Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-18 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Позовні вимоги позивачі обгрунтовують наступним. [INFO] помер їх батько [PERSON] , уродженець села Піщаний Брід Добровеличківського району Кіровоградської області, місце смерті село Піщаний Брід Добровеличківського району Кіроворгадської області. За фактом його смерті було відкрито 29.04.1998 спадкову справу Добровеличківською районною державною конторою Кіровоградської області, за номером у спадковому реєстрі 3767245, за номером у нотаріуса 88, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру, виданою 24.01.2023 Новоукраїнською районною державною нотаріальною конторою. За життя батько мав право на земельну частку (пай) у землях колективної власності КСП "Перше травня", розміром 7,97 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджується Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії КР №0193506, виданим Добровеличківською райдержадміністрацією 07.04.1997 на підставі рішення останньої від 21.02.1997 № 63-р. На час відкриття спадщини у спадкодавця [PERSON] було троє спадкоємців: син [PERSON] , 1964 року народження (позивач), дочка [PERSON] , 1973 року народження (позивач), син [PERSON] , 1965 року народження. Всі троє спадкоємців на той час звернулися вчасно до Добровеличківської районної державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті батька. Спадкоємець [PERSON] оформив свою 1/3 частини на право на земельну частку (пай), що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру за номером 71246949. В Сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії КР №0193506, який належав батьку позивачів, у графі "Зміни, які вносяться до сертифікату у зв`язку з передачею права на земельну частку (пай)" зазначено про набуття спадкоємцем [PERSON] права на 1/3 частину земельної частки (паю) відповідно до свідоцтва про право на спадщину за № 2525 виданого нотаріальною конторою 25.11.2004. Проте позивачі, [PERSON] та [PERSON] , прийнявши спадщину, не отримали свідоцтв про право на свої 1/3 частки, в тому числі заявленої земельної частки (паю). 24.01.2023 Добровеличківська державна нотаріальна контора, листом за вихідним нмоером 3101-03, повідомила позивачів про те, що спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , в Добровеличківській державній нотаріальній конторі не виявлено, як і не знайдено цієї спадкової справи на зберіганні в нарядах Державного нотаріального архіву в Кіровоградській області, з посиланням на повідомлення останнього №665/03-12 від 14.12.2022. В квітні 2022 року (18.04.2022) завідувач Новоукраїнської державної нотаріальної контори Кіровоградської області, в.о. державного нотаріуса щодо обслуговування Новоукраїнського району в Добровеличківській державній нотаріальній конторі Кіровоградської області, винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] на імя [PERSON] , у зв`язку з відсутність спадкової справи. Цією ж датою та постановою цього ж нотаріуса, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] з тих самих підстав - у зв`язку з відсутністю спадкової справи. При цьому позивачі наголошують, що безумовно прийняли спадщину після смерті батька шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, що вчинено протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, у відповідності до п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР, положення якого підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтв про право спадщину, у зв`язку з відсутністю спадкової справи, тому це питання може бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права на вищевказане спадкове майно за позивачами у порядку спадкування. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.07.2024 дану позовну заяву було передано для розгляду судді Солоненко Т.В.. Добровеличківський районний суд, ухвалою від 05.08.2024, за вказаним позовом відкрив провадження у цивільній справі № 387/802/24, розгляд справи вирішив проводити в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 27.08.2024. За наслідками підготовчого засідання 27.08.2024 судом закрито підготовче провадження у справі № 387/802/24 та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.09.2024, про що 27.08.2024 постановлено відповідну ухвалу. Позивач [PERSON] в судове засідання 19.09.2024 не з`явився. В заяві від 27.08.2024 просив розгляд справи проводити без його участі за матеріалами наявними у справі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання 19.09.2024 не з`явилася. В заяві від 27.08.2024 просила розгляд справи проводити без її участі за матеріалами наявними у справі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач Піщанобрідська сільська рада Новоукраїнського району Кіровоградської області в судове засідання 19.09.2024 повноважного представника не направив. При цьому суд зважає, що про дату, час та місце слухання справи відповідач повідомлений належним чином ухвалою суду від 27.08.2024, яка відповідно до сформованої в КП "ДСС" довідки про доставку електронного листа була доставлена до електронної скриньки відповідача - 27.08.2024 о 23:11 год., та у відповідності до положень ч. 6 ст. 272 ЦПК України, вважається врученою 28.08.2024. Про поважність причини неявки відповідач суд не повідомив, відзиву на позов не подав. Заяв чи клопотань про відкладення судового засідання, або іншого змісту від відповідача не надходило. З огляду на наведене, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами, відповідно до положень статей 178, 279 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, відповідно до нормам матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що [INFO] в с. Піщаний Брід Добровеличківського району Кіровоградської області помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва (повторно) про смерть серії [NUMBER] (а.с.17). Відповідно до виписки з особового рахунку до домогосподарству № [NUMBER] , [PERSON] [INFO] , був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с.30). Відповідно до виписки з особового рахунку до домогосподарству № [NUMBER] , [PERSON] [INFO] , проживав спільно з дочкою [PERSON] [INFO] та сином [PERSON] [INFO] , по день смерті. (а.с. 31). Відповідно до копії Сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого згідно розпорядження Добровеличківської районної державної адміністрації № 63-р від 21.02.1997, серія КР № 0193506, [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка знаходиться на території с. Піщаний Брід Добровеличківського району Кіровоградської області та перебуває у колективній власності КСП «Перше травня» розміром 7,97 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Віртість земельної частки (паю) становить 32572,00 грн. (а.с. 28). Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в листі № 69/0/6-23 від 12.05.2023, повідомило наступне. За інформацією Відділу №3 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області згідно «Книги реєстрації сертифікатів на право земельну ділянку (пай), що видаються Добровеличківською районною державною адміністрацією Кіровоградської області по КСП «Перше травня» громадянину [PERSON] дійсно був виготовлений та виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КР №0193506 площею 7,97 умовних кадастрових гектарів на підставі розпорядження Добровеличківської районної державної адміністрації від 21.02.1997 року № 63-р на території Піщанобрідської сільської ради, про що свідчить запис в даній Книзі за № 135. Згідно запису у вищевказаній Книзі за № 352 громадянину [PERSON] було видано Свідоцтво на право на спадщину від 19.11.2004 року № 2525 на 1/3 частини права власності на земельну частку (пай) розміром 7,97 умовних кадастрових гектарів. Згідно наявних «Книг записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі» громадянину [PERSON] був виготовлений та виданий державний акт на право приватної власності на землю серії КР №091660 площею 2,9614 га на підставі розпорядження Добровеличківської РДА від 04.03.2005 року № 101-р на території Піщанобрідської сільської ради. Згідно даних Державного земельного кадастру Добровеличківською державною нотаріальною конторою Кіровоградської області було зареєстровано перехід права власності на вищевказану земельну ділянку до громадянки [PERSON] від 12.04.2013 року. Додатково повідомлено, що оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР №0193506, виданий на імя [PERSON] , знаходиться у Відділі №3 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області. (а.с. 25,26) З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за №71246949 від 24.01.2023 слідує, що після смерті [PERSON] Добровеличківською державною нотаріальною конторою 29.04.1998 заведено спадкову справу, 25.11.2004 видано свідоцтво про право на спадщину №2525 (а.с. 18) У наявній в матеріалах справи копії Сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого згідно розпорядження Добровеличківської районної державної адміністрації № 63-р від 21.02.1997, серія КР № 0193506, у графі «Зміни, які вносяться до сертифікату у зв`язку з передачею права на земельну частку (пай)» зазначено про набуття спадкоємцем [PERSON] права на 1/3 частину земельної частки (паю) відповідно до Свідоцтва про право на спадщину №2525 (а.с. 24). З долучених до позовної заяви письмових доказів, а саме копії свідоцтва про народження (повторно) серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] являється батьком [PERSON] , який народився [INFO] в с. Піщаний Брід Добровеличківського району Кіровоградської (а.с.15). З копії свідоцтва про народження (повторно) серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] являється батьком [PERSON] , яка народилася [INFO] в с. Піщаний Брід Добровеличківського району Кіровоградської (а.с.16). 18.04.2022 завідувачем Новоукраїнської державної нотаріальної контори Кіровоградської області, в.о. державного нотаріуса щодо обслуговування Новоукраїнського району в Добровеличківській державній нотаріальній конторі Кіровоградської області винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] на ім`я [PERSON] , у зв`язку з відсутністю спадкової справи (а.с. 22) Листом № 29/01-16 від 18.04.2023 Новоукраїнська державна нотаріальна контора направила [PERSON] постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 21) 18.04.2022 завідувачем Новоукраїнської державної нотаріальної контори Кіровоградської області, в.о. державного нотаріуса щодо обслуговування Новоукраїнського району в Добровеличківській державній нотаріальній конторі Кіровоградської області винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] на ім`я [PERSON] , у зв`язку з відсутністю спадкової справи (а.с. 24) Листом № 28/01-16 від 18.04.2023 Новоукраїнська державна нотаріальна контора направила [PERSON] постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 23) Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо нотаріусом обгрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. За відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно з частинами 1 та 3 статті 5 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, які виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. При цьому, слід враховувати, що норми пункту 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, згідно з якими цей ЦК України застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529-531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Верховний Суд України у постанові від 18 грудня 2013 року по справі №6-138цс13 також зробив правовий висновок про те, що відповідно до частин 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відносини спадкування регулюються нормами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Оскільки [PERSON] помер [INFO] , відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України на спадкові правовідносини, які виникли після його смерті поширюється дія ЦК УРСР в редакції 1963 року. Аналіз положень Розділу VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР в редакції 1963 року свідчить, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 524 ЦК УРСР (чинного на час смерті [PERSON] ) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Так, відповідно до статей 529, 530 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Як вказав Верховний Суд у постанові від 25 березня 2020 року по справі № 305/235/17, відповідно до статей 524, 529 ЦК УРСР, чинного на час відкриття та оформлення спадщини після смерті особи, спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. За статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі статтями 549 та 554 ЦК УРСР спадкоємець фактично прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 2 п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Пункт 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», передбачає, що відповідно до п.1 ст.273 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, Цивільний кодекс УРСР 1963 року передбачав фактичне прийняття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадщина вважалася прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України N18/5 від 14.06.1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.05.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Як слідує з матеріалів справи, на час відкриття спадщини у спадкодавця [PERSON] було троє спадкоємців: син [PERSON] (позивач), дочка [PERSON] (позивач), син [PERSON] . За доводами позивачів, всі троє спадкоємців на той час звернулися до Добровеличківської районної державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті батька. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за №71246949 від 24.01.2023 після смерті [PERSON] Добровеличківською державною нотаріальною конторою 29.04.1998 заведено спадкову справу, 25.11.2004 видано свідоцтво про право на спадщину №2525 (а.с. 18) Проте, як слідує з постанов завідувача Новоукраїнської державної нотаріальної контори Кіровоградської області, в.о. державного нотаріуса щодо обслуговування Новоукраїнського району в Добровеличківській державній нотаріальній конторі Кіровоградської області про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.04.2022 підставою відмови позивачам у видачі свідоцтв про право на спідщину слугувала відсутність спадкової справи після смерті [PERSON] (а.с. 22,24) За інформацією Державного нотаріального архіву в Кіровоградській області (лист № 665/03-12 від 14.12.2022) та Добровеличківської державної нотаріальної контори (лист № 3101-13 від 24.01.2023), спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , в Державному нотаріальному архіві в Кіровоградській області та у Добровеличківській державній нотаріальній конторі, відсутня (а.с. 19,20). Відповідно до виписки з особового рахунку до домогосподарству № [NUMBER] , [PERSON] [INFO] , проживав спільно з дочкою [PERSON] [INFO] та сином [PERSON] [INFO] , по день смерті. (а.с. 31). Враховуючи, що під час розгляду справи на підставі наданих доказів судом встановлено, що позивач [PERSON] , який народився [INFO] є сином [PERSON] , який помер [INFO] , позивач [PERSON] , яка народилася [INFO] є дочкою [PERSON] , який помер [INFO] , та відповідно до ст. 529 ЦК УРСР є спадкоємцями першої черги на його майно, дослідженими судом письмовими доказами підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] фактично вступили в управління або володіння спадковим майном після смерті батька [PERSON] , що підтверджено довідкою Піщанобрідської сільської ради № 741 від 09.05.2024 (а.с. 29), тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині встановлення факту, що має юридичне значення та вважає за можливе встановити факт прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , його сином [PERSON] [INFO] та дочкою [PERSON] [INFO] . Відповідно до п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Однією з таких законних підстав набуття права власності на майно є спадкування. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до пункту 1 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Згідно з пунктом 5 цього Указу, видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Відповідно до розпорядження Добровеличківської районної державної адміністрації від 21.02.1997 року № 63-р, [PERSON] був виготовлений та виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КР №0193506 сертифікат на право на земельну частку (пай) у землі, яка знаходиться на території с. Піщаний Брід Добровеличківського району Кіровоградської області та перебуває у колективній власності КСП «Перше травня» розміром 7,97 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). (а.с. 28) Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно ст. 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пункту 3.5 Листа Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 - спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7.Абзацами 17 та 18 пункту 3.5. вищевказаного Листа ВССУ передбачено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. За таких умов, ураховуючи, що померлому [PERSON] за життя належало право на земельну частку (пай) в КСП «Перше травня» в с. Піщаний Брід Добровеличківського району Кіровоградської області, а [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці за законом першої черги прийняли спадщину після його смерті, беручи до уваги, що спадкоємець першої черги [PERSON] прийняв свою частку у спадщині, а інших спадкоємців які мають право на обов`язкову частку в спадщині судом не встановлено, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання за [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування за законом на спадкове майно після смерті батька [PERSON] , право на 1/3 частину земельної ділянки (паю) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП "Перше травня", згідно з Сертифікатом на право на земельну ділянку частку (пай) серії КР № 0193506, виданим Добровеличківською райдержадміністрацією 07.04.1997, розміром 7,97 умовних кадастрових гектар, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат. При зверненні до суду позивачі сплатили судовий збір в сумі по 2422,40 грн, що підтверджується відповідними квитанціями. Відповідно до ч.9 ст.141 ЦПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на так усторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Оскільки судовий спір виник з причин, не пов`язаних з діями відповідача, судовий збір в даній справі покладається на позивачів. На підставі наведеного та

Outcome: approved