Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-18 00:00:00

І. Виклад позиції сторін. Тячівська окружна прокуратура Закарпатської області в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, третя особа на стороні позивача: комунальне некомерційне підприємство "Тячівська районна лікарня" Тячівської міської ради, звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення. Посилається на те, що вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 березня 2024 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. [PERSON] обвинувачувався у тому, що він 17 листопада 2023 року, близько 21 години 00 хвилин, керуючи автомобілем марки "Volkswagen Passat", проїжджаючи по вулиці Народній в с. Ганичі Тячівського району, біля будинку №373, рухаючись у напрямку с. Нересниця Тячівського району, здійснив наїзд на пішохода, в результаті чого потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді перелому луски лівої скроневої кістки, епідуральної та субдуральної гематом, множинних переломів кісток правої гомілки зі зміщенням, забою органів грудної клітки зліва у вигляді посттравматичного гідротораксу, які відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень. В зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в КНП "Тячівська районна лікарня" Тячівської міської ради. Згідно інформації КНП "Тячівська районна лікарня" Тячівської міської ради [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КНП "Тячівська районна лікарня" Тячівської міської ради 20 ліжко-днів, а саме з 17 листопада 2023 року по 08 грудня 2023 року. Витрати на лікування [PERSON] понесені із надходжень, що надійшли від Національної служби охорони здоров`я. Факт отримання потерпілим тілесних ушкоджень та його перебування на стаціонарному лікуванні знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із суспільно-небезпечним діянням, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та кримінально-караними діями [PERSON] . Загальна сума витрачених бюджетних коштів за час стаціонарного лікування потерпілого становить 36 625 грн. 78 коп. Цивільний позов про відшкодування витрат на лікування потерпілого у межах вказаного кримінального провадження не заявлявся, у добровільному порядку вказані кошти не відшкодовані. На обґрунтування підстав для представництва інтересів держави прокурор зазначив, що невідшкодування витрат, здійснених за рахунок державного та місцевого бюджетів на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] негативно впливає на фінансування лікування інших хворих, унаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина в галузі охорони здоров`я, забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій. Однак ні Національною службою здоров`я України, ні КНП "Тячівська районна лікарня", ні Тячівською міською радою, як органами, уповноваженими державою здійснювати функції у спірних правовідносинах, заходи щодо стягнення заподіяної шкоди не вживались ні під час розгляду кримінального провадження у суді, ні у порядку цивільного судочинства. Просить стягнути із [PERSON] на користь Національної служби здоров`я України із зарахуванням коштів до державного бюджету на розрахунковий рахунок UA978999980313080115000026011, ГУК у м.Києві/Шевченківський район/24060300, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм.подат.), витрати на лікування потерпілого від кримінального правопорушення у розмірі 36 625 гривень 78 копійок. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Прокурор в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник Національної служби здоров`я України в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник комунального некомерційного підприємства "Тячівська районна лікарня" Тячівської міської ради в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує. Відповідач в судове засіданняне з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 01 серпня 2024 року справу за позовом Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, третя особа на стороні позивача: комунальне некомерційне підприємство "Тячівська районна лікарня" Тячівської міської ради до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Судом на підставі частини 2 статті 247 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 березня 2024 року [PERSON] засуджено за ч.2 ст.286 КК України та обрано покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки, із звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, за те, що він 17 листопада 2023 року, близько 21 години 00 хвилин, керуючи автомобілем марки "Volkswagen Passat", проїжджаючи по вулиці Народній в с. Ганичі Тячівського району, біля будинку №373, рухаючись у напрямку с. Нересниця Тячівського району, здійснив наїзд на пішохода, в результаті чого потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді перелому луски лівої скроневої кістки, епідуральної та субдуральної гематом, множинних переломів кісток правої гомілки зі зміщенням, забою органів грудної клітки зліва у вигляді посттравматичного гідротораксу, які відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень (а.с.14-18). Згідно довідки КНП "Тячівська районна лікарня" Тячівської міської ради № 182/01-20 від 26 червня 2024 року, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КНП "Тячівська районна лікарня" Тячівської міської ради з 17 листопада 2023 року по 08 грудня 2023 року. Лікування проведено за рахунок коштів НСЗУ (а.с. 22). Із довідки видатків на лікування хворого, виданої КНП "Тячівська районна лікарня" Тячівської міської ради за № 29 від 09 лютого 2024 року відомо, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КНП "Тячівська районна лікарня" Тячівської міської ради 20 ліжко-днів, а саме з 17 листопада 2023 року по 08 грудня 2023 року, і сума видатків на його лікування становить 36 625 грн. 78 коп. (а.с. 21). V. Оцінка Суду. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п. 3 ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і у визначеному законом порядку. Згідно ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та (або) моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно - небезпечне діяння. Особа, яка не пред`явила цивільного позову у кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам\~фізичної\~або\~юридичної особи, а також шкода, завдана\~майну\~фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07 липня 1995 року "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" у кримінальному судочинстві відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого може покладатися тільки на особу, вина якої у вчиненні злочину встановлена обвинувальним вироком суду. Відповідно до ч.2 ст.1191 ЦК України держава має право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення. Частинами 1 та 3 ст.1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила\~кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати\~закладові охорони здоров`я\~на лікування потерпілого від цього\~кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж\~необхідної оборони\~або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. Положеннями п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 №545, передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003 (у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Судом встановлено, що витрати на лікування [PERSON] понесені із надходжень, що надійшли від Національної служби охорони здоров`я. Факт отримання потерпілим тілесних ушкоджень та його перебування на стаціонарному лікуванні знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із суспільно-небезпечним діянням, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та кримінально-караними діями [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позову прокурора в інтересах держави щодо стягнення з [PERSON] витрат медичного закладу на стаціонарне лікування потерпілого, у зв`язку з чим такі позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь Закарпатської обласної прокуратури 3 028 гривень 00 копійок сплаченого судового збору.

Outcome: approved