Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-19 00:00:00

01 травня 2024 року до Суворовського районного суду м.Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося та поступово почало погіршуватися через різні погляди на шлюб та сім`ю, відсутність спільних інтересів, втрату почуттів взаємної любові, поваги, дружби та допомоги, що призвело до припинення шлюбних стосунків, тому, на її думку, сенсу підтримувати сімейні стосунки немає, оскільки шлюб остаточно припинився. 16 травня 2024 року після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання відповідача відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 08 серпня 2024 року до канцелярії суду надійшла заява відповідача [PERSON] про надання часу для примирення строком на шість місяців та зупинення провадження. У своїй заяві відповідач вказував на те, що спільне життя з позивачкою не припинялося, вони проживають із дружиною у спільній квартирі разом із доньками, нічого у побуті не змінилося. Він розцінює подання дружиною позову про розірвання шлюбу, як емоційний порив на тлі загальної напруженої ситуації у країні, спричиненою війною та погіршення економічного стану. Незважаючи на це, його ставлення до дружини не змінилося, він готовий вжити заходів до збереження сім`ї, але примирення потребує тривалого часу.. У зв`язку з чим ухвалою суду від 08 серпня 2024 року провадження у справі було зупинено строком на один місяць для надання подружжю часу для примирення. У судове засідання сторони не з`явилися, про слухання справи були повідомлені належним чином. 12 вересня 2024 року позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач та його представник про слухання справи повідомлялися шляхом направлення судових повісток у електронному вигляді на зазначені суду засоби зв`язку, із клопотаннями до суду не зверталися, причини своєї неявки суду не повідомили. Про результати вжитих відповідачем заходів щодо примирення з дружиною суду не повідомили. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом норми ч.6 ст.259 ЦПК України складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. За нормами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Сторони зареєстрували шлюб 05 лютого 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Котовському району Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 06, згідно з виданим 05 лютого 2011 року свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного проживання за час шлюбу подружжя має двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Причинами розірвання шлюбу стало те, що протягом останнього часу спільне життя між подружжям не склалося та поступово почало погіршуватися через різні погляди на шлюб та сім`ю, відсутність спільних інтересів, втрату почуттів взаємної любові, поваги, дружби та допомоги, що призвело до припинення шлюбних стосунків, тому наразі шлюб носить формальний характер, оскільки сім`я фактично розпалася. Згідно зі ст.111 Сімейного кодексу України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Протягом наданого судом часу сторони не примирилися, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. 3, ст.ст. 51, 56 ч. 3, ст.110 ч. 1 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Враховуючи, що у сторін сім`я розпалася, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, заходи, вжиті судом щодо примирення сторін, результатів не дали, тому суд дійшов висновку, що її вимоги обґрунтовані і доказані, а тому шлюб слід розірвати, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. За змістом частини другої статті 114, статті 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved