Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

17.05.2024 року від представника позивача засобами поштового зв`язку до суду надійшла позовна заява до відповідача [PERSON] , в якій представник просить суд: -стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором № 2018252081 в розмірі 38378,93 грн., з яких: - 22700,00 грн. - загальна сума боргу по тілу; - 15678,93 грн. - загальна сума боргу по відсотках; - 0,00 грн. - загальна сума боргу по комісії; - стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» понесені судові витрати. І. Стислий виклад позиції позивача. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [PERSON] уклала із Акціонерним товариством «Отп Банк» кредитний договір № 2018252081. 28 червня 2023 року між Акціонерним товариством «Отп Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №28/06/23, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №2018252081, укладеного між [PERSON] та Акціонерним товариством «Отп Банк» перейшло до позвача. Відповідно до Реєстру боржників № 2 до договору факторингу Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2018252081 у розмірі 38378,93 грн., яка складається з: 22700,00 грн. -загальна сума боргу по тілу, 15673,93 грн. - загальна сума боргу по відсотках. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. На даний час відповідач [PERSON] має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 2018252081 у загальному розмірі 38378,93 грн. (а.с. 2-4). Представник позивача разом з позовною заявою просив розглядати дану справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 4). Від відповідача [PERSON] , повідомленої про розгляд справи належним чином, шляхом направлення поштою судової повістки, відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило. В матеріалах справи міститься конверт, повернутий поштою з відміткою «повертається, адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 39). Також суд завчасно (16.07.2024) повідомляв відповідача, шляхом оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с. 40). Отже, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, У зв`язку з чим суддя вважає можливим застосувати положення ст. 280 ЦПК України та розглянути справу заочно. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Відповідно до ч. 2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Відповідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2024 року відкрито спрощене провадження у справі (а.с. 37). За правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. 10 березня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 2018252081. Відповідно до умов договору, банк надає позичальнику кредит у розмірі 13527,00 грн. на придбання товару у продавця, строком на 24 місяці. Позичальник зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені договором. Процентна ставка за кредитом становить 0,01% річних, реальна річна процентна ставка 0,01% річних (а.с. 5-8). 28 червня 2023 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 28/06/23, відповідно до умов якого первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає право грошової вимоги, що належить клієнту і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками (а.с. 15-16). Відповідно до витягу з реєстру боржників №2 до договору факторингу №28/06/23 від 28 червня 2023 до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №2018252081 у загальному розмірі 38378,93 грн. (а.с. 17). Відповідно до розрахунка заборгованості за кредитним договором №2018252081 від 10.03.2018 за період з 28.06.2023 по 29.02.2024, заборгованість [PERSON] перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» станом на 29.02.2024 року не погашена, залишок заборгованості складає 38378,93 грн., з яких: 22700,00 грн. - заборгованість по основному боргу, 15678,93 грн. - заборгованість по відсоткам (а.с. 14). ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов`язку. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України умовами кредитного договору є обов`язок кредитодавця надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається в письмовій формі. На підставі п. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що [PERSON] 10 березня 2018 року уклала з Акціонерним товариством «ОТП Банк» кредитний договір № 2018252081. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В той же час, відповідно до змісту ст.ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Суд, дослідивши подані позивачем докази зауважує, що [PERSON] , відповідно до видаткової накладної №ЧМSВ4-0048 ТОВ «Комфі Трейд» від 10 березня 2018 року отримала товар на суму 13627,00 грн. (а.с. 11-13). Відповідно до графіку платежів та Розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту з урахуванням вартості всіх супутніх послуг сума кредиту складає 13527,00 грн, вартість товару: 13627,00 грн. Встановити порядок утворення розміру заборгованості відповідача з відсотків за договором про споживчий кредит №2018252081 від 10 березня 2018 на час відступлення права вимоги не виявляється можливим, оскільки розрахунку заборгованості відповідача за відсотками, складеного Акціонерним товариством «ОТП Банк», як первісним кредитором, на підтвердження розміру відступлених вимог з розміру заборгованості по відсоткам, суду надано не було. Витяг з реєстру боржників №2 до Договору факторингу №28/06/23 від 28 червня 2023 року, сформований представником позивача 18.03.2024 року є неналежним доказом, як і розрахунок заборгованості за кредитним договором за період з 28.06.2023 по 29.02.2024, оскільки в подані документи не містить будь-які обчислення, порядок нарахування сум (множення, додавання, нарахування процентів та інше), відсутня інформація щодо погашення відповідачем, а відтак заявлені до стягнення суми не обґрунтовані. Належних та допустимих доказів наявності заборгованості відповідача з відсотків за договором №2018252081 від 10 березня 2018 року в розмірі 15678,93 грн. суду не надано. За таких обставин вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором №2018252081 від 10 березня 2018 року підлягають частковому задоволенню на суму, визначену умовами укладеного первісним кредитором з відповідачем договору, а саме: тіло кредиту у розмірі 13527,00 грн. та відсотки у розмірі 1,41 грн. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Даючи правову оцінку дослідженим судом доказам, суд доходить висновку, що в дійсності у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за кредитними договорами, вимоги позивача є обґрунтованими, а отже підлягають частковому задоволенню. З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень ст. ст. 133, 141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Outcome: partial