Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-09 00:00:00

[PERSON] , (далі - позивач, [PERSON] ), звернувсь до суду із позовом до Макарівської селищної ради (далі - відповідач), в якому вказав, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] . Після смерті останнього залишилося майно у вигляді: частки у праві спільної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельної ділянки, площею 0.2232 га, кадастровий номер 3222780201:01:016:0059, цільове призначення якої: для ведення особистого селянського господарства; земельної ділянки, площею 1.5262 га, кадастровий номер 3222780200:03:014:0171, цільове призначення якої: для ведення особистого селянського господарства; земельної ділянки, площею 0.4875 га, кадастровий номер 3222780200:04:008:0164, цільове призначення якої: для ведення особистого селянського господарства. Позивач вказує, що причиною пропуску ним строку на прийняття спадщини стало зокрема те, що здійснюючи ремонт у житловому будинку [ADDRESS] , який зазнав пошкоджень внаслідок російської агресії в селі Андріївка Бучанського району Київської області, переміщуючи шкаф в інший край житлової кімнати було знайдено папку з документами серед яких був заповіт. Про існування заповіту позивач нічого не знав. Намагався подати заяву до нотаріуса про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк, про те всі офісні приміщення нотаріусів, зокрема і державного, були Зачинені. Наголошує на тому, що додзвонившись до офісу Макарівської державної нотаріальної контори, йому було повідомлено, що прийом не ведеться з посиланням лист Міністерства юстиції України від 17.03.2020 року № 1534/19.5/32-20 «Щодо організації роботи державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів на час дії карантину» в якому було рекомендовано державним та приватним нотаріусам обмежити прийом громадян та вчиняти лише невідкладні нотаріальні дії. Позивач вказує на те, що після смерті батька й далі продовжує проживати в квартирі яка належала його батьку. Окрім того, із введенням 24 лютого 2022 року воєнного стану в Україні всі сфери суспільного життя держави зазнали змін в законодавчому регулюванні. Так, у зв`язку із розпочатою військовою агресією росії проти України було прийнято декілька нормативно- правових актів, що визначають важливі питання процедури спадкування в період дії воєнного стану. Враховуючи наведене, позивач вважає, що він з поважних причин не мав можливості вчасно звернутися до нотаріальної контори із відповідною заявою та посилаючись на ст. ст. 1269, 1272 ЦК України просив суд визначити йому додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилась після смерті батька, як пропущеного з поважної причини. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 08.02.2024 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 27.02.2024 року. Вказаною ухвалою також встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Ухвалою суду від 27.02.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.04.2024 року, яке відкладалось. 10.09.2024 року [PERSON] просив суд задовольнити позовні вимоги та провести судове засідання без його участі. 19.02.2024 року від Макарівської селищної ради надійшов відзив на позовну заяву в якому вказують на те, що позивачем не надано доказів існування поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини, позивач цілком міг вчинити дії, пов`язані з прийняттям спадщини. А відтак, просили відмовити [PERSON] у наданні строку для подання заяви про прийняття спадщини. Справу розглядати у відсутності представника Макарівської селищної ради. Приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Середюк Олександр Петрович просив проводити розгляд справи без його участі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослі дивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується копіями наступних документів, які містяться в матеріалах справи: свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04.06.2021 року, свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] від 11.11.1989 року (а.с.8, 9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої, увійшло: частка у праві спільної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельної ділянки, площею 0.2232 га, кадастровий номер 3222780201:01:016:0059, цільове призначення якої: для ведення особистого селянського господарства; земельної ділянки, площею 1.5262 га, кадастровий номер 3222780200:03:014:0171, цільове призначення якої: для ведення особистого селянського господарства; земельної ділянки, площею 0.4875 га, кадастровий номер 3222780200:04:008:0164, цільове призначення якої: для ведення особистого селянського господарства (а.с.10-13). Відповідно до заповіту [PERSON] , останній зробив таке розпорядження: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (шістдесят шість); земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер 3222780201:01:002:0085, цільове призначення якої: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та земельну ділянку площею 0,0807 га, кадастровий номер 3222780201:01:002:0086, цільове призначення якої: для ведення особистого селянського господарства, заповідає - [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , а частку у праві спільної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; земельну ділянку площею 0,2232 га, кадастровий номер 3222780201:01:016:0059, цільове призначення якої: для ведення особистого селянського господарства; земельну ділянку площею 1,5262 га, кадастровий номер 3222780200:03:014:0171, цільове призначення якої: для ведення особистого селянського господарства; земельну ділянку площею 0,4875 га, кадастровий номер 3222780200:04:008:0164, цільове призначення якої: для ведення особистого селянського господарства, заповідає - [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] (а.с.14). Постановою приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Середюк О.П. відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що залишилось після смерті їх батька - [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.16-17). Вирішуючи вимоги за даним позовом, суд керується наступним. Відповідно до ст. 1217 та 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1, ч. 2, ч. 3 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Спадкування - особливий правовий інститут. Можливість стати спадкоємцем не залежить від соціального статусу особи, її дієздатності, громадянства тощо. Водночас, законодавство встановлює певні умови, дотримання яких є обов`язковим для оформлення прав на спадкове майно. Однією із таких умов є дотримання спадкоємцем строку на прийняття спадщини. Цивільний кодекс (ЦК) України встановлює для прийняття спадщини строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини (смерті спадкодавця). Протягом 6 місяців спадкоємець повинен подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Якщо протягом вказаного строку заяву про прийняття спадщини не подано, спадкоємець вважається таким, що не прийняв спадщину. Разом із тим, пропуск строку для прийняття спадщини не є безумовною підставою, що позбавляє спадкоємців права на спадок. Закон передбачає механізм захисту прав спадкоємців і дозволяє подати заяву про прийняття спадщини поза межами 6-місячного строку. Спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини, може бути встановлений додатковий строк: за письмовою згодою інших спадкоємців, які прийняли спадщину; за рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Чинне законодавство України не містить визначення поняття «поважні причини» та не встановлює переліку таких причин. Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Так наприклад, у постанові від 26.06.2019 року у справі №565/1145/14 ВС зазначив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Суд встановив, що позивач, крім іншого, вказує на те, що причиною пропуску ним строку на прийняття спадщини після смерті батька стало те, що всі офісні приміщення нотаріусів, зокрема і державного, були зачинені, посилаючись на лист Міністерства юстиції України від 17.03.2020 року № 1534/19.5/32-20 «Щодо організації роботи державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів на час дії карантину» в якому було рекомендовано державним та приватним нотаріусам обмежити прийом громадян та вчиняти лише невідкладні нотаріальні дії. Крім того, вказує на введений 24 лютого 2022 року воєнний стан в Україні, що стало підставою пропуску ним строку на подання заяви про прийняття спадщини. До даних тверджень суд ставиться критично та підтримує позицію Макарівської селищної ради, яка у своєму відзиві вказала на те, що позивач цілком міг вчинити дії, пов`язані з прийняттям спадщини адже в період з 02.06.2021 по 02.12.2021, встановлений шестимісячний строк припав на пом`якшення карантинних обмежень та в період надання послуг нотаріусами у «штатному режимі». А право на спадкування за заповітом/ законом, виникло у позивача до введення на території України правового режиму воєнного стану, а тому посилання позивача на дані обставини не є поважною причиною пропуску строку. Проте, дослідивши всі обставини справи, оцінивши в силу положення ст. 81 ЦПК України докази, дійшов висновку, що позивач з поважних причин пропустив строк прийняття спадщини за заповітом, а саме у зв`язку із необізнаністю спадкоємця про наявність заповіту, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, який не може перевищувати двох місяців. Крім того, суд звертає увагу на те, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Оскільки відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою позову, судові витрати з відповідача не стягуються та покладаються на позивача. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved