Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

У грудні 2023 року [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Кучерява Тетяна Юріївна, звернулась до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до Малинівської територіальної громади в особі Малинівської сільської військової адміністрації про визнання права власності у порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що 04.10.2022 між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2321883500:06:004:0041, площа 8,445 га, що розташована за адресою: Запорізька область, Гуляйпільський район, с/р Любимівська. Спадкове майно належало спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 1959 від 28.07.2016. За життя спадкодавця була зачата його дитина дочка [PERSON] , [INFO] . В її інтересах позивач і звертається до суду. Інших спадкоємців ані за законом, ані за заповітом, крім [PERSON] , немає. Позивач зверталась до державної нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину дочці померлого [PERSON] , проте постановою від 29.06.2023 нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії, посилаючись на те, що позивачем не були надані оригінали документів, що підтверджують право власності спадкодавця на земельну ділянку. У зв`язку з наведеним позивач просить суд визнати за дочкою право власності на вказану вище земельну ділянку в порядку спадкування за законом після померлого батька дитини. Ухвалою суду від 04.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та підготовче засідання призначене на 15.02.2024. Ухвалою суду від 15.02.2024 з Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори витребувані докази, необхідні для повного та всебічного розгляду справи. Вимоги ухвали виконані 16.04.2024. Ухвалою суду від 07.08.2024 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Від представника позивача адвоката Кучерявої Т.Ю., надійшла заява про розгляд справи без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Від представника відповідача начальника Малинівської сільської військової адміністрації Шиша В., надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги визнають, не заперечують щодо їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, дійшов до наступних висновків. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 04.10.2022 між позивачем [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а.с. 7 зворотний бік). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] (а.с. 8). За життя спадкодавця була зачата його дитина дочка [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , батьками дитини записані позивач [PERSON] та померлий [PERSON] (а.с. 7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2321883500:06:004:0041, площа 8,445 га, що розташована за адресою: Запорізька область, Гуляйпільський район, с/р Любимівська. Спадкове майно належало спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 1959 від 28.07.2016. Вказане підтверджується Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 342903770 від 15.08.2023 (а.с. 11-12). Позивач зверталась до державної нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину дочці померлого [PERSON] , проте постановою від 29.06.2023 нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії, посилаючись на те, що позивачем не були надані оригінали документів, що підтверджують право власності спадкодавця на земельну ділянку (а.с. 13). Згідно відповіді Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори № 255/01-16 від 26.03.2024, спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] не виявлені (а.с. 60). Тобто, з наведеного вбачається, що дочка [PERSON] , 01.06.2023, є єдиною спадкоємицею до майна померлого, адже померлим заповіту складено не було, інших спадкоємців за законом та/або за заповітом немає. Статтею 1216\~ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218\~ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Частиною 1 ст. 1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч.ч. 1-2 ст. 1223 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до частин 4-5 ст. 1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Пленум Верховного Суду України у постанові від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину в судовому розгляді не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (п. 23). Оскільки в позасудовому порядку позивач не може оформити спадкових прав своєї дочки через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на майно, належне спадкодавцеві, вона вимушена звернутись до суду з відповідним позовом. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, а також визнання позову відповідачем, зважаючи на всі вищезазначені норми закону, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними та обґрунтованими, у зв`язку із чим вони підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved