Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обгрунтування поданого позову покликається на те, що 27 березня 2021 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований у Галицькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану м.Львова Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за №42. Від спільного проживання у позивача та відповідача [INFO] народилася дитина [PERSON] . Позивач зазначає, що їхнє з відповідачем подружнє життя не склалося через його нерозуміння інституту сім`ї, як такої. Відповідач веде довільний спосіб життя повністю ігноруючи інтереси дружини та власного сина. Відповідач зловживає алкоголем. Відповідач постійно погрожує позивачу, намагається чинити психологічний та фізичний тиск, агресивно ставиться до дитини. Така поведінка відповідача призвела до того, що шлюбні відносини між ним позивачем та відповідачем фактично припинилися. Після припинення шлюбних відносин спільне господарство ними не ведеться, а також вони спільно не проживають. Позивач стверджує, що подальше збереження шлюбу, а так само спільне їхнє проживання неможливе. Спір про проживання дитини відсутній, син буде проживати із позивачем. Просить суд позов задоволити. Ухвалою суду від 09 липня 2024 року у справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позові. Просила суд позовні вимоги задоволити. Проти винесення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце проведення судового засідання, що стверджується матеріалами справи. Пунктом 4 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Зважаючи на те, що відповідач належним чином повідомлявся про дату, час та місце судових засідань, повторно не з`явився в судове засідання. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення чи про розгляд справи у відсутності відповідача до суду не надходило, а також відповідач не подав відзив на позовну заяву, тому суд, вважає за можливе слухати справу у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. Відтак, у відповідності до вимог ст.280 ЦПК України, суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Частиною 1 ст.51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. У відповідності до положень ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд встановив, що 27 березня 2021 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб у Галицькому районному у місті Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про що зроблено відповідний актовий запис за №42, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . [INFO] в [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . У судовому засіданні з`ясовано, що подружнє життя позивача і відповідача не склалося через його нерозуміння інституту сім`ї, як такої. Відповідач веде довільний спосіб життя повністю ігноруючи інтереси дружини та власного сина. Відповідач зловживає алкоголем. Відповідач постійно погрожує позивачу, намагається чинити психологічний та фізичний тиск, агресивно ставиться до дитини. Така поведінка відповідача призвела до того, що шлюбні відносини між ним позивачем та відповідачем фактично припинилися. Після припинення шлюбних відносин спільне господарство ними не ведеться, а також вони спільно не проживають. Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Однією із основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач та відповідач не мають наміру зберегти шлюб. Згідно ч.1 ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. \~ \~ \~ \~ Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що не має підстав для подальшого збереження формального шлюбу, у зв`язку з чим доцільно є такий розірвати, а позов задовольнити. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог в повному обсязі, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved