Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

Представник позивача, який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки заробітку(доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 22 серпня 2019 року [PERSON] , та [PERSON] стали проживати однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Від даних відносин сторони мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . З 15 червня 2023 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, спільне життя не склалося у зв`язку із відсутністю взаєморозуміння. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою дитину [PERSON] до досягнення ним повноліття, відмовляється добровільно надавати кошти на її утримання, на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів, тощо. Дитина проживає разом з матір`ю, усі обов`язки щодо утримання та виховання дитини позивач несе самостійно. Угоди про добровільну сплату аліментів сторонами не досягнуто, виділяти кошти на утримання своєї дитини відповідач відмовляється, інтересами сім`ї не цікавиться. Позивач зазначає, що відповідач є працездатною особою, з 2023 року проходить військову службу в Збройних Силах України під час мобілізації, у зв`язку з чим отримує грошове забезпечення, групи інвалідності не має, підстави для звільнення від обов`язку утримувати дитину відсутні, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. У зв`язку з чим позивач вимушена звернутися до суду про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини. 11 липня 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін для розгляду справи по суті на\~02 вересня 2024 року, та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Судове засідання 02 вересня 2024 року було відкладено через неявку відповідача. Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явилися, 02.09.2024 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити у повному обсязі, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи до судового засідання не з`явився за невідомою суду причиною, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі на адресу суду не надав. У встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем також не поданий. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого сторона позивача не заперечує. На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого 12.09.2020 Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 9). Відповідач, являючись батьком дитини, зобов`язаний згідно ст. 180 СК України утримувати її до досягнення нею повноліття, але матеріальної допомоги на її утримання не надає. Судом встановлено, що дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Разом з тим, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Усі обов`язки щодо утримання та виховання дитини позивач несе самостійно. Згідно з ст.179 Сімейного Кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Згідно з ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Із наведених доказів вбачається, що сторони проживають окремо, позивач виховує і утримує дитину самостійно. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, проте має можливість утримувати сина, так як є працездатного віку. Належні та допустимі докази про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних членів сім`ї, батьків, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дитину, інші обставини, які могли би вплинути на визначення аліментів в іншому розмірі, аніж просить в своєму позові позивач, відсутні. А тому позивач довела своє право на стягнення аліментів з відповідача на утримання їх спільної дитини. З огляду на викладене, суд, проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, перевіривши відповідність вимог чинному законодавству України, беручи до уваги найважливіші інтереси дитини, які, з урахуванням їх природи, переважають над інтересами батьків, вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. Виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), враховуючи обставини, визначені ст. 182 СК України, суд вважає, що відповідач, який є працездатним, зобов`язаний і має можливість сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку ( доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 03 липня 2024 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 1211,20 грн. враховуючи, що при поданні позовної заяви про стягнення аліментів позивач була звільнена від сплати відповідного судового збору. Згідно статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved