Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі батька у вихованні дитини. Позовні вимоги обґрунтував тим, що з 04.08.2011 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому народилась дитина [PERSON] , [INFO] . У травні 2023 року відносини між сторонами погіршились, після чого відповідач звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом про розірвання шлюбу. У подальшому, а саме 07.06.2023 позивач був мобілізований для проходження військової служби у складі Збройних Сил України на підставі наказу Президента України № 69/2022. Неповнолітній син сторін залишився проживати з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Позивач вказав, що після його мобілізації відповідач почала перешкоджати у спілкуванні позивача із сином, зокрема відмовлялась покликати сина до телефону, не дозволяла сину телефонувати чи писати батькові. Крім цього, у грудні 2023 року позивачу стало відомо, що відповідач разом із сином не проживають у м. Тернополі, а перебувають у Сполучених Штатах Америки, так як [PERSON] без згоди позивача вивезла їхнього малолітнього сина за межі території України. Позивач зазначив, що станом на день звернення до суду із цим позовом відповідач не відповідає на телефонні дзвінки та повідомлення позивача, не повідомляє точне місце знаходження сина, чим перешкоджає позивачу у вільному спілкуванні з дитиною, порушує права позивача як батька та порушує права та інтереси дитини, яка через дії відповідача позбавлена батьківської уваги та любові. За таких підстав, з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 21.06.2024, позивач просить: 1) зобов`язати [PERSON] повідомляти [PERSON] точне місцезнаходження малолітнього [PERSON] , [INFO] ; 2) не чинити перешкоди у спілкуванні [PERSON] та [PERSON] , [INFO] ; 3) встановити спосіб участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні [PERSON] , [INFO] , який передбачає: -\~періодичні особисті побачення з дитиною кожних вівторка, четверга та суботи кожного тижня, на Різдво, на Пасху, на День народження сина, День народження батька, День батька з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. за місцем фактичного проживання [PERSON] або на його розсуд, у тому числі у місцях для прогулянок, на дитячих майданчиках, у парках, скверах, розважальних ігрових кімнатах тощо, з врахуванням стану здоров`я дитини; - систематичні побачення з дитиною кожного дня за допомогою телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку через мережу Інтернет за допомогою месенджерів «Skype», «Viber», «Telegram», «WhatsApp», «Signal», «Facetime» та інших відповідних технічних програм з урахуванням режиму навчання дитини. 07.03.2024 відкрите провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче засідання на 04.04.2024, наданий учасникам справи строк для подання заяв по суті справи та зобов`язано орган опіки і піклування надати письмовий висновок щодо розв`язання спору. 04.04.2024 підготовче засідання відкладене на 01.05.2024 для забезпечення права відповідача на подання відзиву. 01.05.2024 підготовче засідання відкладене на 30.05.2024 за клопотанням представника позивача. 30.05.2024 підготовче засідання відкладене на 24.06.2024 за клопотанням представника позивача. 24.06.2024 \~прийнята до розгляду заява позивача про зміну предмета позову, підготовче засідання відкладене на 15.08.2024. 15.08.2024 без виходу до нарадчої кімнати усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, закрите підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті на 16.09.2024. У судовому засіданні 16.09.2024 представник позивача [PERSON] адвокат Молень Р.Б. позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю. У судове засідання 16.09.2024 позивач [PERSON] не з`явився, однак приймає участь у судовому процесі через свого представника. У судове засідання 16.09.2024 відповідач [PERSON] та її представник адвокат Кметик В.С., належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, не з`явилися. Правом подання відзиву відповідач не скористалася. 29.05.2024 представник відповідача подав до суду клопотання, у якому просив у задоволенні позову відмовити та здійснювати розгляд справи без його участі. У судове засідання 16.09.2024 уповноважений представник Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради Паслаавська О.І. не з`явилася. Подала до суду заяву про розгляду справи без її участі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов такого висновку. Частина 1 ст. 2 ЦПК України передбачає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст.\~11\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» сім`я\~є природним\~середовищем для\~фізичного,\~духовного,\~інтелектуального,\~культурного,\~соціального розвитку\~дитини,\~її матеріального\~забезпечення і\~несе відповідальність\~за створення\~належних умов\~для цього. Кожна\~дитина має\~право на\~проживання в\~сім`ї разом\~з батьками\~або в\~сім`ї одного\~з них\~та на\~піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Так, ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991 (далі за текстом Конвенція), визначено, що у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 141 СК України\~ мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (ст.\~151,\~153 СК України). Згідно зі\~ст. 157 СК України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 159 СК України\~встановлено, що у разі, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Частиною 3 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахування кожних конкретних обставин справи. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини. Так, суд встановив, що 04.08.2011 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що Вигодською сільською радою Борщівського району Тернопільської області України складений актовий запис № 10. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON] . Указане підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). У даному шлюбі народилась дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). Так, в обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває разом із матір`ю у Сполучених Штатах Америки та станом на день звернення до суду відповідач не відповідає на телефонні дзвінки та повідомлення позивача, не повідомляє точне місце знаходження сина, чим перешкоджає позивачу у вільному спілкуванні з дитиною, порушує права позивача як батька та порушує права та інтереси дитини, яка через дії відповідача позбавлена батьківської уваги та любові. При цьому позивач зазначив, що має бажання спілкуватись із сином щоденно шляхом відеозв`язку за допомогою мобільних застосунків, а також у разі перебування дитини на території України просив встановити графік особистих побачень з дитиною. Так, з наданих позивачем фотознімків, зо зберігаються на цифрових носіях DVD-R, вбачається, що між позивачем та дитиною наявний тісний духовний зв`язок, відношення батька до дитини та дитини до батька ґрунтуються на любові один до одного. Позивач проводив час із малолітнім сином шляхом прогулянок та відвідування місць культурно-розважального характеру. Також суд встановив, що на даний час позивач [PERSON] перебуває на військовій службі у складі Збройних Сил України по мобілізації. Такі обставини підтверджуються довідкою форми 5 військової частини [NUMBER] № 3094 від 18.07.2023 (а.с. 8). Указане дає підстави дійти висновку, що позивач не має об`єктивної можливості у повній мірі приймати участь у житті дитини та у її вихованні, достатньо з нею спілкуватись. При цьому суд враховує, що саме по собі подання позову про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі батька у вихованні дитини і заперечення відповідача проти задоволення такого позову свідчить про наявність цих перешкод зі сторони відповідача. Докази зворотного суду не надані. Суд зазначає, що дитина є найбільш вразливою стороною під час будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. При цьому батьки, інші члени сім`ї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними. Суд вважає, що поведінка відповідача щодо перешкоджання спілкування батьку з дитиною не відповідає найкращим інтересам дитини та не сприяє збереженню духовного зв`язку між батьком та сином. При цьому докази того, що дитина не має прихильності до батька, не бажає з ним спілкуватись та таке спілкування негативним чином впливає на духовний і фізичний розвиток дитини, суду не надані. У силу малолітнього віку дитини та з метою неспричинення їй психологічного стресу, а також у зв`язку із перебуванням дитини за межами території України суд не заслуховував думку самої дитини у судовому засіданні. За таких підстав суд вважає, що вимога позивача щодо зобов`язання відповідача не чинити перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відтак з метою забезпечення права [PERSON] на спілкування з дитиною [PERSON] та на участь у його вихованні суд вважає за доцільне визначити позивачу конкретний графік спілкування з дитиною. При цьому суд враховує, що з висновку органу опіки та піклування Тернопільської міської ради щодо визначення способу участі у вихованні дитини, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 833 від 15.05.2024 (а.с. 45-47), вбачається, що орган опіки та піклування рекомендує [PERSON] здійснювати свою участь у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за допомогою телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку через мережу Інтернет за допомогою месенджерів «Skype», «Viber», «Telegram», «WhatsApp», «Signal», «Facetime» та інших технічних програм з урахуванням режиму та бажання дитини. Інші побачення з дитиною повинні відбуватися за домовленістю між батьками. Суд , врахувавши рекомендації органу опіки та піклування Тернопільської міської ради, вік дитини, прихильність до неї батька, необхідність духовного і фізичного розвитку дитини за участю обох батьків, дійшов висновку, що достатнім для відновлення порушеного права позивача та таким, що забезпечить можливість батька повноцінно брати участь у вихованні сина і відповідає найкращим інтересам дитини буде наступний графік спілкування позивача із сином: - кожного вівторка з 18 години 30 хвилин до 19 години 30 хвилин за часом місця перебування дитини спілкування шляхом відеозв`язку за допомогою мобільних застосунків «Viber», «WhatsApp», «Теlegram» тощо; - кожного четверга з 18 години 30 хвилин до 19 години 30 хвилин за часом місця перебування дитини спілкування шляхом відеозв`язку за допомогою мобільних застосунків «Viber», «WhatsApp», «Теlegram» тощо; - кожної суботи з 11 години 00 хвилин до 13 години 00 хвилин за часом місця перебування дитини спілкування шляхом відеозв`язку за допомогою мобільних застосунків «Viber», «WhatsApp», «Теlegram» тощо; - кожної неділі з 15 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин за часом місця перебування дитини спілкування шляхом відеозв`язку за допомогою мобільних застосунків «Viber», «WhatsApp», «Теlegram» тощо, а також під час перебування дитини [PERSON] , [INFO] , на території України: - кожного вівторка з 15 години 00 хвилин до 16 години 00 хвилин особисті побачення з дитиною за місцем проживання [PERSON] або в місцях культурно-розважального характеру; - кожної суботи з 11 години 00 хвилин до 16 години 00 хвилин особисті побачення з дитиною за місцем проживання [PERSON] або в місцях культурно-розважального характеру; - кожної неділі з 14 години 00 хвилин до 16 години 00 хвилин особисті побачення з дитиною за місцем проживання [PERSON] або в місцях культурно-розважального характеру; - у святкові дні з 10 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин особисті побачення з дитиною за місцем проживання [PERSON] або в місцях культурно-розважального характеру за домовленістю із матір`ю дитини з урахуванням проведення святкування з кожним із батьків по черзі. Разом з тим суд вважає, що враховуючи малий вік дитини і факт її проживання із матір`ю, доцільним є встановлення побачень батька з дитиною без попереднього з`ясування бажання дитини на таку зустріч. Суд розраховує, що бажання позивача також покликані забезпечити якнайкращі інтереси дитини та за умови перебування дитини у поганому стані здоров`я чи за наявності інших несприятливих для спілкування обставин, батько надасть перевагу саме бажанням дитини та не наполягатиме на безумовному виконанню судового рішення усупереч інтересам дитини. Щодо зобов`язання відповідача повідомляти точне місце проживання малолітньої дитини суд зазначає таке. Згідно з\~ч.\~1,\~2\~ст.\~157\~СК України\~питання виховання\~дитини вирішується\~батьками спільно,\~крім випадку,\~передбаченого частиною\~п`ятою цієї\~статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Зі змісту ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» вбачається, що контакт з дитиною - реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Так, Верховний Суд у постанові від 09.11.2020 у справі № 753/9433/17 зазначив, що зобов`язання матері дитини повідомляти батька про факти захворювання та лікування дитини, про від`їзд (обставини та напрям) дитини за межі міста більше ніж на два дні не є діянням, спрямованим на обмеження волевиявлення особи, і входить до поняття надання інформації про дитину, що є складовою контакту з дитиною, в розумінні\~ст.\~1\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» При цьому, на думку Верховного Суду, повідомлення батьку про важливі факти із життя дитини не можна розцінювати як обтяжливе зобов`язання. Відтак з урахуванням зазначених вище норм закону суд вважає, що позовна вимога позивача щодо зобов`язання відповідача повідомляти точне місце проживання малолітньої дитини є обґрунтованою та підлягає задоволенню. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 1211, 20 грн, що підтверджується квитанцією від 29.02.2024 (а.с. 1). Відтак приймаючи до уваги, що даний позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% судового збору у сумі 605,60 грн, а 50% судового збору у сумі 605,60 грн необхідно покласти на позивача. Також відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач у позовній заяві вказав про намір подати докази на підтвердження розміру судових витрат, які сплатив позивач у зв`язку з розглядом цієї справи, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду,суд вважає за необхідне згідно зі ст. 246 ЦПК України призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати.

Outcome: partial