Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Зазначав, що [PERSON] від [PERSON] було отримано в борг грошові кошти у загальній сумі 15 500 доларів США. Факт отримання [PERSON] коштів підтверджується: - розпискою від 20.10.2021 на суму 2 000 доларів США, строком повернення до 21.10.2022, - розпискою від 24.11.2021 на суму 12 500 доларів США, строком повернення до 24.11.2022, - розпискою від 29.12.2021 на суму 1 000 доларів США, строком повернення до 29.12.2022. 23.01.2023 на адресу [PERSON] було направлено вимогу про сплату боргу, однак відповідач заборгованість за договорами позики не повернув. Посилаючись на закінчення строку повернення боргу і відмовою відповідача виконувати взяті на себе зобов`язання по його поверненню, позивач просив стягнути з відповідача на його користь 15 500 доларів США. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 5 668 грн. 14 коп. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10 000 грн. Позивач у судове засідання не з`явився, представник позивача подав до суду заяву, у якій просив розглядати справу за відсутності його та позивача в якій вказав, що позов підтримує в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності позивача та його представника. [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з`явився в судове засідання без повідомлення причин; не подав відзив; позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 20.10.2021 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, на підтвердження якого [PERSON] було складено розписку (а.с. 11). Відповідно до умов зазначеного договору [PERSON] отримав від [PERSON] у борг суму коштів у розмірі 2 000 доларів США та зобов`язався повернути у строк до 21.10.2022 У встановлений в договір позики строк відповідач кошти в розмірі 2 000 доларів США позивачу не повернув. 24.11.2021 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, на підтвердження якого [PERSON] було складено розписку (а.с. 12). Відповідно до умов зазначеного договору [PERSON] отримав від [PERSON] у борг суму коштів у розмірі 12 500 доларів США та зобов`язався повернути у строк до 24.11.2022 У встановлений в договір позики строк відповідач кошти в розмірі 12 500 доларів США позивачу не повернув. 29.12.2021 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, на підтвердження якого [PERSON] було складено розписку (а.с. 13). Відповідно до умов зазначеного договору [PERSON] отримав від [PERSON] у борг суму коштів у розмірі 1 000 доларів США та зобов`язався повернути у строк до 29.12.2022. У встановлений в договір позики строк відповідач кошти в розмірі 1 000 доларів США позивачу не повернув. Відповідно до вимоги про сплату боргу від 23.01.2023 [PERSON] повідомив [PERSON] про наявну заборгованість за договорами позики у загальному розмірі 15 500 доларів США (а.с.14). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як установлено судом, у встановлений договором позики строк [PERSON] борг за договорами позики не повернув. Доказів на спростування зазначених обставин [PERSON] суду не надано. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості у розмір 15 500 доларів США, а саме: за договором позики від 20.10.2021 у розмірі 2 000 дол. США, за договором позики від 24.11.2021 у розмірі 12 500 дол. США, за договором позики від 29.12.2021 у розмірі 1 000 дол. США. Крім того, позивач у позовній заяві просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. Судом установлено, що 14.07.2022 між адвокатським бюро «Абакумової А.С. «Гранд-Право» (адвокат) та [PERSON] (клієнт) було укладено договір про надання правничої допомоги № 07-22/1 (а.с.26). Відповідно до п. 1.1. клієнт доручає, а адвокат, відповідно до чинного законодавства України, приймає на себе зобов`язання надавати правовоу допомогу та здійснювати представницькі повноваження, захищати права та інтереси клієнтиа в обсязі та на умовах, встановлених цим договором та за домовленістю сторін. Згідно з актом про надання послуг № 5 від 28.02.2023 адвокатське бюро «Абакумової А.С. «Гранд-Право» виконано настіпні роботи, а саме: написання позовної заяви (10 годин - 10 000 грн.) (а.с. 28). На підтвердження сплати зазначених сум надано квитанцію від 30.03.2023 (а.с. 29). Відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Ураховуючи те, що позивачем надано суду обгрунтований розрахунок суми витрат, понесених на правничу допомогу, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з позивача 10 000 грн. витрат на правничу допомогу. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді судового збору у розмірі 5 668 грн. 14 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved