Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

В провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання батьківства. В позовних вимогах просить суд: -Визнати громадянина України [PERSON] , [INFO] батьком [PERSON] , [INFO] , яка народилася у місті Дніпропетровськ, Дніпропетровської області (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , виданий Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного Дніпропетровського міського управління юстиції 11.03.2016 року, актовий запис №237 від 11.03.2016 року. -Внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , який народився у місті Дніпропетровськ, Дніпропетровської області (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного Дніпропетровського міського управління юстиції 11.03.2016 року, актовий запис № 237 від 11.03.2016 року), зазначивши у графі «батько» - [PERSON] . [INFO] , громадянина України; у графі «по-батькові» залишити « [PERSON] », залишивши прізвище дитини, як « [PERSON] » та видати нове свідоцтво про народження з урахуванням вказаних змін. Позовній вимоги обґрунтувала тим, що [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) є матір`ю дитини [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження, актовий запис №237, від 11.03.2016 року, серія [NUMBER] , копія додається). Батьком дитини [PERSON] є відповідач [PERSON] . З Відповідачем [PERSON] була знайома з 1996 року, оскільки вони разом навчалися в Дніпропетровському вищому училищі фізичної культури в період з 1996 по 1998 роки та проживали в одному гуртожитку, а в подальшому підтримували стосунки як чоловік та жінка. До народження доньки 16.02.2016 року, сторони підтримували стосунки, відповідач надавав позивачці матеріальну допомогу. Після народження доньки відповідач обіцяв оформити своє батьківство на новонароджену доньку, надав [PERSON] копії паспорту та РНОКПП, але в подальшому відмовився особисто з`явитися до органів реєстрації цивільного стану та подати документи на реєстрацію дитини. Вказані обставини підтверджуються довідками про навчання позивача і відповідача в Дніпропетровському вищому училищі фізичної культури, отриманими на запит адвоката, листівкою відповідача від 14.02.2016 року, наявними у позивача документами відповідача про навчання, копії паспорту та коду відповідача. Оскільки сторони не перебували в зареєстрованому шлюбі, а відповідач як батько дитини не подав заяву про визнання батьківства та не з`явився особисто до органів РАЦС - відомості в свідоцтво про народження дитини були записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження № 00016415085 від 11 березня 2016 року, Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №00044434949 від 09 квітня 2024 року. Прізвище, власне ім`я та по-батькові в графі «Відомості про батька» було вигадані [PERSON] та зазначено « [PERSON] ». На сьогоднішній день, Відповідач, хоча і не проживає разом з дитиною, але ставиться до [PERSON] як до рідної доньки, вони спілкуються, проводять час разом, він купує деякі речі. [PERSON] ставиться до відповідача як до рідного батька та називає його татом, а він її донькою. Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Позивач з Відповідачкою разом не проживають з 2016 року. [PERSON] проживає разом з Позивачкою. Відповідач приїздить до доньки, надає матеріальну допомогу на її утримання та дуже активно приймає участь у її вихованні. У судовому засіданні позивач [PERSON] не з`явилась. Надала клопотання в якому свої позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Надав до суду клопотання в якому позовні вимоги підтримав та просив суд розгляд справи проводити у його відсутність. Представник третьої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у судове засідання не з`явився. Був належним чином повідомлений. Клопотань не надавав. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши наданні докази, суд встановив, що наявні підстави для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) є матір`ю дитини [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження, актовий запис №237, від 11.03.2016 року, серія [NUMBER] , копія додається). Батьком дитини [PERSON] є відповідач [PERSON] . З Відповідачем [PERSON] була знайома з 1996 року, оскільки вони разом навчалися в Дніпропетровському вищому училищі фізичної культури в період з 1996 по 1998 роки та проживали в одному гуртожитку, а в подальшому підтримували стосунки як чоловік та жінка. До народження доньки 16.02.2016 року, сторони підтримували стосунки, відповідач надавав позивачці матеріальну допомогу. Після народження доньки відповідач обіцяв оформити своє батьківство на новонароджену доньку, надав [PERSON] копії паспорту та РНОКПП, але в подальшому відмовився особисто з`явитися до органів реєстрації цивільного стану та подати документи на реєстрацію дитини. Вказані обставини підтверджуються довідками про навчання позивача і відповідача в Дніпропетровському вищому училищі фізичної культури, отриманими на запит адвоката, листівкою відповідача від 14.02.2016 року, наявними у позивача документами відповідача про навчання, копії паспорту та коду відповідача. Оскільки сторони не перебували в зареєстрованому шлюбі, а відповідач як батько дитини не подав заяву про визнання батьківства та не з`явився особисто до органів РАЦС - відомості в свідоцтво про народження дитини були записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження № 00016415085 від 11 березня 2016 року, Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №00044434949 від 09 квітня 2024 року. Прізвище, власне ім`я та по-батькові в графі «Відомості про батька» було вигадані [PERSON] та зазначено « [PERSON] ». На сьогоднішній день, Відповідач, хоча і не проживає разом з дитиною, але ставиться до [PERSON] як до рідної доньки, вони спілкуються, проводять час разом, він купує деякі речі. [PERSON] ставиться до відповідача як до рідного батька та називає його татом, а він її донькою. Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Позивач з Відповідачкою разом не проживають з 2016 року. [PERSON] проживає разом з Позивачкою. Відповідач приїздить до доньки, надає матеріальну допомогу на її утримання та дуже активно приймає участь у її вихованні. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Згідно зі статтею 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Ніяких моральних та правових обмежень будь-які діти не знають. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державними органами реєстрації актів цивільного стану в установленому законом порядку. За змістом частини першої статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Зокрема Статтею 128 СК України визначено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ст. 134 СК на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Частина перша статті 135 СК України передбачає, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Доказами батьківства конкретного чоловіка можуть бути різноманітні документи (листи, заяви за місцем роботи про надання матеріальної допомоги тощо), усні заяви та поведінка відповідача під час вагітності матері та після народження дитини (турбота про матір, вітання з новонародженим, обрання імені дитині та інше). Усе це може прямо чи опосередковано свідчити про те, що батьком дитини є саме позивач. Крім цього, на сьогодні існує багато видів різноманітних експертиз, які дозволяють встановити батьківство з великою мірою точності. Такими є, наприклад, генетична дактилоскопія (по ДНК, де міститься генетичний код, індивідуальний для кожної особи, при цьому ДНК дитини завжди поєднує ознаки ДНК матері та батька), експертиза по амніотичній рідині (води при вагітності). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що: "доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved