Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання із дружиною, яка померла та перебування на утриманні. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 05.11.1977 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Вказує, що він перебував на утриманні дружини, оскільки розмір його пенсії був значно меншим від розміру пенсії, яку отримувала дружина та її пенсія була постійним і основним джерелом для існування їх сім`ї, задоволення першочергових потреб. Зазначає, що після її смерті він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області із заявою про переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Однак, йому відмовлено, оскільки в нього та дружини різні адреси реєстрації місця проживання, та роз`яснено, що для переходу на пенсію у зв`язку з втратою годувальника необхідно у судовому порядку встановити факт спільного проживання та перебування на утриманні померлого годувальника. На підставі наведеного просить суд, встановити факт його постійного проживання разом з померлою дружиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та встановити факт його перебування на утриманні дружини [PERSON] , яка померла [INFO] . Від заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області надійшли письмові пояснення, в яких представник покладається на об`єктивність та неупередженість суду при розгляді заяви. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.06.2024 року відкрито окреме провадження у справі. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.08.2024 року витребувано в заінтересованої особи інформації щодо розміру нарахованої та виплаченої пенсії заявнику. Заявник до судового засідання подав заяву про слухання справи у його відсутності, просив суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській областідо судового засідання також подала заяву про слухання справи у її відсутності, при вирішенні справи покладався на розсуд суду. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся судом про день, час та місце розгляду справи. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, у тому числі, про перебування фізичної особи на утриманні. В силу вимог ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38). Непрацездатними членами сім`ї вважаються батько, мати, дружина, чоловік, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно з вимогами ст. 38 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Відповідно до вимог п. 2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року за №22-1 (зі змінами), за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 цього розділу, або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт. Положеннями пункту 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 8 вищевказаної Постанови роз`яснено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні; для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним не менше одного року ; для встановлення факту перебування на утриманні при відшкодуванні шкоди в разі втрати годувальника не має значення чи знаходився непрацездатний утриманець в родинних чи шлюбних відносинах з годувальником. Таким чином, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого встановлюється судом, зокрема, для призначення пенсії чи відшкодування шкоди за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю була постійним і основним джерелом засобів до існування, навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалась систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. Ні отримання непрацездатною особою пенсії, ні її окреме проживання від спадкодавця не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні. Таким чином, для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц, від 13 січня 2021 року у справі №592/17552/18. В силу вимог ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасового знаходиться. Положеннями статей 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Подібні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 (провадження № 61-44149св18). Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання дружини за місцем проживання заявника не може бути доказом того, що він не проживав з нею, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що заявник не проживав зі своєю дружиною на час її смерті, якщо такі обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником, та оцінені судом. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , перебували в шлюбі, який зареєстрований 05.11.1977 року Раковецькою міською радою Збаразького району Тернопільської області, актовий запис №6 (а.с. 11). Судом також встановлено, що заявник зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Із матеріалів справи вбачається, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12.03.2024 року (а.с. 10). Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 02.04.2024 року, [PERSON] відмовлено у переведенні на пенсію в разі втрати годувальника. Зазначено, що до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області звернувся [PERSON] із заявою за №4852 щодо переведення на пенсію в разі втрати годувальника, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До заяви про перерахунок пенсії [PERSON] додано довідку Луцького районного управління поліції у Волинській області від 20.03.2024 року №9083/50/04-24 щодо факту проживання, яка не є структурною одиницею органів місцевого самоврядування та не відповідає Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії (а.с. 9). Разом тим, із повідомлення Луцького районного управління поліції у Волинській області від 20.03.2024 року №9083/50/04-24 вбачається, що покійна дружина заявника [PERSON] проживала та вела спільне господарство з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] до моменту смерті (а.с. 12). Крім того, із наданих заявником рахунків за електроенергію за вересень 2023 року та січень 2024 року за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що такі рахунки сформовані на ім`я його дружини [PERSON] , що проживала за даною адресою, сплачувала рахунки за комунальні послуги, хоча і не була зареєстрована (а.с. 26-27). Відтак, суд вважає, що у даному випадку є доведеним факт спільного проживання дружини та чоловіка за однією адресою та ведення спільного господарства, а саме: у [ADDRESS] . Крім того, як вбачається з довідки про доходи за №0300-0501-7/52506 від 05.09.2024 року, виданої Головним управління ПФУ у Волинській області, [PERSON] перебуває на обліку в Головному управління ПФУ у Волинській області та отримує пенсію за віком, розмір якої за період з лютого 2024 року по липень 2024 року складає 26780,56 грн., по 4529,19 грн. щомісяця (а.с. 35). З інформації Головного управління ПФУ у Волинській області від 25.03.2024 року вбачається, що розмір пенсії [PERSON] призначений довічно з 01.03.2024 року складає 14848,39 грн. (а.с. 13). Відтак, судом достовірно встановлено, що розмір пенсії померлої [PERSON] значно перевищує розмір пенсії заявника та саме дохід дружини практично був основним і постійним джерелом засобів для існування заявника. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити і встановити факт постійного проживання заявника разом із дружиною за адресою: [ADDRESS] та встановити факт перебування заявника на утриманні його дружини [PERSON] .

Outcome: approved