Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-11 00:00:00

19.07.2023 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання [PERSON] , [INFO] недієздатним, посилаючись на те, що [PERSON] є її сином та інвалідом другої групи з дитинства, перебуває на обліку у лікаря-психіатра, потребує постійного стороннього догляду. Внаслідок стану здоров`я та стійкого психічного розладу син не здатний повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не може розумно розпоряджатися пенсією по інвалідності, яку він отримує, не може самостійно себе обслуговувати. Син проживає з нею в одному будинку, її чоловік помер [INFO] , тому вона просить визнати [PERSON] недієздатним, встановити над ним опіку та призначити її опікуном. Заявник [PERSON] 15.08.2023 року надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги підтримала, просила їх задовольнити (а.с.32). Представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Болградської міської ради Болградського району Одеської області Кулаксиз І.В., яка підтвердила свої повноваження довіреністю Болградського міського голови №831/02-12 від 06.05.2024 року (а.с.54), в судове засідання не з`явилася, 12.08.2024 року надала суду заяву про розгляд справи у відсутності представника органу опіки та піклування, не заперечувала проти задоволення позовних вимог (а.с.53).\~ \~ Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Зі змісту ст. 39 ЦК України вбачається, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , відповідно довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААБ №719643, являється інвалідом другої групи з дитинства, група встановлена безстроково, дата огляду [INFO] . Згідно висновку судово-психіатричного експерта №50 від 22.01.2024 року Одеської філії судово-психіатричних експертиз державної установи «Інститут психіатричних експертиз державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» [PERSON] , [INFO] , страждає на хронічний, стійкий психічний розлад у вигляді «Помірної розумової відсталості, у наслідок раннього органічного ураження ЦНС» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F71.0» за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), внаслідок чого, [PERSON] не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Заявник [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується його свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , що видане 04.01.2000 р. Виноградівською сільською радою Болградського району на підставі актового запису №01 від 04.01.2000 року. Мати с сином мешкають разом однією сім`єю, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання №226/09-09, виданою 04.11.2021 року провідним спеціалістом Болградської міської ради [PERSON] про зареєстроване місце проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.4) та довідкою головного спеціаліста загального відділу Болградської міської ради Одеської області (с.Виноградівка) Кіпер О. за вих.№370 від 04.05. 2023 року, з якої вбачається, що до складу сім`ї заявниці входять два її сини, [PERSON] 1999 року народження та [PERSON] 2002 року народження. Батько синів [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] , що видане 04 квітня 2023 року Болградським відділом державної реєстрації акті цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на підставі актового запису №200 від 04.04.2023 (а.с.12). Так, заявник [PERSON] перебуває на обліку в Ізмаїльському об`єднаному управлінні ПФУ в Одеській області і отримує пенсію за віком, яка за період 01.01.2023 року по 30.06.2023 року склала 14\~280,00 грн. (а.с.17). [PERSON] також отримує державну соціальну допомогу як особа з інвалідністю з дитинства 2 групи, розмір якої становив за період з грудень 2022 року по травень 2023 року - 2\~100,00 грн. (а.с.16). Згідно акту №97 обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства, санітарно-гігієнічні умови відповідають вимогам, мати з сином [PERSON] мешкають вдвох, молодший син [PERSON] є військовослужбовцем та знаходиться за межами Одеської області (а.с.13-14). Орган опіки та піклування фактично, через свого представника [PERSON] , визнав вимоги заявниці. Оскільки [PERSON] внаслідок хвороби, не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, то з метою захисту його майнових та соціальних інтересів необхідно визнати його недієздатним. Відповідно до вимог ч.ч. 6,7 ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не ніжніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті. При вирішенні вимоги заявника, щодо призначення її опікуном недієздатного сина, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 60 Цивільного Кодексу України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. При ухваленні рішення про визнання особи недієздатною слід вирішити питання про встановлення над нею опіки та призначення їй опікуна. Відповідно до ст. 41 ЦК України, правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема відсутність у неї права вчиняти самостійно будь-якого правочину. Такі дії від імені недієздатної особи вчиняє її опікун. Отже, призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. Призначення опікуна недієздатній особі переслідує перш за все найважливішу ціль - не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Згідно з ч.1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Відповідно до ч.1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Згідно із ч.1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч.2 ст. 242 ЦК України опікун є законним представником малолітньої особи та фізичної особи, визнаної недієздатною. Також у пункті 1.3 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 року №34/166/131/88, органами, які приймають рішення щодо опіки і піклування, є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі комітети міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Згідно із нормами чинного законодавства та спеціальних нормативно-правових актів опіка і піклування у всіх випадках встановлюється органами опіки та піклування (п.3.1 Правил опіки та піклування). Положення, відповідно до якого суд встановлює опіку у разі визнання особи недієздатною, пов`язані із розглядом справ окремого провадження та передбачені розділом ІV гл.2ЦПК України, і при призначенні опікуна суд повинен враховувати висновок органів опіки та піклування. Так, органом опіки та піклування Болградської міської ради було зроблено висновок про доцільність призначення [PERSON] опікуном над її сином [PERSON] та рішенням міського голови Димитрієва С. №224 від 28.06.2023 року його було затверджено (а.с.15). Окрім цього заявниця надала суду медичний висновок про стан свого здоров`я, який дозволяє виконувати функції опікуна (а.с.10). Відповідно до вимог ч.ч.6,7 ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не ніжніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті. Як вбачається з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.4 ст. 139 ЦПК України суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, спеціалісту, перекладачу або особі, яка надала доказ на вимогу суду, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат. Частиною 2 ст. 299 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною, відносяться на рахунок держави. Так, за повідомленням в.о.начальника Одеської філії судових експертиз ДУ «ІСП МОЗ України» Семенкової І. №931 від 06.05.2024 р. (а.с.40) за проведення судово-психіатричної експертизи №50 від 22.01.2024 р. державною установою були понесені витрати в розмірі 5\~186,88 грн., тому суд повинен вирішити питання відшкодування вказаних витрат установі, яка їх понесла. В силу положень ч.2 ст. 15 Закону України «Про судову експертизу», проведення судових експертиз державними спеціалізованими установами за рахунок цільового бюджетного фінансування стосується виключно судових експертиз у кримінальних провадженнях та у справах про адміністративні правопорушення. Водночас ч.5 ст. 15 Закону України «Про судову експертизу» визначено, що витрати на проведення судових експертиз у цивільних справах відшкодовується в порядку , передбаченому чинним законодавством. Таким чином, законодавство не передбачає цільового виділення бюджетних коштів на проведення судових експертиз у цивільному процесі, однак, встановлює можливість відшкодування судових витрат за рахунок держави у справах окремого провадження (ст.ст.139, 299 ЦПК України). На підставі вище викладеного суд вважає за необхідне віднести судові витрати за проведення судово-психіатрічної експертизи в розмірі 5\~186,88 грн. за рахунок держави.

Outcome: approved