Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] в особі Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про скасування усиновлення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27.05.2014 року №754/6327/14-ц позивачами було усиновлено двох малолітніх дітей - [PERSON] 2008 р. н. та [PERSON] , 2010 р. н.. З донькою у них склались теплі та довірливі стосунки, а з сином [PERSON] навпаки. Його адаптація у сім`ї позивачів була дуже складною, яка супроводжувалась приступами агресії. Останніми роками ставало усе гірше, до відкритої демонстрації неповаги до батьків додалась постійна брехня, ігнорування обов`язку вчитися, нецензурні лайки. У результаті чого, [PERSON] почав йти з дому, а останнім часом приходив додому виключно їсти та ночувати. Усі зазначені випадки відбувались на очах молодшої сестри. Позивачі звернулись до психіатра і їм було запропоновано пройти обстеження у стаціонарі, але [PERSON] відмовився. У зв`язку з агресивною та протиправною поведінкою [PERSON] , позивачі були вимушені викликати поліцію, у результаті чого їх поставили на облік у Деснянському районному центрі соціальних служб для сім`ї та молоді, як жертв домашнього насилля, та запропоновані послуги психолога. Однак сеанси психолога не змінили ситуацію. Крім того, сам [PERSON] наголошував на тому, що він не вважає позивачів батьками, не має наміру дотримуватись правил родини та не бажає спільного проживання. Під час останнього неприпустимого інциденту, а саме відповідач пішов з дому, не повідомивши своє місце перебування, позивачі викликали поліцію. Після того, як поліція знайшла [PERSON] , вони знову звернулись до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, з проханням розмістити [PERSON] у притулку у зв`язку з неможливістю нести відповідальність за життя та здоров`я дитини та виконувати батьківські обов`язки. А тому позивачі, вживали усіх заходів щодо виховання [PERSON] та належно виконували свої батьківські обов`язки, однак незалежно від їх волі, стосунки, які склались, зробили неможливим їх спільне проживання, це загрожує психологічному та фізичному стану членів сім`ї, а тому вони вимушені були звернутися до суду з вище зазначеним позовом. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 15.12.2023 року, було відкрито провадження у даній справі, та призначено підготовче засідання. 31.01.2024 року на адресу суду від представника Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечують проти позовних вимог та зазначають, що наведені у позовній заяві факти розцінюються як неналежне виконання батьківських обов`язків, позивачами не надано доказів того, що з моменту усиновлення по момент вибуття дитини з родини, дитина мала стійке порушення психіки в тому числі розлади поведінки. Крім того, позивачами не надано жодних доказів вчинення будь-яких заходів налагодження контакту з їх дитиною. Оскільки скасування усиновлення порушує права дитини проживати та виховуватися у сім`ї і не відповідає інтересам дитини щодо отримання батьківської уваги та догляду, що суттєво вплинуло на його поведінку та стан здоров`я, просили суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 05.02.2024 на адресу суду від позивачів надійшла відповідь на відзив, зі змісту якого доводи Служби вважають безпідставними та необґрунтованими, а тому просять задовольнити позовні вимоги. У свою чергу Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування скористалися правом на звернення до суду із зустрічною позовною заявою Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Згідно вимог позовної заяви просили суд позбавити батьківських прав батька [PERSON] та матір [PERSON] щодо неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Згідно ухвали суду, постановленою шляхом внесення до протоколу судового засідання від 08.02.2024 зустрічну позовну заяву було об`єднано в одне провадження з первісним позовом. 21.02.2024 року від позивачів на адресу суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, відповідно до якого викладені заперечення щодо вказаних у зустрічному позові відповідача доводів. 23.02.2024 року також представником за довіреністю Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування - Алексійчук Н.В. подано відповідь на відзив позивачів [PERSON] , [PERSON] .. 27.02.2024 позивачами [PERSON] , [PERSON] подано письмові заперечення. Ухвалою, постановленою шляхом внесення до протоколу судового засідання від 09.04.2024 було закрито підготовчий розгляд справи та призначено судове засідання. Позивачі (за первісним позовом) вимоги первісної позовної заяви підтримали, просили суд про її задоволення, проти зустрічного позову заперечували. У своїх поясненнях посилалися на обставини викладені у позовній заяві, відповіді на відзив та відзиві на зустрічний позов, а також викладених у письмовому вигляді судових дебатах. Представник за довіреністю Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування - Алексійчук Н.В. вимоги зустрічної позовної заяви підтримала, просила суд про її задоволення, одночасно зазначила, що заперечує проти задоволення первісного позову. У своїх поясненнях посилалась на обставини, викладені у відзиву на первісний позов, відповіді на відзив на зустрічний позов та викладених письмових поясненнях. Суд, вислухавши пояснення сторін, показання допитаних у судовому засіданні свідків, дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, дійшов наступних висновків. Нормами ч. 6 ст. 13 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 27.05.2014 року Деснянським районним судом м. Києва від у справі №754/6327/14-ц ухвалено рішення, яким задоволено заяву [PERSON] , [PERSON] про усиновлення малолітніх дітей - [PERSON] 2008 р. н. та [PERSON] , 2010 р. н.. На підставі вказаного рішення було внесено зміни в актовий запис № 18 від 14 липня 2010 року, вчинений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області про народження [PERSON] змінити прізвище дитини з « [INFO] » на « [INFO] », власне ім`я дитини з « [INFO] » на « [INFO] », по - батькові дитини з « [INFO] » на « [INFO] », місце народження з «село Букове Виноградівський район Закарпатська область» на «місто Київ». Дату народження дитини залишити без змін. Внесено зміни в актовий запис № 33 від 05 вересня 2008 року, вчинений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області про народження [PERSON] , змінити прізвище дитини з « [INFO] » на « [INFO] », по - батькові дитини з « [INFO] » на « [INFO] », місце народження з «село Букове Виноградівський район Закарпатська область» на «місто Київ». Ім`я дитини та дату народження дитини залишити без змін (а.с.9-11). Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 3 СК України сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення. Статтею 5 СК України передбачено, що держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Відповідно до статті 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до змісту статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Стаття 207 Сімейного кодексу України визначає що усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Завдання інституту усиновлення полягає у формуванні стабільних та гармонійних умов життя усиновленої дитини, тому, насамперед, стабільними, незмінними повинні бути самі відносини, які виникли внаслідок факту усиновлення. Припинення таких відносин може тяжко травмувати дитину та істотно відобразитися на її інтересах. З метою недопущення порушення інтересів дитини частиною першою статті 238 СК України визначено виключений перелік підстав, за наявності яких суд може скасувати усиновлення. У частині першій статті 238 СК України визначено, що усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо: 1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; 2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; 3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. У контексті положень про усиновлення та батьківство, усиновитель робить свідомий та виважений вибір набути прав батька стосовно дитини, яка не є його кровною, та приймає на себе кореспондуючий цьому обов`язок стати рідною людиною цій дитині, вживати всіх можливих заходів та дій в інтересах дитини, займатися питаннями її виховання та розвитку таким чином і обсягом, яке в мінімальному значенні закріплено у законодавстві та диктується загальними уявленнями про батьківство. При цьому зовнішньо також має прослідковуватися те, що дитина відчуває, що вона перебуває в такому оточенні, яке забезпечить їй у необхідному випадку допомогу, зокрема і на її прохання у звичайних побутових обставинах. Позивачами на підтвердження фактів, які є підставою для скасування усиновлення подано: - копію відповіді КНП «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва» від 16.08.2023 №2166/Б на заяву вх. № 2332 від 11.08.2023 [PERSON] відповідно до якої зазначено, що згідно з реєстрацією викликів у базі даних ПАК «ОДС КМД», 15 серпня 2023 року о 19 год. 29 хв. з приводу «психічні розлади/аномальна поведінка» за адресою: [ADDRESS] , був зареєстрований один виклик екстреної медичної допомоги за №895188. За адресою виклику до гр. [PERSON] , 14 років, був здійснений виїзд бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги. З доданими до відповіді: копією картки виклику швидкої медичної допомоги (форма№109/о) від 15.04.2023 року за №895188, копією картки виклику швидкої медичної допомоги (форма№110/о) від 15.04.2023 року за №5188 до гр. [PERSON] (а.с.5, 6, 7); - копію відповіді ГУ НПУ у м. Києві від 22.11.2023 №301-А3/125/12/01-2023 на адвокатський запит від 14.11.2023 №12 та від 22.11.2023 №302-А3/125/12/01-2023 на адвокатський запит від 14.11.2023 №13 - адвокату Ванєєвій З. про надання інформації (а.с.13-14). Стаття 240 Сімейного кодексу України визначає, що право на звернення до суду з позовом про скасування усиновлення чи визнання його недійсним мають батьки, усиновлювач, опікун, піклувальник, орган опіки та піклування, прокурор, а також усиновлена дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до вимог статті 242 Сімейного кодексу України, якщо усиновлювач був записаний матір`ю, батьком усиновленої ним дитини, він може бути позбавлений батьківських прав за наявності підстав, встановлених у статті 164 цього Кодексу. У разі позбавлення усиновлювача батьківських прав настають наслідки, встановлені статтею 166 цього Кодексу. У разі смерті усиновлювача, позбавленого батьківських прав, дитина одержує право на спадкування на загальних підставах. Батьківські права усиновлювача можуть бути поновлені відповідно до положень статті 169 цього Кодексу. Європейський суд з прав людини у рішенні від 24 березня 2015 року у справі «Zaiet vs Romania» зазначив, що поділ сім`ї є дуже серйозним втручанням, і будь-які такі заходи повинні грунтуватися на досить значущих і вагомих причинах не тільки в інтересах дитини, але і по відношенню до правової визначеності. Анулювання усиновлення не може бути заходом, спрямованим проти усиновленої особи. Правові положення, які регулюють усиновлення, як правило, спрямовані, в першу чергу, на захист інтересів дітей. Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Статтею 5 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов`язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім`ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються. Відповідно до частини першої, четвертої статті 14 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ратифіковано Законом № 3017-VІ (3017-17) від 15 лютого 2011 року із застереженням та заявою) усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Усиновлення може бути скасовано до досягнення дитиною повноліття лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року №3 усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним тільки за рішенням суду за позовами батьків, усиновлювача, опікуна, піклувальника, органу опіки та піклування, прокурора, а також усиновленої дитини, яка досягла чотирнадцяти років. За змістом пункту 13 вказаної постанови усиновлення може бути скасоване, якщо: воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; між усиновлювачем і дитиною незалежно від його волі склалися стосунки, які роблять неможливим виконання ним своїх батьківських обов`язків. Основною причиною скасування усиновлення є невідповідність усиновлення інтересам усиновленої дитини, незабезпечення їй сімейного виховання. Цим поняттям охоплюються усі аспекти правовідношення із усиновлення, як винного, так і невинного характеру зі сторони усиновлювача. До таких обставин, зокрема, слід віднести відсутність взаємної злагоди в силу особистих якостей усиновлювача та (або) усиновленого, в результаті чого усиновлювач не користується авторитетом у дитини або дитина не відчуває себе членом сім`ї усиновлювача та інших обставин, що негативно впливають на емоційний стан дитини. Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях щодо сімейних правовідносин (наприклад, рішення у справі «Мікулич проти Хорватії», «Гаазе проти Німеччини») зазначав, що хоча основною метою статті 8 Конвенції є захист особи від свавільних дій з боку органів державної влади, можуть бути додаткові позитивні зобов`язання, що є невід`ємними від ефективної «поваги» до сімейного життя. Якщо встановлено існування сімейних зв`язків, держава має діяти у такий спосіб, що буде розрахований на те, аби дати можливість таким зв`язкам розвиватися, та вживати заходів, які надаватимуть можливість батькам і дитині возз`єднатися. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» основними засадами державної політики щодо соціального захисту дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа є створення умов для реалізації права кожної дитини на виховання в сім`ї, а також сприяння усиновленню дітей. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 95 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) З матеріалів справи вбачається, що з моменту набуття чинності рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27.05.2014 року по травень 2023 року, неповнолітній [PERSON] , [INFO] , на обліку Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, не перебував. Лише з травня 2023 року із сім`єю почала проводитись робота щодо не допущення вчинення протиправних дій. 09.06.2023 неповнолітнього [PERSON] , [INFO] поставлено на облік Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, як дитину, яка опинилась у складних життєвих обставинах, у зв`язку із ухиленням батьків [PERSON] , [PERSON] від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дитини. 19.07.2023 [PERSON] та [PERSON] звернулись до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою щодо влаштування неповнолітнього сина до Центру соціально-психологічної реабілітації №1 Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, у зв`язку з тим, що між ними не склались стосунки, що унеможливлюють їхнє спільне проживання. Крім того, 26.09.2023 [PERSON] , [INFO] , звернувся до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про позбавлення батьківських прав батьків [PERSON] та [PERSON] у зв`язку з тим, що вони постійно вчиняли відносно нього домашнє насильство та не виконували належним чином свої батьківські обов`язки. Наразі неповнолітній [PERSON] , [INFO] тимчасово влаштований до Центру соціально-психологічної реабілітації №1 Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації (Київської міської державної адміністрації). З метою повного та всебічного з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, судом було допитано у якості свідків осіб, які надали наступні показання: Свідок [PERSON] показала суду, що [PERSON] був усиновлений позивачами. З її сином вони навчались з 1 - го класу, дружили. Син казав, що [PERSON] поводить себе дуже дивно, приходив у порваному одязі та із синцями, має проблеми з батьками. Після пропозиції пожити тиждень у них, для того, щоб влагодились відносини у родині, вони побачили його дійсне ставлення до родини. Свідок зазначила, що коли [PERSON] освоївся, то почав показувати свій характер, проявляв злість, почав обманювати, погрожував побиттям її сина і почав проявляти до її 12 річної доньки дії сексуального характеру. Приводив своїх знайомих із вулиці. Після спроб поговорити з ним, він почав розповідати про свої права, проявляти агресію до її чоловіка, у нього якісь розлади є, можливо психологічні. Вони багато з ним розмовляли, він постійно був чимось невдоволений від дій оточуючих. Він хотів не сім`ю, а тільки людей, які допоможуть йому фінансово. [PERSON] спочатку проявляє позитивні емоції, а потім відкриває себе з іншої сторони. Казав, що його сестра до нього погано ставиться, наговорювала на нього батькам. Свідок [PERSON] показала суду, що позивачів знає, вони її сусіди, відносини добрі. Була неодноразово свідком поведінки [PERSON] , його маніпулятивних вчинків. Допомагали з її молодшим братому його пошуках. Її молодший брат був під впливом [PERSON] . [PERSON] втікав, бо у нього забрали телефон, яким він користувався занадто багато. Відвідував заборонені для дітей сайти. Якщо [PERSON] щось було потрібно, то він поводив себе добре, але коли щось не по його, то він поводив себе агресивно. Свідок [PERSON] показав суду, що позивачі є його сусідами, відносини з ними добрі. Знає що був конфлікт між ними та [PERSON] , коли він втік з дому, позивачі дуже хвилювалися, шукали його. Вони теж допомагали їм у його пошуках. Відомо, що такі випадки були неодноразово. Знає, що коли [PERSON] заборонили користуватися інтернетом, то він потрощив речі у квартирі. Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. Таким чином, суд, надавши оцінку зібраним у справі доказам та показанням свідків, приходить до висновку, що позивачами не доведено той факт, що вони робили усе можливе для належного виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , суду не надано доказів вчинення заходів щодо налагодження контакту з ним, а відтак відмововляє у задоволенні позовних [PERSON] , [PERSON] .. Що стосується вимог Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав суд зазначає наступне. Згідно із положень ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до вимог ч.7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Судом встановлено, що 09.06.2023 неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , поставлено на облік Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації як дитина, яка опинилась у складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням батьків, [PERSON] та [PERSON] від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дитини (здійснення психологічного та фізичного насилля). Неповнолітній [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . 19.07.2023 до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації надійшла заява від [PERSON] та [PERSON] щодо влаштування їх неповнолітнього сина до Центру соціально-психологічної реабілітації № 1 Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), у зв`язку з тим, що між ними не склалися стосунки, що унеможливлює їхнє проживання разом. 09.08.2023 з Деснянського УП ГУ НП у м. Києві надійшло повідомлення про те, що адресою: [ADDRESS] зникла дитина. Неповнолітнього [PERSON] , [INFO] було знайдено та повернуто батькам. Відповідно до наказу Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 20.07.2023 № 21-Т/в неповнолітнього [PERSON] , [INFO] тимчасово був влаштований у родину громадянки [PERSON] . 25.09.2023 [PERSON] написала заяву щодо припинення тимчасового проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у її родині у зв`язку з його поганою, агресивною поведінкою 26.09. 2023 [PERSON] , [INFO] , звернувся до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації з заявою про позбавлення батьківських прав батьків [PERSON] та [PERSON] у зв`язку з тим, що вони постійно вчиняли відносно нього домашнє насильство та не виконували належним чином свої батьківські обов`язки. Відповідно до направлення Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації (Київської міської державної адміністрації) від 02.10.2023 №142-В/з, неповнолітній [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштований до Центру соціально-психологічної реабілітації № 1 Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Згідно із психологічною характеристикою Центру соціально - психологічної реабілітації дітей № 1 Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 17.11.2023 № 069012/505 емоційно -вольова сферанеповнолітнього [PERSON] , [INFO] , характеризується тривожністю з приводу переміщення, емоційною напругою, наявна потреба у любові, прийнятті та відчутті потрібності у постійному та надійному дорослому. Дуже пригнічений психічний стан. Уникає відповідальності та конфліктних ситуацій. В колективі дитина замкнута та тиха. Хлопець постійно один. Дитина тиждень пролежала у ліжку, уникаючи спілкування з оточуючими, був відчужений від усіх соціальних зв`язків. У [PERSON] присутня апатія та почуття болю. Хлопець погано спить та дуже мало їсть. Всі ці маркери можуть вказувати на ознаки ПТРС, на фоні фізичного та психологічного насилля у родині (зі слів дитини). За час перебування [PERSON] у Центрі, психологами та педагогами закладу проведено комплекс заходів, які включають різні види навчально- виховної, профілактичної та психологічної роботи, а саме: індивідуальна та групова робота з психологом, профілактичні заняття за програмами профілактики ризикової поведінки та формування навичок здорового способу життя, навчальної мотивації; формування продуктивних відносин у родині, залучення до групових, творчих занять; розвиток навиків самоконтролю та емоційної регуляції; формування вмінь вирішення конфліктних ситуацій та підвищення впевненості в собі; залучення до групових загальноосвітніх, творчих занять на розвиток вольових зусиль; залучення до культурно-розважальних заходів тощо. Завдяки вищезазначеному комплексу психолого - педагогічної роботи на сьогоднішній день помітні позитивні зміни в психоемоційному стані дитини: знизився рівень емоційної напруги, тривожності та суму дитини з приводу його переміщення; покращився сон, з`явився апетит. З`явилися цілі, бажання до життя. Став більш відкритий до дорослих та однолітків, з`явилися друзі, почав проявляти лідерські якості, зникла апатія. Займається дзюдо-самбо. При спілкуванні з дорослими виявляє повагу, допомагає. Проводиться травмо-терапія з приводу його депресивних думок, робота з самооцінкою, образою та відчуттям провини. За час перебування [PERSON] в Центру соціально - психологічної реабілітації дітей № 1 Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) дитину батьки не відвідували та не телефонували. Неповнолітній періодично підтримує телефонний зв`язок з сестрою. Відповідно до інформації школи І-ІІІ ступенів № 321 Деснянського району міста Києва [PERSON] , [INFO] , навчався в даній школі з першого класу. Батьки приділяли належну увагу [PERSON] , ходили на збори, цікавилися шкільним і громадським життям сина. Останній рік стосунки між [PERSON] та батьками змінилися. Мати занадто прискіпливо ставилася до хлопця, батько завжди підтримував матір. Декілька разів [PERSON] приходив зі слідами насилля на тілі та обличчі. Нормою статті 150 СК України, статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлений обов`язки батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. 21.11.2023 неповнолітній [PERSON] , [INFO] , надав до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації пояснення відповідно до яких, зазначив, що додому повертатися не хоче, спілкується з сестрою по телефону, батьки його не відвідують та не телефонують. 08.12.2023 батько дитини, [PERSON] , надав до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації пояснення, що вони не планують забирати дитину з Центру соціально - психологічної реабілітації дітей №1 Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та прийняли рішення подавати до суду позовну заяву щодо скасування усиновлення. Як вбачається з Висновку № 102-548 від 02.02.2024 про доцільність батьківських прав, Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація дійшла висновку, що батьки свідомо нехтують своїми обов`язками, ухиляються від виховання та навчання дитини, не проявляють щодо неї батьківської турботи, не цікавляться її життям та здоров`ям, не утримують матеріально. Враховуючи інтереси дитини,

Outcome: approved