Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У липні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину, яку мотивує тим, що відповідач є батьком її сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 25 серпня 2022 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 липня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Судовими рішення з відповідача на її користь також стягувалися понесені нею додаткові витрати на сина. На даний час в зв`язку з особливими обставинами, а саме хворобою сина, аліменти не покривають витрат на його утримання, син продовжує хворіти, перебуває на «Д» обліку у Менському центрі ПМСД, з 13 листопада 2023 року до 10 червня 2024 року знаходився на амбулаторному лікуванні, у зв`язку з чим вона понесла додаткові витрати пов`язані з придбанням ліків для нього. Крім того, неповнолітній [PERSON] є дитиною з інвалідністю, у зв`язку з чим вона відповідно до консультативних висновків та програми реабілітації інваліда несла також витрати на придбання ортопедичних устілок для нього. Позивач, посилаючись на ст.180, 185 СК України, ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини понесених нею витрат за період з 13 листопада 2023 року до 10 червня 2024 року в розмірі 5728,12 грн.. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 22 липня 2024 року відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні на 14 серпня 2024 року. За клопотанням відповідача судове засідання у даній справі було відкладено на 09 вересня 2024 року. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Позивач, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, до суду надала заяву про розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, до суду надав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнає частково, не заперечує проти стягнення з нього на користь позивача 299 грн, що становить частину понесених нею витрат на придбання ортопедичних устілок для сина, в решті позовних вимог просить відмовити. За таких обставин, суд дійшов висновку, що справу можливо розглянути без учасників справи за наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Як вбачається із копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , виданого 02 червня 2009 року виконкомом Феськівської сільської ради Менського району Чернігівської області, його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 07 лютого 2024 року з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , стягнуто додаткові витрати на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини понесених витрат за період з 17 липня 2023 року до 02 жовтня 2023 року, що становить 6595,98 грн. Неповнолітній [PERSON] є дитиною-інвалідом, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 28 лютого 2019 року, виданим Управлінням соціального захисту населення Менської районної державної адміністрації (а.с.6). Відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда №429/31 від 03 листопада 2022 року [PERSON] рекомендовано, зокрема, санаторно-курортне лікування, медичне спостереження лікарем-ортопедом, лікувальний масаж та фізкультура, ортопедичне взуття (а.с.7-10). На підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано суду копії довідок №1201 від 18 листопада 2023 року, №1312 від 29 грудня 2023 року, № 30 від 26 січня 2024 року, з яких вбачається, що [PERSON] , [INFO] , з 13 по 18 листопада 2023 року, з 13 по 29 грудня 2023 року, з 18 по 26 січня 2024 року, з 29 січня 2024 року по 09 лютого 2024 року, з 28 лютого 2024 року по 07 березня 2024 року, з 18 по 25 березня 2024 року, з 04 по 10 червня 2024 року перебував на амбулаторному лікуванні (а.с.17,19, 21, 23, 25, 28, 30), копії видаткової накладної №4523 від 23 лютого 2024 року, №4485 від 22 лютого 2024 року, копію чека від 23 листопада 2023 року, з яких вбачається придбання ортопедичних устілок на загальну суму 2376 грн., а також чеки на придбання медичних ліків (а.с.18, 20, 22, 24, 26, 27, 29, 30). V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР№ 789-ХIIвід 27.02.1991року передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно з ч.2 ст. 3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікованаПостановою Верховної Ради України № 789 від 27лютого 1991рокута набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод\~1950\~року та\~Протоколи до\~неї є\~складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні. Статтями 8,\~11 Закону України "Про охорону дитинства"\~визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. При цьому, за змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Відповідно до ст.ст. 180-181 СК України,\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у разі недосягнення згоди між батьками щодо їх участі у витратах на утримання дитини, суд своїм рішенням визначає розмір аліментів на утримання дитини. Згідно із частиною першою статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Аналіз указаної норми закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові, які зобов`язані нести обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків, незалежно від сплати ним аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Тобто, суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і при стягненні аліментів відповідно до ст. ст.\~181,182 СК України. Як зазначив Верховнии? Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові від 26.08.2020 року у справі N 336/1488/19, провадження N 61-19103св19, особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на свою дитину, лише при обов`язковій умові, якщо це обумовлено розвитком її здібностей, хворобою тощо. Цей перелік не є вичерпним сюди входять усі потреби дитини, які не покриваються аліментами на її утримання. В разі лікування, протезування, санаторно-курортного лікування розмір додаткових витрат з огляду на судову практику, може обґрунтовуватися медичними документами, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини: виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, консультативні висновки тощо. На підтвердження понесених витрат на лікування дитини долучаються до позовної заяви акти про надані медичні послуги, рахунки, квитанції та чеки про оплату наданих послуг та придбаних ліків згідно з рекомендаціями лікарів. Таким чином, періодична, постійна виплата додаткових витрат присуджується, зазвичай, у разі, якщо дитина має хронічні захворювання, потребує постійного лікування, специфічного догляду. Разом з тим, не відноситься до особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, вартість придбаних медикаментів першої необхідності (без надання доказів наявності потреби в такому лікуванні) (постанова Верховного Суду від 17.01.2019 у справі № 720/1119/17 (провадження № 61-3891св18). Для задоволення даної категорії спорів особливо важливим є те, щоб сторона надала неззаперечні докази на підтвердження додаткових витрат. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач [PERSON] мотивувала їх тим, що додаткові витрати були понесені нею у зв`язку з лікуванням їх спільного з відповідачем сина [PERSON] на придбання для нього ортопедичного взуття. У якості доказів, що підтверджують понесення додаткових витрат, позивач надала суду видаткову накладну №4523 від 23 лютого 2024 року на придбання ортопедичної устілки на суму 341 грн, копію чека на придбання устілки ортопедичної на суму 598 грн, видаткову накладну №4485 від 22 лютого 2024 року на придбання ортопедичних зимових устілок, підп`яточника для корекції різниці довжини ніг, ортопедичних антибанктеріальних устілок, ортопедичних устілок зі шкіри на суму 1437 грн, медичні довідки про перебування дитина на амбулаторному лікуванні, копії чеків на придбання медичних ліків. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставини які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статей 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Досліджуючи вказані докази та беручи до уваги предмет позову, суд при визначенні розміру понесених витрат не бере до уваги квитанції на придбання ліків шлунково-кишечного тракту, застуди, оскільки позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували наявність у [PERSON] хронічного та системного захворювання, при лікуванні якого за рекомендацією лікаря було призначене відповідне лікування. На підставі викладеного та враховуючи, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини та зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, та зважає на те, що матеріалами справи документально підтверджено придбання позивачем ортопедичного взуття для неповнолітнього [PERSON] , яке узгоджується з індивідуальної програмою його реабілітації, беручи до уваги часткове визнання позову відповідачем, відсутність відомостей про майновий стан сторін у справі, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] додаткових витрати на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини понесених витрат, що становить 1188 (одну тисячу сто вісімдесят вісім) гривень. Враховуючи положення п.п.1 п.1 ч.2 ст.4, п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», статей 141 ЦПК України, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь держави судового збору в розмірі 251,20 грн.

Outcome: partial