Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

У березні 2024 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (далі - ПрАТ «СК «АРКС») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останньої на свою користь завдані збитки в сумі 83 883,24 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30 липня 2023 року о 09-40 год. у м. Києві по вул. Антонова відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу Jeep, реєстраційний номер [NUMBER] та транспортного засобу Audi, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. На момент вчинення ДТП діяв договір добровільного страхування наземного транспорту № 49366a2, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом Jeep Cherokee, реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно з постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2023 року (справа № 753/18196/23) [PERSON] визнано винною у вчиненні ДТП. У зв`язку з викладеним, страхувальник звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку та надав всі необхідні документи. На підставі вказаної заяви та документів було складено страховий акт № ARX3788398 від 18 серпня 2023 року, на підставі якого позивач здійснив виплату страхового відшкодування в сумі 83 883,24 грн. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була. Враховуючи вищевикладене, позивач набув право вимоги до відповідача як до особи відповідальної за нанесену шкоду потерпілому внаслідок ДТП, а у відповідача виникли зобов`язання відшкодувати збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування страхувальнику, тому звернувся до суду з указаним позовом за захистом прав та законних інтересів. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 березня 2024 року вказану справу передано судді Ішуніній Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 16 квітня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу 15-денний термін для надання відзиву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, у позовній заяві просив про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України, про поважність причин неявки суду не повідомила. Таким чином, судом були вжиті всі визначені законом заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи. Крім того, у встановлений судом строк, відповідач не скористалася своїм правом на подання відзиву, тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність сторін. Частиною першою статті 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи, що сторона позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом установлено, що 02 серпня 2022 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту (приєднання) «Прямий захист» оферта № 49366ф2, предметом якого є страхування автомобіля Jeep Cherokee, реєстраційний номер [NUMBER] . Строк дії договору 10 серпня 2022 року - 09 серпня 2023 року. 30 липня 2023 року о 09-40 год. в по вул. Авіаконструктора Антонова, прив`язка Чоколівський бульв., 22 в м. Києві сталася ДТП з вини громадянки [PERSON] , яка керувала транспортним засобом Audi S7, реєстраційний номер [NUMBER] , що належить їй на праві власності, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2023 року [PERSON] визнано винною у вчиненні вказаної ДТП. Власник пошкодженого автомобіля Jeep Cherokee, реєстраційний номер [NUMBER] , звернувся до ПрАТ «СК «АРКС» із заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу. Позивачем на підставі акта огляду транспортного засобу від 07 серпня 2023 року, рахунку на оплату по замовленню № 4334 від 07 серпня 2024 року та калькуляції № 1.003.23.0 до нього, страхового акта № ARX3788398 від 18 серпня 2023 року та розрахунку страхового відшкодування було визначено, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП становить 83 883,24 грн. 21 серпня 2023 року позивачем виплачено потерпілому страхове відшкодування в сумі 83 883,24 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 21 серпня 2023 року № 994419. Враховуючи викладене, позивач 10 жовтня 2019 року звернувся до [PERSON] з претензією щодо відшкодування шкоди в розмірі 83 883,24 грн, однак будь-якої відповіді від відповідача не надійшло. Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2023 року та доказуванню не підлягає. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно із статтею 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Як вбачається з матеріалів справи винною особою, тобто відповідачем, шкода потерпілій особі не відшкодована, страхове відшкодування було здійснено страховиком потерпілої особи, тобто позивачем, до якого згідно з викладеними вище нормами перейшло право вимоги до відповідача. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач, не надавши відзиву, наведені позивачем обставини не спростувала, доказів повернення коштів позивачу чи виплати їх потерпілій особі не надала. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи, що ПрАТ «СК «АРКС» здійснило відшкодування шкоди потерпілому, а водій транспортного засобу, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду не мала договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення. Крім того, частиною п`ятою статті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Згідно з частиною першою статті133 та частиною першою статті141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем, що включають судовий збір у розмірі 3 028 грн, підлягають стягненню з відповідача. З огляду на викладене та

Outcome: approved