Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить: розірвати шлюб між нею та відповідачем; після розірвання шлюбу змінити її прізвище з " [PERSON] " на дошлюбне " [PERSON] ".. На обґрунтування позову зазначила, що 09 серпня 2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . З листопада 2023 року шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство вони не ведуть. Основною причиною припинення шлюбних відносин стала втрата почуття любові, поваги та взаємної підтримки між нею та відповідачем. Їх малолітній син [PERSON] з народження є дитиною з інвалідністю, потребує постійного лікування, догляду, комплексного обстеження, тривалої інтенсивної реабілітації з метою корекції мови, інтелекту, комунікативних навичок, соціальної адаптації. Вона багато часу приділяла та приділяє синові, його реабілітації, лікуванню та спілкуванню. Відповідач не зміг до кінця психологічно усвідомити те, що народження дитини з особливими потребами змінило їх буття, як подружжя, поведінку в сім`ї, змінило цінності, прагнення, їх психологічний стан та реакції, що, в свою чергу, призвело до деформації взаємин у сім`ї та почуттів подружжя один до одного, а також зробило неможливим їх спільне проживання однією сім`єю. Вважає, що сім`я розпалась остаточно, тому просить шлюб розірвати. 19 липня 2024 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представниця позивачки [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позивачка подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Статтею 24 Сімейного кодексу України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 09 серпня 2014 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській обл., актовий запис № 412, дошлюбне прізвище позивачки « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 17). \~ \~ \~ \~Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 12). Спільне життя сторін не склалося, вони не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин, не мають спільного сімейного бюджету. З огляду на вищевикладене та приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновлювати подружні відносини сторони не бажають, позивачка підтримала позов, а відповідач позов визнав, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, збереження шлюбу не відповідає їх інтересам, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін і дитини, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, примирення бути не може, і шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved