Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-18 00:00:00

В провадженні Франківського районного суду м.Львова перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, Приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Іванюти Івана Миколайовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 02.08.2024 року позов задоволено; визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 18.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем за реєстровим номером №43105; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 коп. судового збору за подання позовної заяви; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь [PERSON] сплачений судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп. 19.08.2024 року до суду надійшла заява від представника позивача [PERSON] - адвоката Мартинюк М.Р. про ухвалення додаткового судового рішення, відповідно до якого просила вирішити питання про стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн. Сторони в судове засідання не з`явились, хоча й були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення такого. Представник позивача просила проводити розгляд вказаної заяви без їх участі. Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Як вже зазначалось, рішенням Франківського районного суду м. Львова від 02.08.2024 року позов задоволено; визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 18.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем за реєстровим номером №43105; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 коп. судового збору за подання позовної заяви; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь [PERSON] сплачений судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп. Разом з тим, з вищевказаного рішення вбачається, що судом не вирішено питання про судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої (правової) допомоги. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»`договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем [PERSON] 29.03.2024 року укладено договір №12/1 про надання правової допомоги з адвокатом Мартинюк М.Р., відповідно до умов якого клієнт в порядку та на умовах, визначених цим договором, дає доручення адвокату, а адвокат в свою чергу зобов`язується надати клієнту юридичні послуги, а саме: підготовка позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а також усіх необхідних документів та клопотань за виконавчим провадженням №66860231, а також представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції. Відповідно до Акту виконаних робіт від 06.08.2024 до Договору про надання правової допомоги №12/1 від 29.03.2024 року адвокатом Мартинюк М.Р. надано правову допомогу [PERSON] в загальному розмірі 10000,00 грн., а саме: - первісна консультація - 1000,00 грн.; - аналіз судової практики - 1500,00 грн.; - формування правової позиції по справі - 1500,00 грн.; - підготовка позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - 3000,00 грн.; - підготовка заяви про розгляд справи за відсутності позивача - 1500,00 грн.; - підготовка заяви про забезпечення позову - 1500,00 грн.; - відправка поштової кореспонденції. Вказані грошові кошти відповідно до платіжних інструкцій №1547986361 від 30.03.2024 та№2PL216440 від 09.08.2024 були сплачені позивачкою [PERSON] адвокату Мартинюк М.Р. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України , заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються тільки витрати, які мають розумний розмір. Щодо зазначення позивачем суми стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу, суд враховує, зокрема складність справи та час, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягу наданих послуг. Суд вважає, що підлягають до стягнення витрати позивача на правову допомогу в частині підготовки заяви про забезпечення позову та позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає до виконання. Суд не бере до уваги твердження представника позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правову допомогу, пов`язаних з первісною консультацією, аналізом судової практики та формуванням правової позиції по справі, оскільки такі послуги включаються у надання послуги з підготовки позовної заяви. Щодо виконаних представником позивачки дій з підготовки заяви про розгляд справи без участі позивача та її представника у вказаній цивільній справі, суд вказує, що таке не береться до уваги, оскільки це є виключним правом сторони на подання вказаної заяви. Відтак, з урахуванням часу, необхідного на фактичне надання правової допомоги в такій категорії справ, обсягу наданих послуг, суд вважає, що сума на відшкодування витрат на правову допомогу за складання заяви про забезпечення позову та позовної заяви в розмірі 4500,00 грн. є розумною та не завищеною. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позов [PERSON] задоволено, позивач понесла судові витрати на правову допомогу, що підтверджено належними засобами доказування, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, що становить суму в розмірі 4500,00 гривень, що відповідає принципу розумності та реальності розміру витрат на правову допомогу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved