Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

05.08.2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що 14.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 37589, відповідно до якого з неї на користь ТзОВ «Кредит-Капітал», як правонаступника ТзОВ «Мілоан» запропоновано стягнути заборгованість за кредитним договором № 2256665 від 18.12.2020 року (далі - виконавчий напис). Даний виконавчий напис став предметом виконавчого провадження № [NUMBER], яке здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Клехо А.Є. Вважає, що спірний виконавчий напис є незаконним, оскільки такий вчинений не на оригіналі документу, що посвідчує її заборгованість перед кредитором. При цьому, стягуваний розмір заборгованості не може вважатися безспірним. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 14.05.2021 року та зареєстрований в реєстрі за № 37589 та стягнути з відповідача на свою користь судовий збір. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.08.2024 року вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за спірним виконавчим написом (а.с. 22-23). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.08.2024 року вищевказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та за наявними у справі матеріалами. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов - протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Третій особі визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання пояснень щодо позову. 04.08.2024 року відповідачу ТзОВ «Кредит-Капітал» було доставлено в ЄСІТС позовну заяву та додані до неї документи (а.с. 18). 06.08.2024 року відповідачу вручено ухвалу про відкриття провадження у справі (а.с. 27). 04.08.2024 року третій особі без самостійних вимог щодо предмету пору на стороні відповідача - приватному виконавцю Клехо А.Є. було доставлено в ЄСІТС позовну заяву та додані до неї документи (а.с. 19). 06.08.2024 року третій особі вручено ухвалу про відкриття провадження у справі (а.с. 29). Станом на дату ухвалення даного судового рішення відзив на позовну заяву від відповідача ТзОВ «Кредит-Капітал» та письмові пояснення щодо позову від третьої особи - приватного виконавця Клехо А.Є. на адресу суду не надходили. Враховуючи строки подання процесуальних документів, які наразі сплинули, та відсутність заяв учасників судового провадження про їх продовження чи поновлення, суд вважає за можливе вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 14.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 37589, яким із [PERSON] на користь ТзОВ «Кредит-Капітал» стягнуто суму заборгованості за Кредитним договором № 2256665, укладеним 18.12.2020 року між ТзОВ «Мілоан» та позивачкою, в загальному розмірі 10351,80 грн. До складу заборгованості включена плата за вчинення виконавчого напису. Із вищевказаного виконавчого напису вбачається, що заборгованість нарахована за період 07.04.2021 року по 10.05.2021 року та згідно укладеного між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «Кредит-Капітал» Договору відступлення прав вимоги № 66-МЛ від 08.04.2021 року право вимоги за Кредитним договором № 2256665 від 18.12.2020 року перейшло до відповідача (а.с. 16). На підставі вказаного виконавчого напису, Приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Клехо А.Є. 06.09.2021 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] (а.с. 11), в межах якого відповідними постановами визначено до стягнення з боржника основної винагороди (а.с. 12), розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с. 13), а також звернено стягнення на заробітну плату (а.с. 14, 15). Згідно відомостей Міністерства юстиції України, нотаріальна діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. припинена (а.с. 17). Заявлені позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує, зокрема, тим, що оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса вчинений на підставі кредитного договору, який не був посвідчений нотаріально. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (далі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 - Закону). Так, згідно ст. 87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року (далі - Перелік). Статтею 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Одночасно з цим, 26.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» України № 662 від 26.11.2014 року, зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ КБ «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Тобто, на даний час, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 14.05.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, укладений між фінансовою установою та позивачкою кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна позиція закріплена в постанові Верховно суду від 15.04.2020 року № 158/2157/17. Отже, дослідивши та оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що обґрунтування [PERSON] щодо вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. виконавчого напису від 14.05.2021 року, що зареєстрований в реєстрі за № 37589, з порушенням вимог закону є обґрунтованими, у зв`язку з чим його слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до положень ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Отже, витрати пов`язані із забезпеченням доказів, як процесуальна дія, необхідниа для розгляду справи та відновлення порушених прав та законних інтересів сторони у справі, відносить до судових витрат, які підлягають поділу за наслідками розгляду справи. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Із наведеного слідує, що понесені позивачкою та документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору за звернення до суду з даним позовом в розмірі 968,96 грн. та за звернення до суду із заявою про забезпечення позову в розмірі 484,48 грн., у зв`язку із задоволенням позову, підлягають компенсації за рахунок відповідача. На підставі ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ЗУ «Про нотаріат»,

Outcome: approved