Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу із [PERSON] , зареєстрованого 04 вересня 1993 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану м.Мелітополя Запорізької області, актовий запис №1016. Від даного шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Посилається на те, що з березня 2022 року вона з відповідачем разом однією сім`єю не проживає, фактично самостійно виховує неповнолітню дитину, відповідач з часу припинення сімейних правовідносин проживає окремо, участі у житті, вихованні та утриманні спільної дитини не бере, не цікавиться її долею. З часу припинення сімейних відносин, подружжя спільного бюджету не мають, спільне господарство не ведуть. Спільне життя з відповідачем не склалося з причини відсутності почуття любові та поваги один до одного. Постійно виникаючих сварок. Позивач вважає, що родина розпалась остаточно, подальше спільне життя з відповідачем, збереження родини та примирення є неможливим та суперечить її інтересам та інтересам дитини. Через її глибоке переконання, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, вони носять суттєво формальний характер. Позивач просить суд залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] » та покласти на неї судові витрати. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно і належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача, на позовних вимогах наполягала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач, повідомлений судом своєчасно та належним чином про час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Комунарського районного суду м.Запоріжжя про виклик до суду, в судове засідання не з`явився. Оскільки суд немає відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.223, ч.1 ст. 280 ЦПК України, тому вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 04.09.1993 рокуміським відділом реєстрації актів цивільного стану м.Мелітополя Запорізької області, 04.09.1993року сторони зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис за №1016 (а.с.7). Згідно зі свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданого 11.10.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, сторони є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Судом встановлено, що сім`я розпалася остаточно, спільне господарство не ведеться, бажання до примирення у сторін відсутнє. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У даному випадку позивач вважає неможливим з моральної точки зору продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати її прийняти заходи до примирення. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. На підставі ч.1 ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і інші документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Разом з тим в позовній заяві позивач зазначає, що понесені неї судові витрати зі сплати судового збору просить покласти на неї.

Outcome: approved