Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

04.07.2023 року вказана позовна заява надійшла до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області та 24.10.2023 року надійшла за підсудністю до Шевченківського районного суду м.Києва. В позовних вимогах позивач просить: - визнати недійсним у зв`язку з фіктивністю шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] , укладений в Уманському відділі державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 01.07.2022 року, актовий запис №546; - усунути [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в смт Новоархангельськ Голованіського району Кіровоградської області. Вимоги позову обгрунтовані тим, що [INFO] помер рідний брат позивача - [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на майно, яке померлий мав у приватній власності. Ще за свого життя, 21.04.2015 року, [PERSON] склав заповіт за яким все своє майно заповів позивачу. Після смерті [PERSON] , позивач звернулась в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. На підставі якої було відкрито спадкову справу. Крім позивача із заявою про прийняття спадщини звернулась відповідач, як дружина померлого. Інші спадкоємці першої черги відсутні. Як зазначає позивач, відповідач має бути усунена від права на спадкування на підставі положень ч.5 ст.1224 ЦК України оскільки у брата було діагностовано онкологічне захворювання та він погодився на реєстрацію шлюбу з відповідачем так як вона обіцяла лікування в одній з європейських клінік. Як до реєстрації шлюбу, так і після, відповідач проживала і працювала в м.Києві, не мала наміру переїжджати за місцем проживання чоловіка - [PERSON] з наміром вести з ним спільне господарство, хоча вона була пенсійного віку та мала можливість переїхати проживати з чоловіком, зосередитись на його лікуванні. На думку позивача, відповідач зареєструвала шлюб з [PERSON] саме задля отримання спадщини, враховуючи що вона була обізнана про його важку хворобу та відсутність спадкоємців першої черги. Позивач зауважує, що вона із власних заощаджень сплачувала за лікування брата, відповідач не пропонувала свою фінансову допомогу чи допомогу по догляду за хворим чоловіком. Відповідач не була на похоронах чоловіка та поминальних обідах. Крім того, позивач зазначає, що шлюб укладений її братом з відповідачем є фіктивним на підставі положень ч.2 ст.40 СК України, так як він був укладений без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя. 02.01.2024 року до суду надійшов відзив відповідача на заявлені вимоги в якому вона просить відмовити в задоволенні заявлених вимог. Як зазначено у відзиві, з 1985 року відповідач знайома була з [PERSON] . Тривалий час не спілкувались. В лютому 2022 року він зателефонував. З того часу періодично спілкувались по телефону. Вперше зустрілись на початку квітня 2022 року. [PERSON] зустрів її в [PERSON] та повіз до себе додому. [PERSON] запропонував їй переїхати до нього, однак відповідач відмовилась та запропонувала переїхати в м.Київ, де вона має роботу. 17.05.2022 року, перебуваючи в м.Києві, [PERSON] пройшов обстеження в кардіолога та не було виявлено серйозних проблем, «стан відповідає віку». Як зазначає відповідач, [PERSON] не приймав будь-яких ліків при ній, почував себе добре. [PERSON] мав больові відчуття в попереку та він повідомив, що то є наслідками сидячого способу життя. Він самостійно пройшов обстеження в Клінічній лікарні «Феофанія», але медичну документацію не показував, хоча мав занепокоєний вигляд. В червні-липні 2022 року відповідач провела відпустку в Новоархангельську в [PERSON] , проживаючи в його будинку, займалась консервацією, допомагала йому в хатніх справах. Наприкінці червня 2022 року [PERSON] запропонував офіційно зареєструвати з ним шлюб та бути сім`єю. 01.07.2022 року в м.Умань було зареєстровано шлюб. Як зазначає відповідач, шлюб було зареєстровано за наполяганням [PERSON] . У середині липня 2022 року [PERSON] познайомив з його сестрою (позивачем у справі). Вона привітала з одруженням та склалось враження, що вона радіє за брата. Пізніше, прибираючи в будинку відповідач знайшла медичну документацію [PERSON] і дізналась про його хворобу (онкологію). Як зазначає відповідач, [PERSON] не хотів про це казати, так як боявся її втратити. Відповідач наполягла на ретельному медичному обстеженні, однак [PERSON] відтерміновував його. Як вказує відповідач, враховуючи негативне ставлення сестри [PERSON] до себе, вона не поспішала з переїздом до нього. Вони жили на дві адреси, то в Новоархангельську, то в Києві. Наприкінці жовтня 2022 року після спілкування з [PERSON] та враховуючи що він повідомив про поганий стан здоров`я, відповідач приїхала на таксі та було прийнято рішення звернутись до КНП «Обласна клінічна травматологічна лікарня» у м.Кропивницький. [PERSON] перебував на лікуванні у вказаній установі та в приватній лікарні, де було встановлено діагноз «набряк головного мозку», але він категорично відмовився від оперативного втручання. За наполяганням відповідача, [PERSON] проходив лікування в Інституті нейрохірургії у м.Києві. Більшість часу з ним перебувала позивач. Як вказує відповідач, вся медична документація зберігалась у папці [PERSON] , між ними не обговорювалось питання витрат на лікування. Ліки купувала відповідач та позивач. В той же час відповідач визнає ту обставину, що вони не мали спільного бюджету. Після повернення [PERSON] додому після операції, відповідач не приїздила до чоловіка, рідко з ним спілкувалась по телефону. У відзиві відповідач зазначає, що все це пов`язане з тривалими відключеннями електроенергії по всій території України та її зайнятістю на роботі. Також відповідач вказує, що [PERSON] повідомляв їй, що в нього все добре та він з усім справляється. Останній раз відповідач спілкувалась з [PERSON] по телефону 07.01.2023 року, але не довго. Пізніше телефонувала, але не могла поговорити з чоловіком та його сестрою, так як не мала можливості додзвонитись. А ввечері [INFO] знайома повідомила що [PERSON] помер. Відповідач зазначає, що вона була з чоловіком сім`єю, піклувались один про одного, він хотів щоб вона від нього щось отримала, а тому відсутні підстави для задоволення позову. Як зазначено у відзиві, позивачем не доведено жодної з підстав, які б дозволяли навіть припустити, що вони не мали наміру створити сім`ю, мати взаємні права і обов`язки, притаманні подружжю, не прагнули бути сім`єю. Також відповідач зауважує, що [PERSON] не був у безпорадному стані, не просив її про будь-яку допомогу, обмежене спілкування між ними а також та обставина, що вони не обрали одного місця проживання не свідчать про те, що відповідач не піклувалась про чоловіка, а тому відсутні підстави для усунення від права на спадкування так як вказані обставини не є доведеними. 29.04.2024 року до суду надійшла відповідь на відзив в якій позивач наполягає на задоволенні заявлених вимог з підстав, викладених в позовній заяві. Також позивач вказує, що доводи відповідача зазначені у відзиві не підтверджені жодним доказом. Докази надані до відзиву не спростовують тверджень позовної заяви. Як вбачається, відповідачка востаннє телефонувала [PERSON] 29.10.2022 року. 09.05.2024 року до суду надійшла відповідь на відзив в якій представник відповідача наполягає на відмові в задоволенні заявлених вимог з підстав, викладених у відзиві. Як зазначає представник, всі свої відпустки відповідач використовувала в інтересах [PERSON] : супроводжувала його під час візитів до лікарів, їздила з ним до позивача в Молдову, допомагала у хатніх справах, займалась консервуванням та вчиняла інші дії, притаманні особам, які проживають однією сім`єю, піклуються один про одного, планують спільне майбутнє. В судовому засіданні позивач та її представник вимоги позову підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні заявлені вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши матеріали справи та обставини справи в їх сукупності, вислухавши сторони та врахувавши їх процесуальні заяви, свідків, суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. У відповідності до положень ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частина 2 статті 3 СК України визначає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу (ч.1 ст.15 СК України). Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін (ч.4 ст.15 СК України). Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану (ч.1 ст.21 СК України). Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя (ч.1 ст.36 СК України). Шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя (ч.2 ст.40 СК України) При вирішенні справи про визнання шлюбу недійсним суд бере до уваги, наскільки цим шлюбом порушені права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їхніх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення (ч.2 ст.41 СК України). Згідно з положеннями статті 42 СК України, право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у зв`язку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, прокурор, орган опіки та піклування, якщо захисту потребують права та інтереси дитини, особи, яка визнана недієздатною, або особи, дієздатність якої обмежена. В той же час згідно із ч.1 ст.43 СК України, розірвання шлюбу, смерть дружини або чоловіка не є перешкодою для визнання шлюбу недійсним. Стаття 44 СК України визначає, що у випадках, передбачених статтями 39-41 цього Кодексу, шлюб є недійсним від дня його державної реєстрації. Як роз`яснено в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» згідно з Сімейним кодексом шлюб може бути визнано недійсним за рішенням суду або за заявою заінтересованої особи до органу РАЦС; позасудовий порядок визнання шлюбу недійсним настає при вчиненні сторонами при укладенні шлюбу таких істотних порушень умов вступу в шлюб, в силу яких він вважається недійсним і без рішення суду (ст.39 Сімейного кодексу України), зокрема у разі реєстрації шлюбу з особою, яка одночасно перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі; між особами, які є родичами прямої лінії споріднення, а також між рідними братом і сестрою, особою, яка до того була визнана недієздатною. У вказаних випадках за заявою заінтересованої сторони орган РАЦС анулює актовий запис про шлюб. При розгляді судом справ про визнання шлюбу недійсним слід мати на увазі, що за наявності одних підстав суд зобов`язаний, а за наявності інших суд може визнати шлюб недійсним. За рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності (ст. 40 Сімейного кодексу України). Зі змісту шлюбно-сімейних правовідносин, поняття шлюбу, а також положень Сімейного кодексу України та зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що при розгляді спорів щодо фіктивності шлюбу судам необхідно встановити всі обставини справи, зокрема, стосунки подружжя до шлюбу, його тривалість, спільне проживання, у разі тимчасового або роздільного проживання, його причини, ведення господарства подружжям у шлюбі, набуття спільного майна, інші докази, які б свідчили про бажання створити сім`ю чи про його відсутність. Як встановлено судом, 21.04.2015 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження за яким все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів [PERSON] , [INFO] . Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Новоархангельського нотаріального округу Кіровоградської області та зареєстрований в реєстрі за №515. 01.07.2022 року Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) був зареєстрований шлюб [PERSON] та [PERSON] про що складено актовий запис №543. Суду не було надано доказів, що святкування реєстрації шлюбу відбувалось у колі друзів, родичів, знайомих. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Із заявами про прийняття спадщини звернулись: -28.01.2023 року - [PERSON] на підставі заповіту; -14.02.2023 року - [PERSON] як дружина померлого. Як вбачається з матеріалів справи, з 2020 року [PERSON] хворіє та 15.06.2022 року було встановлено діагноз: злоякісне новоутворення простати (передміхурової залози): ацинарна аденокарцинома передміхурової залози (множинні мтс в кістки). Крім того, в жовтні 2022 року було встановлено діагноз - набряк головного мозку. При зверненні до суду з позовом щодо визнання недійсним шлюбу, позивач зазначала, що відповідач не мала намір створювати сім`ю з померлим [PERSON] , шлюб було зареєстровано з метою отримання спадщини. Позиції позивача та відповідача щодо мотивів реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] кардинально відрізняються та сторони посилаються лише на власні пояснення. В той же час, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] пояснили, що їм не було відомо про перебування [PERSON] в шлюбі з відповідачем, вони не бачили відповідача за місцем проживання [PERSON] . В судовому засіданні [PERSON] (син відповідача) як свідок повідомив, що мати (відповідач) приїжджала разом з [PERSON] до нього. Про реєстрацію шлюбу матері свідок дізнався з її слів та у жовтні 2022 року мати повідомила про хворобу [PERSON] . Як повідомив свідок, він приїжджав за місцем проживання [PERSON] раза три. Також свідок зазначив, що він не бачив [PERSON] взимку та не знав про його смерть. [PERSON] як свідок в судовому засіданні пояснив, що він не знав про реєстрацію шлюбу [PERSON] , дружину не бачив. [PERSON] про неї повідомив лише в м.Києві, коли він привіз його на лікування. [PERSON] в судовому засіданні як свідок пояснила, що вона робила ін`єкції [PERSON] та він розповідав, що дружина обіцяла його вивезти на лікування за кордон, але цього не зробила. Крім того свідок пояснила, що [PERSON] повідомляв про недовіру дружині проводити йому ін`єкції. Свідок не бачила відповідача за місцем проживання [PERSON] . [PERSON] в судовому засіданні як свідок пояснила, що 12.09.2022 року відвідала [PERSON] та він її повідомив, що одружився так як відповідач обіцяла допомогти в лікуванні за межами України. На похованні [PERSON] відповідача не було. [PERSON] в судовому засіданні як свідок пояснила, що їй [PERSON] повідомив, що він познайомився з лікарем, яка мала вивезти його на лікування за межі України, але умовою цього була реєстрація шлюбу. Свідок пояснила, що їй не було відомо про реєстрацію шлюбу [PERSON] з відповідачем. Відповідача свідок ніколи не бачила, не чула про неї. [PERSON] як свідок суду пояснила, що вона є колишньою дружиною [PERSON] та тільки в жовтні 2022 року дізналась про одруження колишнього чоловіка, коли він подзвонив та попросив поїхати з ним в м.Кропивницький на лікування. Як повідомила свідок, вона погодилась та коли приїхала в будинок, в якому жив [PERSON] , в будинку був безлад та неприємний запах, в холодильнику були зіпсовані продукти. Після повернення з м.Кропивницький, [PERSON] потребував стороннього догляду, однак не було кому його доглядати. Після того, як свідок вирішила питання щодо госпіталізації [PERSON] , приїхала відповідач та [PERSON] залишився з нею. Як довго відповідач була з [PERSON] свідок не могла пояснити. [PERSON] в судовому засіданні як свідок пояснила, що догляд за [PERSON] здійснювала його сестра (позивач у справі), дружину не бачила. Про дружину стало відомо лише після повернення [PERSON] з Києва (після операції). Дружини не було на похованні [PERSON] . Під час слухання справи судом встановлено, що за період перебування відповідача в шлюбі з [PERSON] , останній перебував двічі на стаціонарному лікуванні. Так в період з 31.10.2022 року по 03.11.2022 року [PERSON] проходив стаціонарне лікування в м.Кропивницький. Однак відповідач, як дружина не підтримувала його під час перебування на лікуванні в м.Кропивницький у вказаний період. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила що саме вона супроводжувала [PERSON] до м.Кропивницький для лікування та у зворотному напрямку, в період часу перебування в м.Кропивницький відповідача не бачила. Позивач в судовому засіданні підтримала пояснення [PERSON] та пояснила, що відповідач не приїжджала в м.Кропивницький. Представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що відповідач перебувала з чоловіком на лікуванні в м.Кропивницький на підтвердження чого надала копії двох чеків про придбання ліків. Однак суд не може прийняти до уваги вказані чеки як належні докази перебування відповідача в м.Кропивницький разом з чоловіком та придбання нею вказаних ліків, оскільки представник відповідача повідомила, що згідно з графіком роботи відповідача, вона працювала з понеділка по п`ятницю та суду не надано доказів, що у вказані дні (31.10.22-03.11.2022 року) відповідач була відсутня на робочому місці. В подальшому, в період з 08.11.2022 року по 16.11.2022 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в Державній установі «Інститут нейрохірургії» та 09.11.2022 року було проведено оперативне втручання - КПТЧ (кістково-пластична трепанація черепа) в скроневій ділянці праворуч. Субтотальне видалення внутрішньо мозкового об`ємного утворення скроневої частки. Як пояснили сторони в судовому засіданні, після виписки 16.11.2022 року з лікувальної установи, [PERSON] потребував сторонньої допомоги, він не міг самостійно забезпечувати власну життєдіяльність. Крім того, позивач та відповідач пояснили, що 16.11.2022 року після повернення [PERSON] з лікувальної установи за місцем свого проживання - Кіровоградська обл., відповідач в той же день вирушила до м.Києва та до його смерті до селища Новоархангельськ Кіровоградської області не приїжджала. Як пояснила відповідач, вона була вимушена поїхати до м.Києва, так як у неї з позивачем були неприязні стосунки. Відповідач не надала суду обґрунтованих пояснень, чому її чоловік не проживав після операції за місцем її проживання, для можливості надання належного догляду, утримання, підтримки. Крім того, з інформації про здійснені телефонні дзвінки відповідачем, вбачається, що [PERSON] не телефонувала чоловікові після 16.11.2022 року для з`ясування його стану здоров`я, не цікавилась його станом здоров`я. Відповідач не надала суду належних та допустимих доказів, що вона мала будь-які перешкоди телефонувати [PERSON] чи приїхати для його підтримки після операції та враховуючи його хворобу. Суд не приймає до уваги пояснення відповідача що саме відсутність світла, зайнятість на роботі та обстріли стали перешкодою для можливості зателефонувати чоловікові, оскільки такі пояснення на обґрунтовані належними та допустимими доказами. Крім того, позивач не довела належними та допустимими доказами власні пояснення щодо здійснення консервування за місцем проживання [PERSON] та її допомогу у влаштуванні [PERSON] на лікування до Державної установи «Інститут нейрохірургії». Позивач в судовому засіданні заперечувала факт здійснення консервування відповідачем та пояснила, що на лікування до Державної установи «Інститут нейрохірургії» було надано направлення лікувальною установою в м.Кропивницький. З інформації, щодо вихідних дзвінків по номеру телефона [NUMBER] (як пояснили сторони цим номером телефона користувався померлий [PERSON] ) вбачається, що [PERSON] до реєстрації шлюбу з [PERSON] телефонувала останньому з періодичністю один раз в 2-3 дні, а то і щодня. В той же час, після реєстрації шлюбу такі розмови були рідшими та значно меншої тривалості. В певні проміжки часу спілкування позивача з чоловіком взагалі відсутнє, зокрема, 06-10 вересня 2022 року, 12-13 вересня 2022 року, 15-18 вересня 2022 року, 20-21 вересня 2022 року, 24-29 вересня 2022 року, 30 вересня - 08 жовтня 2022 року. В жовтні відповідач не кожного дня телефонувала чоловікові. В листопаді місяці зафіксовано лише один дзвінок - 15.11.2022 року . Після повернення [PERSON] за місцем проживання 16.11.2022 року після операції, відповідач не телефонувала йому жодного разу до дня його смерті. Крім того, відповідач, будучи лікарем за фахом, не залишилась з чоловіком та не підтримувала його після проведеної операції в листопаді 2022 року. При тому що відповідач в судовому засіданні підтвердила, що після операції [PERSON] потребував сторонньої допомоги. В той же час суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин проживання відповідача разом з [PERSON] після реєстрації шлюбу, враховуючи що сама відповідач вказує, що вона працювала в м.Києві. Надана довідка №22-04/140 вк від 29.03.2024 року, видана Державною установою «Національний науковий центр «Інститут кардіології, клінічної та регенеративної медицини імені [PERSON] Стражеска» щодо відпусток [PERSON] не може свідчити що у вказані проміжки часу (після реєстрації шлюбу) вона перебувала разом із своїм чоловіком, враховуючи заперечення позивача щодо проживання відповідача з чоловіком та пояснення свідків про відсутність її за місцем проживання [PERSON] . Відповідач під час слухання справи не надала суду доказів, що вона проживала разом з [PERSON] , підтримувала з ним фактичні шлюбні відносини та мали спільний бюджет. Судом під час слухання справи встановлено, що [PERSON] та відповідач фактично жили окремими життями, спільного господарства не вели, один одного не утримували та спільного майна не набували. Відповідач зазначала, що вона придбавала ліки для [PERSON] . Однак під час слухання справи відповідач не надала виписку по банківському рахунку з якого можна зробити висновок про придбання нею ліків чи препаратів, не надано доказів, що вона мала фінансову можливість їх придбавати, враховуючи вартість ліків які необхідні хворим з онкологічними захворюваннями. У судовому засіданні під час розгляду справи судом встановлено, що, укладаючи шлюб, відповідач фактично не мала наміру створити сім`ю та набути прав та обов`язків подружжя. З моменту реєстрації шлюбу відповідач не проживала з [PERSON] , спільного господарства не вели, спільного сімейного бюджету не мали, спільно набуте майно у них відсутнє. Відповідач не довела суду що вона мала бажання проживати разом з [PERSON] , дбати про його добробут та моральний стан сім`ї, піклуватися про нього, підтримувати. Також суду не надано доказів, що вони разом відпочивали чи відвідували своїх рідних, близьких та друзів. Поведінка відповідача під час перебування у шлюбі не відповідає загальновизнаним у суспільстві нормам поведінки осіб, які мають бажання створити сім`ю та взяти на себе взаємні зобов`язання. Таким чином враховуючи стосунки сторін до шлюбу, незначну тривалість останнього, поведінку сторін під час шлюбу та ставлення один до одного, відсутність спільного побуту, взаємних прав та обов`язків, підтримки дружиною чоловіка під час його хвороби, відсутність бажання знати про його стан здоров`я, суд приходить до висновку, що шлюб був укладений без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя та його фіктивність. В зв`язку з цим, позов підлягає задоволенню, а укладений між сторонами шлюб - визнанню недійсним на підставі ч.2 ст.42, ст.44 Сімейного кодекс України від дня його державної реєстрації. Щодо вимог позову про усунення відповідача від права спадкування суд зазначає наступне. Відповідно до абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Частиною п`ятою статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Однак враховуючи що судом задоволені вимоги позову про визнання шлюбу недійсним, наслідком чого є неможливість відповідачу отримати спадщину після померлого [PERSON] , тому суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині усунення відповідача від спадкування. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial