Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вказаною позовною заявою та просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього: на користь [PERSON] на утримання доньки з 1/ 4 до 1/8 частки його заробітку; на користь [PERSON] на утримання двох дітей з 1/ 3 до 1/4 частки його заробітку; на користь [PERSON] на утримання доньки з 1/ 4 до 1/8 частки його заробітку. Вказує, що його матеріальний стан погіршився, загальний розмір аліментів, присуджених до стягнення складає 5/6 частки від його заробітку. Він працює, отримує заробітну плату в середньому 24 237,43 грн. 1/8 частка його заробітної плати буде складати приблизно 3000 грн, що не є менше ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку та це не призведе до порушення інтересів дітей. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надала відзив на позов, в задоволенні позовних вимог щодо неї просить відмовити в повному обсязі, справу розглянути без її участі. Вказує у відзиві, що з моменту стягнення аліментів на її користь на утримання дітей відповідач добросовісно не виконував рішення суду, має заборгованість із сплати аліментів. Вважає, що народження дитини в новому шлюбі та стягнення аліментів на її утримання не свідчить про погіршення матеріального стану позивача та не є підставою для зменшення розміру аліментів, які стягуються на її користь. Від відповідача [PERSON] надходило клопотання про розгляд справи без її участі, відзиву на позову не надала, проти позову не заперечувала. Відповідач [PERSON] про причини неявки не повідомила, відзив на позов не подала. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Ухвалою суду від 06 лютого 2024 року позовну заяву залишено без руху. 12 березня 2024 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 20 серпня 2024 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Дослідив письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. [PERSON] народилась [INFO] , її батьками в свідоцтві про народження вказані [PERSON] і [PERSON] , шлюб між якими розірвано (а.с.9, 7-8). Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 25 листопада 2008 року у справі №2-5330/2008 стягнуто із [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частки всіх видів його доходів, щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.09.2008 і до повноліття дитини на користь [PERSON] (а.с.10). В період перебування у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] у позивача народився син [PERSON] , [INFO] і донька [PERSON] , [INFO] (а.с.11,15). Шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано за рішенням суду від 03.03.2020 (а.с.12-13). 01.12.2021 [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] (а.с.14). Судовим наказом Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу від 08.05.2023 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 21.04.2023 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с.16). 15 січня 2022 року позивач уклав шлюб з [PERSON] (а.с.17) Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.17), на утримання якої з позивача стягнуті аліменти у розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 26.05.2023 і до досягнення дитиною повноліття, що видно із судового наказу Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу від 09.06.2023 (а.с.18). Також встановлено, що позивач має заборгованість із сплати аліментів на користь [PERSON] , розмір якої станом на 01.06.2024 становив 40 759,57 грн, що видно із розрахунку державного виконавця (а.с.62). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які врегульовані Сімейним Кодексом України. На підставі ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 141 СК України встановлено рівні права та обов`язки матері і батька щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для вимоги останнього про зменшення розміру аліментів. Вказаного висновку дійшов ВСУ у постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та знайшло своє застосування і в постанові ВС від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20. Відповідно ч 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З аналізу даних правових норм видно, що сімейний кодекс передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, за наявності доведених у судовому порядку підстав. Слід з`ясувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього погіршилось матеріальне становище, в порівнянні з часом ухвалення судових рішень про стягнення з нього аліментів. Так, вказує, що при стягненні аліментів на доньку [PERSON] , у нього не було аліментних зобов`язань, а тому з вимогами [PERSON] про стягнення аліментів він погодився. В подальшу у нього народилось ще троє дітей, на утримання яких з нього також стягнуті аліменти. Загальний розмір аліментів, що повинен щомісячно стягуватися із його заробітку складає 5/6 частин. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак належних та достатніх доказів розміру отриманого доходу позивачем до стягнення аліментів та на час звернення з позовом, щодо розміру відрахувань з його заробітку, суду не надано. Суд зауважує, що укладаючи новий шлюб та утворюючи сім`ю, відповідач повинен був усвідомлювати, що на нього покладається обов`язок дбати про таку сім`ю, матеріально її забезпечувати. Укладення шлюбу з іншою жінкою, народження дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21). Про наявність інших підстав для зменшення розміру аліментів, що передбачені ст. 192 СК України, позивачем не зазначено. Відповідно до ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: - у разі стягнення аліментів - 50 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Встановлено, що загальний розмір аліментів, що стягується з позивача на утримання чотирьох дітей складає 5/6 частки (1/3 + 1/4 + 1/4), або 83,33% всіх видів його заробітку (доходу), що перевищує граничний розмір стягнення з доходів боржника, визначений ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження». У відповідності з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Запропонований відповідачем розмір, до якого він просить зменшити стягнуті аліменти, а саме по 1/8 частці його доходу на кожну неповнолітню дитину є занадто низьким щоб забезпечити їх належне утримання та не буде відповідати інтересам дітей. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини, в пункті 54 свого Рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» виходив з того, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, дотримуючись якої, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У постанові ВС від 21.07.2021 у справі №691/926/20 Суд звернув увагу на те, що діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу. Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи викладене, вимоги розумності та справедливості, та те що батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, матеріальне становище позивача та відповідачів, з метою забезпечення потреб та інтересів дітей, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку про доцільність зменшення розміру аліментів, встановивши їх у розмірі по 1/6 частці від усіх видів заробітку на кожну дитину, щомісячно і до досягнення ними повноліття. Таким чином, розмір аліментів, що стягнуті на утримання дітей на користь відповідачів [PERSON] і [PERSON] слід зменшити до 1/6 частки. Оскільки аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання двох дітей стягнуті в розмірі 1/3 від заробітку (доходу) платника аліментів, що на одну дитину припадає 1/ 6 частка, а тому у задоволенні позову в частині вимог до [PERSON] слід відмовити. Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial