Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

19 лютого 2024 року до Рівненського міського суду Рівненської області за підсудністю згідно ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 19 січня 2024 року надійшла на розгляд позовна заява Товариства зобмеженою відповідальністю "Росвен Інвест Україна" до\~\~ [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Вказана позовна заява мотивована тим, що 24 січня 2022 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів у позику № 2856148, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». На виконання умов вищевказаного договору, позивач свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю та надав відповідачу грошові кошти. 23 травня 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» було укладено договір факторингу № 01.02-25/23, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору факторингу у порядку та строки встановлені договором факторингу. Відповідач не здійснила своєчасних платежів у повному обсязі, для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам в строк, вказаний в договорі, чим суттєво порушила взяті на себе зобов`язання. Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору № 2856148 від 24.01.2022 року, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Росвен Інвест Україна» на момент подання позовної заяви до суду складає 47 806 грн. 47 коп., з яких заборгованість по тілу 10 499,99 грн., заборгованість по відсоткам 37 306,48 грн. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 47 806 грн. 47 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684,00 грн. Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 квітня 2024 року у справі № 570/6659/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості позовні вимоги задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» заборгованість за договором про надання коштів у позику № 2856148 від 24.01.2022 р. в розмірі 47 806 грн. 47 коп., з яких: заборгованість по тілу 10 499,99 грн., заборгованість по відсоткам 37 306,48 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», судові витрати, у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2 684,00 гривень. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 16 липня 2024 року заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 квітня 2024 року ухвалене у справі за позовом\~\~Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» «Росвен Інвест Україна» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості скасовано та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 22 липня 2024 року представник відповідача адвокат Калінін С.К. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що матеріалами справи не підтверджено укладення ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] кредитного договору, погодження ними умов кредитування та надання відповідачу кредиту. Крім того, кредитний договір № 2856148 від 24.01.2022 не містить інформації про підписання ТОВ «Лінеура Україна» з використанням засобу електронного цифрового підпису чи одноразового ідентифікатора. Зазначив, що позивачем подано паперові копії електронних доказів. Оригінали електронних доказів суду не надано. Також позивач не надав суду докази про отримання [PERSON] листа на адресу електронної пошти чи смс повідомлення про здійснення входу останньою на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, а тому в матеріалах справи відсутні докази укладення кредитного договору в електронному вигляді. ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» надало лист ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» від 23.05.2023 про детальний опис дій, вчинених сторонами для укладання договору № 2856148 від 24.01.2022 в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», в якому зазначено, що договір був підписаний відповідачем з використанням одноразового ідонтифікатора «А928», направленого 24.01.2022 19:35:16 на номер мобільного телефону - [NUMBER] . Проте, на підтвердження укладення кредитного договору № 2856148 від 24.01.2022 позивач не надав докази, що зазначений в договорі одноразовий Ідентифікатор «4928» був направлений ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на номер телефону чи електронну пошту [PERSON] . Таким чином, з форми та змісту листа ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» від 23.05.2023, кредитного договору неможливо встановити достовірність зазначених в них обставин. В матеріалах справи відсутні докази, з яких можна було б установити, що [PERSON] пройшла ідентифікацію у інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» при вході в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», через номер телефону, який він сам зазначив. Заперечуючи проти позову, [PERSON] не визнає факт заповнення формуляру заяви або іншої форми про прийняття пропозиції в електронній формі, отримання одноразового ідентифікатора, а також вчинення інших дій, які можна розцінювати як прийняття пропозиції укласти електронний договір. ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» не надало до матеріалів позовної заяви жодних доказів вчинення [PERSON] таких дій, надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір відповідно до ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір. ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» не надало суду доказів проведення ідентифікації [PERSON] при вході в особистий кабінет, в порядку передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. Вказує на те, що доданий до позовної заяви роздрукований розрахунок заборгованості як на підставу задоволених вимог є необґрунтованим, оскільки сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не є первинними документами, які б підтверджували умови кредитування та суму заборгованості за кредитом. Крім того, до договору факторингу № 01.02-25/23 від 23.05.2023 долучено копії першої та останньої сторінок Реєстру боржників до указаного договору, які є нечитабельними та із його змісту неможливо встановити чи наявні там дані щодо відповідача. Крім цього, сформований директором ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» Витяг з реєстру боржників №1 до Договору факторингу № 01.02-25/23 містить номер кредитного договору, дані відповідача, дані щодо договору та розмір заборгованості, проте, такий витяг не містить підпису іншої сторони Договору факторингу - ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», а тому не може бути визнаний належним та допустимим доказом. Оцінюючи усе вищевикладене в сукупності, сторона відповідача вважає, що ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» у встановленому законом порядку, не довело факту укладення кредитного договору в електронному вигляді, перерахування кредитних коштів за договором, відступлення права грошової вимоги, а тому підстави для стягнення на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та відсотками відсутні. У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу. У судове засідання відповідач не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа. Однак, представник відповідача адвокат Калінін С.К. до відзиву долучив заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 24 січня 2022 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів у позику №2856148, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» 24.01.2022 року направило\~ [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір про надання коштів у позику № 2856148 після заповнення відповідачем відповідної електронної заявки на отримання фінансового кредиту на сайті первісного кредитора в мережі Інтернет, що знаходиться за адресо юhttps://www.credit7.ua/. 24.01.2022 року [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладання договору № 2856148, на умовах визначених офертою. Відповідно до п.1.1 Договору Товариство надає Клієнту фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених Договором ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Так, на підтвердження існування договірних відносин позивачем у справі було надано договір про надання фінансового кредиту № 2856148 від 24.01.2022 р., вказаний договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А928. Відповідно до ч. 1 п.п. 1.2, 1.3 договору тип кредиту кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає 10 500,00 гривень. Строк кредиту 360 днів, що може бути змінений (у бік зменшення) в порядку та на умовах визначених в п. 4.2 договору. 23 травня 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» було укладено договір факторингу № 01.02-25/23, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору факторингу у порядку та строки встановлені договором факторингу. Факт переходу права вимоги до ТзОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» підтверджується платіжною інструкцією № 9152 від 24.05.2023 р. та витягом з реєстру боржників № 1 до договору факторингу. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором про надання коштів у позику № 2856148 від 24.01.2022, заборгованість відповідача станом на 23.05.2023 року складає 47 806 грн. 47 коп., з яких: заборгованість по тілу 10 499,99 грн., заборгованість по відсоткам 37 306,48 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За нормами статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно положень статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами частин 3, 6, 7, 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Судом встановлено, що 24 січня 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Договір № 2856148 про надання коштів у позику в електронній формі шляхом його підписання відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Сторонами Договору в належній формі було погоджено умови кредитування, зокрема, розмір кредиту, порядок його надання і повернення, розмір відсотків за користування кредитом. ТОВ «Лінеура Україна» виконало взяті на себе зобов`язання та переказало суму кредиту на картковий рахунок відповідача, натомість відповідач умови Договору належним чином не виконала, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунку, наведеному позивачем, складає 47 806 грн. 47 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 10 499 грн. 99 коп.; заборгованість по відсоткам 37 306 грн. 48 коп. ТОВ «Лінеура Україна», уклавши 23 травня 2023 року з ТОВ «Росвен Інвест Україна» Договір факторингу №01.02.-25/23, набуло права грошової вимоги до відповідача по вказаному Договору № 2856148 про надання коштів у позику від 24 січня 2022 року, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість в розмірі 47 806 грн. 47 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 10 499 грн. 99 коп.; заборгованість по відсоткам 37 306 грн. 48 коп. Доводи представника відповідача [PERSON] про те, що відповідач не укладала договору про надання коштів у позику та матеріали справи не містять будь-якого належного підтвердження укладення відповідного договору на увагу не заслуговують, оскільки до позовної заяви представником позивача приєднано Договір № 2856148 про надання коштів у позику від 24 січня 2022 року підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто укладення між сторонами правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Аналогічний висновок викладений у постанові КЦС в складі Верховного Суду від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19. Також, суд зауважує, що Договір № 2856148 про надання коштів у позику від 24 січня 2022 року містить прізвище, ім`я, по батькові відповідача, РНОКПП, адресу, мобільні телефони, електронну пошту. Доказів того, що персональні дані відповідача були використані товариством для укладення договору від її імені, відповідачем та його представником до суду не надані, як і не надано доказів того, що відповідач зверталася до правоохоронних органів із відповідною заявою про вчинення відносно неї шахрайських дій чи оскарження нею правомірності укладеного договору. Доводи представника відповідача [PERSON] про те, що позивачем не приєднано доказів, які б підтвердили перерахування кредитних коштів відповідачу суд до уваги не приймає, так як позивачем до позовної заяви приєднано лист ТОВ «Лінеура Україна» № 2856148-01 від 23 травня 2023 року на запит «Росвен Інвест Україна» з переліком операцій, де зазначено частково номер картки, на яку перераховані кошти, який збігається з реквізитами платіжної банківської картки, вказаної в п. 2.1 кредитного договору. Натомість відповідач чи його представник доказів того, що відповідні кошти не були перераховані ТОВ «Лінеура Україна» на картковий рахунок відповідача, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок не належить їй, не надали. Враховуючи умови надання кредиту, суд зазначає, що саме боржник має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, і він мав можливість надати суду виписку зі свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від ТОВ «Лінеура Україна» на виконання укладеного договору. Доводи представника відповідача [PERSON] про те, що позивачем не доведено права вимоги до відповідача суд відхиляє, оскільки на підтвердження переходу права вимоги від ТОВ «Лінеура Україна» до позивача позивачем подано копію Договору факторингу № 01.02.-25/23 від 23 травня 2023 року, реєстр боржників № 1 до договору факторингу № 01.02.-25/23 від 23 травня 2022 року, однак нечитабельного варіанту, про що звертає увагу і представник відповідача у своєму відзиві, натомість суд бере до уваги поданий позивачем Реєстр боржників (витяг) як Додаток № 1 до Договору факторингу № 01.02.-25/23 від 23 травня 2022 року, платіжну інструкцію №9152 від 24 травня 2023 року, про сплату коштів за Договором факторингу № 01.02.-25/23 від 23 травня 2023 року. Відтак, з огляду на надані докази до позивача перейшло право вимоги до відповідача за Договором № 2856148 про надання коштів у позику від 24 січня 2022 року. Загалом, суд зауважує, що відповідачем чи його представником [PERSON] , на відміну від позивача, жодних доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову подано не було. Відповідно суд доходить висновку про необхідність задоволення позову повністю. Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2 684,00 грн.

Outcome: approved