Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

17.06.2024 до Кременчуцького районного суду м.Кременчука звернувся з позовною заявою [PERSON] до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає задоволенню, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Райда О.С. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням законодавства, оскільки нотаріусом не дотримано вимог вчинення виконавчого напису (не встановлено безспірність заявлених вимог), зокрема нотаріусом не перевірено чи подано на обґрунтування стягнення документи, визначені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1992 №1172. Посилається на відсутність безспірності стягнення у зв`язку з тим, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусу не було надано відповідних документів, зокрема оригіналу кредитного договору, посвідченого у нотаріальному порядку. У позовній заяві позивач просив також зупинити виконавче провадження до винесення рішення по справі. Ухвалою Кременчуцького районного суду м.Кременчука №536/1573/24 від 19.06.2024 зазначену цивільну справу передано на розгляд до Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області. Зазначену справу отримано судом 22.07.2024 та протоколом автоматизованого розподілу від 22.07.2024 розподілено судді Мельник Н.П. 25.07.2024 суддею Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу роз`яснено, що в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідач та треті особи повідомлені належним чином про призначення справи до розгляду. ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не скористався своїм правом на подання письмового відзиву на позовну заяву з обґрунтованими поясненнями по суті заявлених вимог і заяви з процесуальних питань, передбачені ст.ст.182,183 ЦПК України. Треті особи також не скористались своїм правом щодо надання пояснень по суті позовних вимог. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне. Ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Ст.88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. 25.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №9272, щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості на загальну суму 19383 грн. 16 коп, а саме: прострочена заборгованість по кредиту - 11245 грн. 32 коп, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 6938 грн. 07 коп., а також плата за вчинення виконавчого напису, яка стягнута з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на підставі ст.31 Закону України «Про нотаріат». Стягнення заборгованості здійснено за період з 06.10.2017 по 05.04.2021. У виконавчому написі зазначено, що підставою виникнення боргу став кредитний договір за №001-16510-140311, укладений 14.03.2011 між [PERSON] та Акціонерним товариством «Дельта Банк». 06.10.2017 між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення права вимоги за зазначеним кредитним договором №41-к, згідно якого правонаступником усіх прав та обов`язків з правою вимоги за кредитним договором №001-16510-140311 від 14.03.2011, є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». 16.11.2021, 16.12.2021, 27.11.2023 приватним виконавцем Виконавчого округу Полтавської області Райдою О.С. винесено ряд постанов відповідно: -про відкриття виконавчого провадження [NUMBER] на підставі зазначеного виконавчого напису; -про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; -про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. З приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотнього, тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис, як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Вчинення нотаріусом виконавчого напису являє собою нотаріальну дію, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, при цьому нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Як наслідок, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником (постанова Верховного Суду України від 05.07.2017 №754/9711/14-ц). Таким чином, право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а також має бути безспірною заборгованість або іншою відповідальністю боржника перед стягувачем. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Верховний Суд зазначив, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання (постанова Верховного Суду України від 05.07.2017 №6-887цс17). Постановою Верховного Суду від 10.11.2021 №758/14854/20 у п.53 зазначено, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Враховуючи, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. П.п.3.1, 3.2 гл.16 р.ІІ Порядку вчинення дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності перед стягувачем, яку підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих документів. Відповідно до п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Верховного Суду України від 05.07.2017 №6-887цс17 зазначено, що з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього, тобто боржник у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис з підстав, вказаних вище, а тому, суд при вирішенні спору такої категорії не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі, встановити та зазначити в рішенні чи мав безспірну заборгованість боржник перед стягувачем на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», відповідно до якого для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Оскаржуваний позивачем виконавчий напис вчинений нотаріусом 25.05.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 №826/20084/14. У виконавчому написі, який оскаржено позивачем, нотаріусом зазначається лише, що позивач є боржником за кредитним договором. Натомість матеріали справи не містять достовірних відомостей, про це також не зазначено і у виконавчому написі, що укладений між банком та позивачем кредитний договір посвідчений нотаріально, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна позиція висловлена у постанові ВС від 15.04.2020 №158/2157/17. Верховний Суд у постанові від 08.05.2018 №315/353/17, розглядаючи аналогічний спір про стягнення заборгованості за кредитним договором зазначив, сам по собі розрахунок заборгованості, здійснений банком, за умови невизнання її розміру відповідачем, не може бути єдиним та безумовним доказом розміру наявної заборгованості за кредитним договором. Натомість, банк повинен надати суду належні докази на підтвердження розрахованої ним кредитної заборгованості. Суд звертає увагу, що відповідач та треті особи не надали суду будь-яких заяв по суті справи та з процесуальних питань, жодних доказів на спростування позовних вимог, підтвердження безспірності боргу та законності вчинення виконавчого напису. Таким чином, на виконання ч.5 ст.279 ЦПК України суд вирішує спір за наявними матеріалами справи. Крім того, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження здійснення повідомлень позивача, як боржника, про зміну кредитора у цьому зобов`язанні та вимог щодо необхідності сплати коштів на погашення боргу. Відповідно до ч.2 ст.516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. Ч.2 ст.517 цього Кодексу боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Як наслідок, неповідомлення позивача про зміну кредиторів у зобов`язанні, ненаправлення вимоги про погашення заборгованості, нарахування відповідачем заборгованості та стягнення на підставі виконавчого напису суми заборгованості, свідчить про те, що сума заборгованості на момент вчинення виконавчого напису не була безспірною. Протилежного відповідачем доведено не було. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 15.01.2020 №305/2082/14-ц. Згідно ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). За наведених обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. Щодо клопотання позивача про зупинення виконавчого провадження до винесення рішення по справі, суд приходить до висновку про залишення його без задоволення з наступних підстав. Ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено порядок та виключний перелік підстав для зупинення виконавчих дій. Таким чином, виключно державний виконавець зупиняє виконавче провадження, у тому числі внаслідок зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа. Виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в ч.1 ст.34 цього Закону зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову. Виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у цьому випадку до розгляду питання по суті. Однак, у позовній заяві та доданих до неї документів відсутнє відповідне клопотання позивача [PERSON] щодо зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, як вид забезпечення позову відповідно до ст.ст. 149-152 ЦПК України. Крім того, зазначене клопотання не передавалось суду канцелярією на момент винесення цього рішення. Ст.141 ЦПК України визначено порядок розподілу судових витрат між сторонами, відповідно до якого судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З урахуванням зазначеного, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача у розмірі 1211 грн. 20 коп., передбаченому п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial