Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернувся з\~позовом до Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Онлайн Фінанс»\~за участі\~третіх осіб\~без самостійних\~вимог на\~предмет спору:\~Приватного виконавця\~виконавчого округу\~Вінницької області\~Турського Олександра\~Віталійовича,\~Приватного нотаріуса\~Києво \~Святошинського районного\~нотаріального округу\~Київської області\~Грисюк Олени\~Василівни про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Посилається в позові на те, що 14.09.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу вінницької область Турським О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66814444 з примусового виконання виконавчого напису. 29.04.2024 року [PERSON] ознайомився з матеріалами виконавчого провадження № 66814444, з матеріалів виконавчого провадження дізнався, що він нібито 06.07.2020 року о 00год. 26 хв. 55 сек. уклав в електронній формі договір № 556417467 з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за умовами якого отримав в користування на 30 днів 8000,00 грн. 08.08.2020 року кредитор відступив борг ТОВ «Таліон плюс», яке в подальшому відступило борг ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». [PERSON] не укладав 06.07.2020 року договору № 556417467 з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Як вказано в обвинувальному акті у кримінальному проваджені за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 190 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру розслідувань за № 12020025030000062 від 20.07.2020 року. 06.07.2020 року [PERSON] ,. користуючись мобільним телефоном [PERSON] використав фотознімки паспорта [PERSON] , які знаходились в цифровому зображені на мобільному телефоні на офіційному сайті ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», незаконно використовуючи паспортні дані [PERSON] заповнив і подав заяву про надання грошових коштів у позику на умовах фінансового кредиту. 06.07.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] який видав себе за [PERSON] був укладений кредитний договір № 556417467 відповідно до якого шляхом безготівкового перерахування на банківську картку № [NUMBER] було зараховано грошові кошти у розмірі 8\~000,00 грн. строком на 30 днів із нарахуванням відсотків за користування. Обвинувальний акт щодо [PERSON] знаходиться на розгляді у Вінницькому міському суді Вінницької області справа № 127/25709/20. Вважає, що на час вчинення виконавчого напису позивач не мав безспірну заборгованість перед відповідачем. Просив суд, визнати виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Києво Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною 22.05.2021 року, за реєстровим № 39611, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 556417467 від 06.07.2020 року в сумі 24\~160,00 таким, що не підлягає виконанню, стягнути судові витрати. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.05.2024 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. Вказану ухвалу разом із копією позовної заяви з додатками було надіслано відповідачу на адресу реєстрації рекомендованим листом з повідомленням. 08.05.2024 року на адресу суду надійшли додаткові пояснення від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», в якій зазначено, що вартість виконаних робіт представником позивача є завищеною, необґрунтованою такою, що не відповідає критеріям обгрунтованості та розумності у розумінні приписів ч.3 ст. 141 ЦПК України є неспівмірною зі складністю справи та документально не підтверджена. 12.08.2024 року на адресу суду надійшла аналогічні додаткові пояснення, щодо відмови в стягненні витрат на професійну правничу допомогу. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 22.05.2021 року приватним нотаріусом Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною вчинено виконавчий напис та зареєстровано в реєстрі за № 39611, відповідно до якого звернено стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 556417467 від 06.07.2020 року в сумі 24 160,00 грн. ( в тому числі 1200, 00 грн. плати за вчинення виконавчого напису) (а.с.14). 14.09.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу вінницької область Турським О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66814444 з примусового виконання виконавчого напису (а.с.10). Як вказано в обвинувальному акті у кримінальному проваджені за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 190 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру розслідувань за № 12020025030000062 від 20.07.2020 року. 06.07.2020 року [PERSON] ,. користуючись мобільним телефоном [PERSON] використав фотознімки паспорта [PERSON] , які знаходились в цифровому зображені на мобільному телефоні на офіційному сайті ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», незаконно використовуючи паспортні дані [PERSON] заповнив і подав заяву про надання грошових коштів у позику на умовах фінансового кредиту. 06.07.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] який видав себе за [PERSON] був укладений кредитний договір № 556417467 відповідно до якого шляхом безготівкового перерахування на банківську картку № [NUMBER] було зараховано грошові кошти у розмірі 8 000,00 грн. строком на 30 днів із нарахуванням відсотків за користування (а.с.15-25). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Згідно із статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Тобто, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Таке вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При цьому сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за №1172. З моменту прийняття цієї постанови і до 10.12.2014 року була чинною редакція Переліку, згідно з якою стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10.12.2014 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року в справі №826/20084/14 про визнання нечинним і скасування п.1 та п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 визнано незаконним та нечинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Тобто, виконавчий напис було вчинено 22.05.2021 року, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року в справі №826/20084/14. Крім того, представлену нотаріусу заборгованість не можна вважати безспірною, оскільки судом встановлено, що позивач заперечує заборгованість. Вказане є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, належать витрати на професійну правничу допомогу. Позивачем заявлено про врахування судових витрат понесених ним (професійна правнича допомога) при розподілі судових витрат між сторонами. На підтвердження цих обставин суду надано: ордер на надання правової допомоги від 01.05.2024 року, договір про надання правової допомоги від 29.04.2024 року, квитанцію про сплату витрат правничої допомоги від 29.04.2024 року на суму 8\~000,00 грн. При розподілі цього виду судових витрат, суд враховує, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. При визначенні та розподілі судових витрат суд враховує критерії, визначені положеннями ЦПК України: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При цьому враховує, що із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Надаючи оцінку наданим доказам суд зважає, що справа є незначної складності, в даній категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, обсяг досліджених доказів є невеликим, справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб, а тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 5 000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою у ній. На підставі викладеного,

Outcome: approved