Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

Позивач, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» з [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 38 052,45 грн. та витрати по сплаті судового збору. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 215450219 від 29.06.2023 року, на забезпечення транспортного засобу «Шевролет», д.н.з. [NUMBER] . [PERSON] 06.09.2023 о 10 год. 45 хв. в м. Києві по просп. Воскресенському, 22, керуючи автомобілем «Шевролет», д.н.з. [NUMBER] , на перехресті з вул. Запорожця, при повороті ліворуч не надав переваги у русі автомобілю «БМВ», д.н.з. [NUMBER] , який рухався на зустріч та порушив вимоги дорожнього знаку «5.16», здійснюючи поворот ліворуч зі смуги де дозволено рух прямо, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Своїми діями водій порушив п. 16.13 ПДР України. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.10.2023 року по справі № 755/13947/23 відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 15.06.2023 року по справі № 754/6951/23 відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП ДТП визнано страховою подією, з настанням якої виникає обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування. 07.09.2023 року власник транспортного засобу «БМВ», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] звернувся до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до страхового акту № 2317495-1 від 02.10.2023 року ПрАТ «СК «ВУСО» було сплачено на користь власника транспортного засобу «БМВ», д.н.з. [NUMBER] страхове відшкодування у розмірі 38 052,45 грн. Зазначив, що у відповідності до п. 38.1 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з відповідача на користь позивача в порядку регресу підлягає стягнення виплачене страхове відшкодування у розмірі 38 052,45 грн. На підставі викладено просить задовольнити позовні вимоги. 27 лютого 2024 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін. Копію вказаної ухвали позивачем було отримано 27 березня 2024 року, відповідачем копію ухвали, копію позовної заяви з доданими до неї документами не було отримано, конверт разом з вказаними документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання». Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень подано не було, відповідачем не використано право подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 215450219 від 29.06.2023 року, на забезпечення транспортного засобу «Шевролет», д.н.з. [NUMBER] . Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] 06.09.2023 о 10 год. 45 хв. в м. Києві по просп. Воскресенському, 22, керуючи автомобілем «Шевролет», д.н.з. [NUMBER] , на перехресті з вул. Запорожця, при повороті ліворуч не надав переваги у русі автомобілю «БМВ», д.н.з. [NUMBER] , який рухався на зустріч та порушив вимоги дорожнього знаку «5.16», здійснюючи поворот ліворуч зі смуги де дозволено рух прямо, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Своїми діями водій порушив п. 16.13 ПДР України Відповідно до частини шостої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.10.2023 року по справі № 755/13947/23 відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 15.06.2023 року по справі № 754/6951/23 відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП Внаслідок даної ДТП транспортному засобу марки «БМВ», д.н.з. [NUMBER] були спричинені механічні пошкодження, а його власнику, завданий матеріальний збиток. 07.09.2023 року власник транспортного засобу «БМВ», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] звернувся до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до страхового акту № 2317495-1 від 02.10.2023 року ПрАТ «СК «ВУСО» було сплачено на користь власника транспортного засобу «БМВ», д.н.з. [NUMBER] страхове відшкодування у розмірі 38 052,45 грн. Відповідно до п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Згідно із ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить у межах цієї суми право вимоги, яку страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», роз`яснено судам, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання ,зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В п. 26 цієї Постанови вказано, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки відповідно до правил ст. 993 ЦК України. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, суд вважає, що позивачем Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» правомірно заявлено вимогу до відповідача з приводу відшкодування матеріальної шкоди в сумі 38 052,45 грн., що є сумою страхового відшкодування, сплаченою позивачем за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, та яка підлягає стягненню з відповідача, як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка залишила місце ДТП. Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до [PERSON] про відшкодування шкоди. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 3 028,00 грн., який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом. Враховуючи наведене та

Outcome: approved