Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

У позовній заяві представник позивача адвокат Климович Т.Д. просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] [INFO] , який продовжує навчання, в розмірі 3000 грн щомісячно протягом усього періоду навчання сина, але не більше як до досягнення ним 23 років. Заявлені вимоги представник обґрунтувала тим, що згідно судового наказу Любомльського районного суду Волинської області №163/1584/21 від 10.08.21 з відповідача стягувалися аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23.07.2021 до досягнення дитиною повноліття. Сину сторін [PERSON] 25.05.2024 виповнилося 18 років та з 01.09.2023 є студентом Луцького національного технічного університету. Термін навчання по 30.06.2027. Навчання сина вимагає додаткових витрат, зокрема, це витрати на освітні послуги, приладдя, посібники для навчання. З огляду на зазначене, син потребує матеріального утримання з боку батьків, оскільки через навчання не може працювати та самостійно себе утримувати. Син проживає з позивачкою, та перебуває на її утриманні, позивачка оплачує навчання сину, проживання, здійснює інші витрати на утримання сина. Відповідач працевлаштований, працює на АЗС «БРСМ-Нафта» в с.Римачі Волинської області, має регулярний дохід, задовільний стан здоров`я, тому може приймати участь в витратах пов`язаних із утриманням повнолітнього сина, який продовжує навчання. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 10 липня 2024 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до трекінгу відправлення №4430103455994 матеріали позову від представника позивача відповідач отримав особисто 09 липня 2024 року, а відповідно до трекінгу відправлення №060277231589 копію ухвали суду від 10 липня 2024 року відповідач отримав теж особисто 19 липня 2024 року. У строк, визначений судом в ухвалі від 10 липня 2024 року з додатковим врахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 №958, відповідач відзиву на позов не подав. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] . Судовим наказом Любомльського районного суду Волинської області від 10 серпня 2021 року в справі № 163/1584/21 із [PERSON] стягнуто в користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23 липня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. [INFO] син сторін [PERSON] досяг повноліття. Довідкою про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти від 02 липня 2024 року за № 133986 стверджено, що [PERSON] є студентом Луцького національного технічного університету. Термін навчання на освітньому ступені «бакалавр» з 01.09.2023 по 30.06.2027. Згідно із ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. На підставі досліджених письмових доказів судом встановлено, що син сторін [PERSON] досяг повноліття, його вік є меншим 23 років, продовжує навчання, навчається на денній формі, навчальний заклад знаходиться у місцевості не за його місцем проживання, через що за такої сукупності обставин вочевидь потребує матеріальної допомоги зі сторони батьків. Навчання [PERSON] на денній формі навчання достатньо свідчить про відсутність у нього можливості для самостійного заробітку та отримання доходу. Отже, суд вважає доведеною ту обставину, що син сторін [PERSON] у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги від батьків на своє утримання (придбання речей першої необхідності, продуктів харчування, одягу, оплати житла, доїзду до навчального закладу, до місця проживання тощо). При визначенні розміру аліментів, які належить стягувати з відповідача, суд керується наступним. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Крім того, норми СК України передбачають принцип рівності прав та обов`язків батьків. У позові позивач заявляє до стягнення з відповідача аліменти на утримання сина, пов`язаних з його навчанням, на рівні 3000 грн щомісяця. Відповідач відзиву на позов не подав, тим самим не довів відсутності у нього можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній сину у зв`язку з його навчанням на рівні заявлених позовних вимог. Обставин, які б перешкоджали чи унеможливлювали сплату відповідачем аліментів на дочку у зв`язку з її навчанням, по справі не встановлено. Згідно із ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, відсутність заперечень зі сторони відповідача, з врахуванням положень ст.182 СК України, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів у заявленому в позові розмірі на рівні 3000 грн. Такий розмір аліментів, на переконання суду, на певному рівні забезпечить потреби повнолітнього сина, забезпечить виконання відповідачем батьківського обов`язку і відповідає закріпленим у ч.9 ст.7 СК України засадами справедливості, добросовісності та розумності. Таким чином, вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання сина у зв`язку з навчанням є доведеними та підставними, тому підлягають задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, то відповідно до частин 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно із частиною третьою статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копія договору № 084/24 про надання правничої допомоги від 05.07.2024; додаток №1 до договору; акти прийому-передачі виконаних робіт; квитанцію від 05.07.2024, відповідно до якої вартість послуг наданих адвокатом становить 3000 грн. При визначенні суми відшкодування, суд має виходити із критеріїв реальності понесення адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, про захист прав людини заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними та неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України»). Виходячи із конкретних обставин цієї справи та процесуальних критеріїв її розгляду, суд вважає заявлений представником позивача розмір витрат на правничу допомогу адвоката завищеним, оскільки не відповідає критеріям обґрунтованості та розумної необхідності. Оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи, а саме: співмірність суми витрат зі складністю справи, яка з огляду на характер спірних правовідносин вочевидь не є складною; відповідність суми понесених витрат критеріям співмірності необхідних і достатніх витрат, реальності і розумності з урахуванням наданих послуг з правової допомоги, суд дійшов висновку про необхідність зменшення заявленого розміру цих витрат та стягнення з відповідача на користь позивача 1500 грн витрат на професійну правничу допомогу. У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати по справі у вигляді судового збору належить покласти на відповідача. При цьому, відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» слід врахувати коефіцієнт 0,8 з огляду на подання позову в електронні формі.

Outcome: approved