Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою в обґрунтування якої зазначив, що перебував з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 21.06.2008. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 15.12.2023 шлюб між сторонами розірвано, рішення набрало законної сили 16.01.2024. Під час шлюбу за спільні кошти подружжя 28.07.2022 сторони придбали легковий автомобіль марки «SUBARU», модель «FORESTER» (загальний легковий універсал), 2008 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу: [NUMBER] , державний номер [NUMBER] . Право власності на вказаний автомобіль зареєстрували за відповідачем. Після розірвання шлюбу автомобіль залишився в користуванні відповідача. Згідно зі звітом про оцінку майна, вартість автомобіля «SUBARU», Forester, 2008 року випуску, р.н. [NUMBER] , становить 410000 грн. Позивач просить суд визнати за ним в порядку поділу майна подружжя право власності на 1/2 частину спірного автомобіля, іншу 1/2 частину автомобіля залишити на праві власності за відповідачем. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 05.08.2024 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 10:30, 27.08.2024. Ухвалою суду від 13.08.2024 заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено та накладено заборону на відчуження будь-яким способом транспортного засобу: автомобіля «SUBARU», модель «FORESTER» (загальний легковий універсал), 2008 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу: [NUMBER] , державний номерний знак: [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] , [INFO] . 23.08.2024 до суду надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, у якій [PERSON] просить визнати за нею в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 2/3 частки чотирикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] та на автомобіль марки SUBARU FORESTER, ідентифікаційний номер транспортного засобу: [NUMBER] , державний номерний знак: [NUMBER] . Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 27.08.2024 постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 11:00, 23.09.2024. 23.09.2024 від представника відповідачки адвоката Горшкової Г.І. надійшла заява про повернення зустрічної позовної заяви. Ухвалою суду від 23.09.2024 зустрічну позовну заяву повернуто позивачу за зустрічним позовом. Позивач та представник позивача у підготовче судове засідання не з`явились, представник позивача подала до суду письмову заяву, у якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, а розгляд справи провести за її відсутністю. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явились, представник відповідача подала суду письмову заяву, у якій позовні вимоги визнана у повному обсязі, не заперечувала проти задоволення позову, просила розглянути справу без її участі. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти і відповідні ним правовідносини: сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.06.2008. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 15.12.2023 шлюб між сторонами розірвано, рішення набрало законної сили 16.01.2024 (а.с. 11-13). 28.07.2022 сторони придбали легковий автомобіль марки «SUBARU», модель «FORESTER» (загальний легковий універсал), 2008 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу: [NUMBER] , державний номер [NUMBER] . Право власності на вказаний автомобіль зареєстровано за відповідачем (а.с. 14-15). Згідно зі звітом про оцінку майна, вартість автомобіля «SUBARU», Forester, 2008 року випуску, р.н. [NUMBER] , становить 410000 грн (а.с. 10). Як убачається з ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачка вартість автомобіля не оспорювала, клопотань про призначення судової експертизи з метою встановлення вартості майна суду не надала, отже суд вважає наданий позивачем звіт в обґрунтування вартості спірного автомобіля допустимим, належним, достовірним та достатнім доказом. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вказана норма закону свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. У статті 68 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється співвласником виключно за взаємною згодою. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 22, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Під час судового розгляду справи позивачем вимог щодо відступу від рівності часток у праві власності не заявлено, відповідачем подано заяву про визнання позову. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. На підставі наданих доказів судом установлено, що спірний автомобіль придбаний під час шлюбу та є спільною власністю подружжя, вказана обставина визнана відповідачем. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже підстав не прийняти визнання позову відповідачем у суду немає, тому суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що має бути задоволена. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем при зверненні до суду сплачено 2050,00 грн судового збору, отже 1025,00 грн суд стягує з відповідача на користь позивача, а 1025,00 грн повертає позивачу з державного бюджету. Заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 13.08.2024 мають бути скасовані з метою реалізації сторонами своїх майнових прав.

Outcome: approved