до позивачів перейшло право спадкодавців щодо завершення приватизації зазначеної земельної ділянки. Виходячи з обставин справи, судові витрати по справі суд залишає за позивачами.

Outcome: approved