Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-19 00:00:00

У лютому 2024 року заявник [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, яку в подальшому було уточнено, заінтересовані особи Покровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), П`ята криворізька державна нотаріальна контора Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Друга криворізька державна нотаріальна контора Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Заява обґрунтована тим, що [PERSON] проживала разом з [PERSON] з 14.06.2013 року до дня смерті останнього - [INFO] , як дружина та чоловік. Шлюб між ними зареєстрований не був. За час проживання однією сім`єю вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм квартири, а потім будинку за адресою: [ADDRESS] . 11.05.2023 року заявник разом з [PERSON] купили житловий будинок з господарськими побудовами та земельну ділянку. Житловий будинок був куплений для їх спільного проживання як сім`ї. [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані за вказаною адресою 16.01.2024 року. До цього проживали як чолові та дружина в квартирі по [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер у лікарні від інсульту головного мозку. До лікарні [PERSON] прибув у куртці, в карманах якої містилася певна сума грошей. Після смерті [PERSON] заявник звернулася до адміністрації лікарні із заявою про повернення вказаних коштів, на що заявнику було відмовлено та роз`яснено, що вказані грошові кошти є власними коштами померлого [PERSON] та можуть бути частиною спадщини. На підставі викладеного, просила суд встановити факт того, що вона та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з 14 червня 2013 року до [INFO]. Ухвалою суду від 21 лютого 2024 року позовну заяву було залишено без руху, заявнику надано строк для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 01 березня 2024 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку окремого провадження. 03 квітня 2024 року через систему «Електронний суд» на адресу суду надійшли письмові пояснення від представника заінтересованої особи П`ята криворізька державна нотаріальна контора Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в яких зазначено, що 09.02.2024 року нотаріусом були описані грошові кошти померлого [PERSON] та складено Акт опису спадкового майна. 09.02.2024 року Актом комісії кошти померлого були опечатані і передані на зберігання до П`ятої криворізької державної нотаріальної контори до відкриття депозитного рахунку або до об`явлення належних спадкоємців. Одночасно, 09.02.2024 року П`ятою криворізькою державної нотаріальної конторою до відкриття депозитного рахунку відкрита спадкова справа до майна померлого [PERSON] , а також вжито заходів щодо встановлення кола спадкоємців померлого. Заявнику [PERSON] у телефонній розмові було повідомлено, що якщо більш близька черга спадкоємців до півроку не подасть заяву про прийняття спадщини, то остання може бути закликана як спадкоємиця 4 черги, встановивши у судовому порядку факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю понад 5 років до дня смерті. 07 травня 2024 року на підставі ухвали суду розгляд справи було відкладено. Заявник [PERSON] та її представник - адвокат Папуша І.М. у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити. В подальшому подали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник заінтересованої особи Покровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явилася, надала до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника відділу. Представник заінтересованої особи П`ятої криворізької державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник заінтересованої особи Друга криворізька державна нотаріальна контора Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що із заявником знайома ще з періоду навчання в інституті. Після початку війни переїхала у Кривий Ріг. Про [PERSON] як чоловіка [PERSON] знала з 1990-х років, [PERSON] та [PERSON] разом приблизно з 1993-1995 років. З 1995 року спілкувалася із заявником по телефону. Особисто познайомилася з [PERSON] у 2022 році. Із [PERSON] та [PERSON] спілкувалася років 2, часто була у них в гостях - в квартирі по [ADDRESS] не менше 1 разу на тиждень. Після переїзду [PERSON] та [PERSON] до будинку по [ADDRESS] бачилися частіше - пару разів на тиждень. Спільно святкували свята (Новий рік, День народження). [PERSON] та [PERSON] проживали як чоловік і дружина, шлюб не реєстрували. Обоє працювали, вели спільне господарство. [PERSON] був гарним чоловіком. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що з [PERSON] був знайомий з 1968 року. [PERSON] та [PERSON] мешкали разом приблизно років 30, починаючи з 1990-х років. Останні разом їздили до Москви років на 10, потім повернулися та проживали у квартирі в батьків [PERSON] , потім купили будинок. З [PERSON] та [PERSON] спілкувався разів 2-3 на тиждень, часто проводили свята разом. [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство. Коли [PERSON] хворів, [PERSON] кожного дня відвідувала його у лікарні. Починаючи з 2012 року, коли [PERSON] захворів - його доглядала [PERSON] . На похованні дітей [PERSON] не було. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що з [PERSON] знайома давно, оскільки разом займалися спортом. Про те, що він мешкає з [PERSON] , дізналася на початку 1990-х років. Вони мешкали у Москві років 10, але кожного літа приїжджали додому. Після повернення проживали на квартирі по [ADDRESS] . Потім переїхали до будинку. З [PERSON] та [PERSON] бачилися часто, ходили один до одного у гості. Останні 3 роки до своєї смерті [PERSON] дуже хотів одружитися на [PERSON] . З офіційною дружиною життя у [PERSON] не склалося. У [PERSON] було захворювання, [PERSON] доглядала за ним, прибирала, готувала їсти. Суд, заслухавши пояснення заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам у їх сукупності в підтвердження вказаних обставин, пришов до наступного висновку. Відповідно до статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, яке видане Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького район Дніпроптеровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відповідний актовий запис за №149. (а.с. 11, 39) [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 16.01.2024 року. (а.с. 7, 36) [PERSON] , [INFO] , також був зареєстрований з 16.01.2024 року за адресою: [ADDRESS] з 16.01.2024 року. (а.с. 38). До цього був зареєстрований з 14.06.2013 року по 19.12.2022 року за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 10, 37) Згідно з копією Акта, складеного сусідами заявника по [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] спільно проживали за адресою: [ADDRESS] з 14.06.2013 по 19.12.2023 роки, а з 16.01.2024 року до дня смерті [PERSON] [INFO] спільно проживали за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15, 40) 18.01.2024 року [PERSON] продала квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка належала їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину. (а.с. 16-17, 85-87) Заявник [PERSON] 11.05.2023 року придбала у приватну власність житловий будинок з господарчими побудовами та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією відповідного договору купівлі-продажу та копією Витягу з державного реєстру речових прав за №331955119 від 11.05.2023 року. (а.с. 12-14) 29.02.2024 року [PERSON] зверталася із заявою-претензією до начальника управління охорони здоров`я виконкому Криворізької міської ради Мурашко К.В. про повернення грошових коштів, які були незаконно вилучені у померлого [PERSON] (а.с. 41-43) Згідно з копії наданої [PERSON] відповіді від КП «КМКЛ №2» КМР за вих. №969 від 22.02.2024 року, лікувальний заклад не мав підстав для передачі вищезазначених коштів заявнику, оскільки останньою не надано жодного доказу, що дані кошти є її власністю. Державний нотаріус за повідомленням Підприємства здійснив опис грошових коштів і дані кошти були передані нотаріусу для здійснення заходів щодо їх збереження до встановлення спадкоємців. (а.с. 49) Також на підтвердження заявлених вимог заявником було надано до суду фотокартки зі світлинами [PERSON] у колі друзів (а.с. 79-84) Відповідно до відповіді Першої криворізької державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 06.08.2024 року за вих. №1209/01-16, яка надійшла до суду 13.08.2024 року, спадкова справа №33/2024 від 09 лютого 2024 року була заведена за повідомленням генерального директора КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» О.Климович за №719 від 08.02.2024, з вимогою здійснити опис спадкового майна (грошових коштів), котрі виявлено у померлого [PERSON] в лікувальному закладі. Осіб, що подавали заяву про прийняття чи відмову від прийняття спадщини, немає. Заповіти спадкоємцем не складалися. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Згідно зі ст. 293, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд в порядку окремого провадження розглядає цивільні справи про встановлення фактів, що має юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Разом з тим, п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (далі - Постанова) визначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Пунктами 2, 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року надано роз`яснення про те, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 3 ч. 2 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належить не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали із спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. У судовому засіданні були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, а також допитано свідків, які підтвердили, що заявник [PERSON] проживала разом [PERSON] з 14.06.2013 року по 19.12.2022 року в квартирі за адресою: [ADDRESS] , а з 16.01.2024 року до дня смерті [PERSON] [INFO] спільно проживали за адресою: [ADDRESS] , однією сім?єю, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. [PERSON] здійснювала догляд за [PERSON] . У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків і таких доказів суду не надано. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає їх належними, достовірними, допустимими, які не викликають сумнівів і є достатніми для встановлення факту проживання заявника зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, що є необхідним заявнику для реалізація його права на оформлення і отримання спадщини, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] . Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні рішення судом у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: approved