Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом та просить стягувати із відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 квітня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття Посилається на те, що перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від сумісного проживання у шлюбі сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя із відповідачем не склалося, сторони проживають окремо. Дитина проживає із матір`ю та перебуває на її повному утриманні. Відповідач є працездатною особою, офіційно працевлаштований оператором виробничої дільниці продуктивної птиці в СТОВ «Старинська птахофабрика», отримує стабільну заробітну плату, однак матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. 25 квітня 2024 року позивач зверталася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки. У видачі судового наказу їй було відмовлено в зв`язку з тим, що відповідач є не зареєстрованим за місцем фактичного проживання та не зареєстрований, як внутрішньо переміщена особа. Відповідач свідомо уникає реєстрації, як внутрішньо переміщена особа. Вважає, що нею були вжиті всі можливі заходи щодо отримання аліментів із відповідача на утримання їх спільної доньки. 13 червня 2024 року було відкрито провадження по даній справі і справу ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами (а.с.16). \~ \~ \~ \~Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. 13 вересня 2024 року відповідач подав до суду заяву про визнання позову, не заперечує проти стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходів. Наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі. \~ \~ \~ \~Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Судом встановлено наступне. Сторони по справі перебували у шлюбі, зареєстрованому 19 липня 2018 року Переяслав-Хмельницьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Київській області, актовий запис № 151 (а.с.5). Від сумісного проживання у шлюбі сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11 січня 2019 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Згідно довідки Стовп`язького старостинського округу № 0-302 від 11 червня 2024 року (а.с.7) [PERSON] зареєстрована та проживає по [ADDRESS] . До складу її сім`ї входять: -донька [PERSON] , [INFO] ; - донька [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки Виконавчого комітету Баришівської сільської ради № 131 від 10 червня 2024 року (а.с.8) [PERSON] не зареєстрований, але фактично проживає по [ADDRESS] . Відповідно до довідки СТОВ «Старинська птахофабрика» № 55/к від 10 червня 2024 року (а.с.9) [PERSON] працює оператором виробничої дільниці продуктивної птиці СТОВ «Старинська птахофабрика» х 08 вересня 2017 року по дату видачі довідки. Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2024 року ( а.с.10) було відмовлено у видачі судового наказу за заявою [PERSON] про стягнення із [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Ухвала набрала законної сили 29 травня 2024 року. Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами глави 15 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до вимог п.17 Постанови ПВС України №3 від 15 травня 2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. В силу ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок рівною мірою стосується як матері, так і батька дитини. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу ч.ч.1, 2, 5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Частиною 1 ст. 182 СК України визначені обставини, які суд враховує при визначенні розміру аліментів, а саме: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до\~ч.1\~ст.191\~СК України\~аліменти на\~дитину присуджуються\~за рішенням\~суду від\~дня пред`явлення\~позову,\~а в\~разі подання\~заяви про\~видачу судового\~наказу -\~із дня\~подання такої\~заяви. Згідно ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. З правових позицій Верховного Суду, викладених у постанові від 18 травня 2020 року у справі № 215/5867/17, вбачається, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: (а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; (б) ухилення відповідача від надання утримання дитині. Проаналізувавши вищезазначені норми, слід зазначити, що для стягнення аліментів за минулий час позивачем повинні бути подані докази на підтвердження спроб вирішити питання про сплату аліментів із відповідачем у добровільному порядку, та доказів відмови відповідача в добровільному наданні допомоги на утримання дитини. На підтвердження вжиття заходів щодо отримання аліментів з відповідача позивачем подано копію ухвали Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2024 року про відмову у видачі судового наказу про стягнення аліментів із відповідача. Доказів про дату подачі даної заяви до суду позивачем подано не було. Разом з тим, позивачем не надано будь-яких інших доказів на підтвердження наявності з її боку певних спроб вирішити даний спір в добровільному порядку та свідомим ухиленням відповідача від виконання свого обов`язку по утриманню дитини. Вищезазначена ухвала про відмову у видачі судового наказу не може бути єдиним доказом для безумовного застосування ч.2 ст.191 СК України до спірних правовідносин. Відповідно до ч.ч.5, 8 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, оскільки вони відповідають вимогам чинного законодавства. Разом з тим, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення частини першої статті 191 СК України, тобто з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини саме з моменту звернення до суду з відповідною позовною заявою, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів вжиття позивачем певних заходів щодо отримання аліментів з відповідача в добровільному порядку, умисного ухилення відповідача від їх сплати. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. В силу ч.6 ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: partial