Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

В Рівненський\~міський суд\~Рівненської області\~з\~позовом до Об`єднання\~співвласників\~багатоквартирного\~будинку «Волинське»\~про\~визнання\~права власності\~на\~кооперативну\~квартиру звернулась [PERSON] . В обґрунтування позовної заяви зазначила, що вона з 1989 року є членом житлово-будівельного кооперативу «Берізка» (далі - ЖБК «Берізка»), тобто, більше 35 років, постійно проживає в квартирі [ADDRESS] , як член ЖБК «Берізка». Нею повністю був сплачений пайовий внесок за квартиру в сумі 6578 крб. 20 коп. 26 вересня 1990 року позивачу, як члену ЖБК «Берізка» на підставі протоколу загальних зборів членів ЖБК «Берізка» від 26.06.1990, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Ровенської міської ради народних депутатів від 11.07.1990 року № 276 була виділена, згідно жеребкування, однокімнатна квартира [ADDRESS] . З підстав того, що право власності на квартиру не зареєстровано, позивач звернулась із заявою до державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг у місті Рівне про реєстрацію права власності на квартиру, в якій постійно проживає, додавши довідку про оплату пайового внеску за квартиру. Однак, отримала рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій. Вказаним рішенням, позивачу було відмовлено в реєстрації права власності так як подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Свідоцтво про право власності на квартиру позивач не отримувала та державну реєстрацію цього права не здійснювала, оскільки відповідно до діючого на той час законодавства, право власності члена житлового кооперативу на квартиру виникало з моменту виплати паю і не вимагало державної реєстрації. Вона не може розпорядитися своїм житлом, оскільки таке підлягає обов`язковій державній реєстрації. Оскільки, у позивача існують перешкоди щодо підтвердження відповідними правовстановлюючими документами права власності на кооперативну квартиру, набутого нею свого часу правомірно, тому змушена звернутися до суду з даним позовом, адже належним способом захисту своїх порушених прав буде визнання за позивачем права власності на квартиру. В судовому засіданні 06 серпня 2024 року позивач та представник позивача адвокат Гладка О.В. позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задоволити з підстав, викладених у позові та визнати за [PERSON] , [INFO] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] право власності на кооперативну однокімнатну квартиру загальною площею 34,4 кв.м., житловою площею 17,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання 18 вересня 2024 року позивач та представник позивача не з`явились, однак 16 вересня 2024 року подали до суду заяви про розгляд справи за відсутності позивача та представника, позовні вимоги підтримують та просять їх задоволити. В судове засідання представник відповідача ОСББ «Волинське» не з`явився, однак голова правління ОСББ «Волинське» Мосійчук В.В. 06 серпня 2024 року подав до Рівненського міського суду заяву про проведення судового засідання у даній цивільній справі без участі ОСББ «Волинське», позовні вимоги [PERSON] визнають. Дослідивши матеріали справи та подані письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України» § 23). Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Судом встановлено, що [PERSON] дійсно була членом ЖБК «Берізка» по [ADDRESS] , загальною площею 34,4 кв.м., пайовий внесок за цю квартиру повністю сплачено [PERSON] 13 липня 1989 року, що підтверджується копією довідки ЖБК «Берізка» від 09 січня 1990 року №70 та квитанціями про сплату внесків, що були дослідженими в судовому засіданні. З довідки ОСББ «Волинське» від 01 грудня 2023 року №8 вбачається, що вона дійсно є членом ОСББ «Волинське» по [ADDRESS] і за нею закріплена 1-кімнатна квартира [ADDRESS] загальною площею 34,4 кв.м. Загальна вартість квартири станом на 01.06.1972 року складала 6578,20 крб. і виплачена повністю. Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади №2024/001510302 від 13 лютого 2024 року, [PERSON] , [INFO] , з 23 жовтня 1990 року проживає за адресою: [ADDRESS] . З дослідженої в судовому засіданні відповіді на запит позивача№137/01-30/24 від 04 липня 2024 року, вбачається, що державний архів Рівненської області Рівненської обласної державної адміністрації повідомляє, що документи житлово-будівельного кооперативу «Берізка» на зберігання до Державного архіву Рівненської області не надходили. Відповідно до відповіді архівного відділу Виконавчого комітету Рівненської міської ради №Ц-2/12-12 від 02 липня 2024 року, документи з кадрових питань житлово-будівельного кооперативу «Берізка» на зберігання до архівного відділу не надходили. Місце зберігання документів працівникам відділу невідомо. З інформаційної довідки комунального підприємства «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» від 08 лютого 2024 року №546 вбачається, що довідка ЖБК «Берізка» №70 від 09 січня 1992 року, що підтверджувала б право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] в РМБТІ не зареєстрована. З досліджених в судовому засіданні копій рішень виконавчого комітету Рівненської міської ради народних депутатів №182 від 14.06.1989 року, №151 від 11.04.1990 року, №276 від 11.07.1990 року, №361 від 12.09.1990 року вбачається, що списків членів житлово-комунального господарства «Берізка» у вищевказаних рішеннях не виявлено. У рішенні про відмову у реєстраційних дій №73729275 від 19 червня 2024 року державний реєстратор прав на нерухоме майно [PERSON] встановила наявність обставин, які є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій, а саме подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Тому прийнято рішення відмовити у проведенні реєстраційних дій за заявою. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до роз`яснень, що містить п.5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 18.09.1987 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Відповідно до постанови Верховного Суду України № 6-138цс13 від 18.12.2013, згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, з 1 липня 1990 року набуває право власності на цю квартиру. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, суд приходить до висновку, що спірна квартира набула статусу окремого об`єкта цивільних прав, на який поширюються загальні норми цивільного законодавства, з моменту повного внесення пайового внеску за кооперативну квартиру, така перейшла у власність позивача, а житлово-будівельний кооператив, з моменту повної оплати пайового внеску, припинив будь-які права та повноваження щодо вказаного об`єкту нерухомого майна. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved