Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

21.09.2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 01.10.2018 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг, за умовами якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який згодом було збільшено до 75 000 грн. Відповідачка свої зобов`язання по поверненню суми кредиту не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 23.08.2023 року становить 82 738,68 грн. Посилаючись на наведене, просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором у сумі 82 738,68 грн. та судові витрати. Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 27 листопада 2023 року вказаний вище позов задоволено у повному обсязі. 16.02.2024 року за заявою відповідачки [PERSON] . ухвалою суду скасовано заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27 листопада 2023 року у цивільній справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] про стягнення заборгованості. Призначено справу до розгляду у спрощеному позовному провадженні. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, розглядати справу за його відсутності та не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст. 280,281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідачки, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 3 ст. 288 ЦПК України повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти повторного заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про повторний заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 01.10.2018 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг, за умовами якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який згодом було збільшено до 75 000 грн. При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами є «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладені на банківському сайті позивача та згідно яких обслуговується відповідач. Заявою відповідачки підтверджується факт того, що вона була проінформованиа про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі (а.с.14). Згідно з п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотках за його за користування, за перевитрати кредитного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до п. 2.1.1.3.3 Договору відповідач доручив Банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначених Тарифами при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов`язань списувати грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань. В анкеті-заяві від 01.10.2018 року відповідачка погодилася з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становить укладений між відповідачем та позивачем договір про надання банківських послуг (а.с. 14 зворотна сторона). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов`язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. У відповідності до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Частиною першою статті 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка отримала на платіжну картку кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який згодом було збільшено до 75 000 грн. Протягом дії кредитної картки відповідачка допустила порушення строків повернення кредитних коштів. Станом на 23.08.2023 року заборгованість відповідачки складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 72 437,76 грн., заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 10 300,92 грн. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, та вирішує стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором про надання банківських послуг від 01.10.2018 року у загальному розмірі 82 738,68 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 2 684 гривень.

Outcome: approved