Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Гос В.В. звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначено, що 23.08.2002 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, від шлюбу дітей не мають. На протязі двох останніх років сімейне життя сторін поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен із сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. На теперішній час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. За таких обставин позивач вважає, що продовження подружнього життя неможливе, у зв`язку з чим представник позивача звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 29.07.2024 року було прийнято позовну заяву, відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Від сторін не надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Сторони повідомлені про відкриття провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, про що свідчать рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та довідки про доставку електронних листів в матеріалах справи. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без наявності сторін, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи, докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що 23.06.2002 року між сторонами було укладено шлюб, про що виконкомом Білицької міської ради м. Добропілля Донецької області зроблено актовий запис № 51 від 23.08.2002 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 10.01.2006 року. (а.с.14) Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.ст. 110-112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно зі ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Суд, приймаючи до уваги обставини життя подружжя, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 СК України належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки припинені, а примирення між подружжям неможливе. Суд вважає за необхідне також роз`яснити сторонам, що згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено 1211,20 грн. судового збору, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у відповідному розмірі. На підставі викладеного,

Outcome: approved