Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-05 00:00:00

14.08.2024 позивачка [PERSON] , звернулася до суду з позовом до відповідача до Стрептівського старостинського округу про встановлення факту належності [PERSON] , померлої [INFO] , державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на ім`я [PERSON] , що необхідно для реалізації спадкових прав, визнання за [PERSON] права на земельну ділянку та житлового будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріально дії. Позивачка вважає, що фактично прийняла спадщину і вступила в оперативне управління, до дня смерті [PERSON] постійно проживала та була прописана одна в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою. Померла в шлюбі не перебувала, дітей у останньої не було. Так як позивачка зареєтрована та проживає у селі Стрептів, отже постійно допомагала [PERSON] , разом вели господаврство, обробляли присадибну земельну ділянку, позивачка проводила поточні ремонти у будинку, оплачувала комунальні послуги, позивачка оплачувала лікування померлій, а також здийснила її поховання. Ухвалою судді від 26.08.2024 року відкрито провадження у цивільній справі, призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивачка не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнали. За таких обставин, суд розглянув справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. При цьому фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, з огляду на положенняст.247 ч.2 ЦПК України. Відповідно доч.4ст.206ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. За вимогами ст.ст. 328-330 ЦК України право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону. Згідно ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданого 12.02.2024 Кам`янка-Бузькою міською радою. За життя [PERSON] склала заповіт зареєстрованого в реєстрі за №12, посвідчений секретарем виконкому Стрептівської сільської ради від 04.02.2019 за яким, все майно де б воно не було і з чого не складалось заповідає [PERSON] . До дня смерті, [PERSON] , проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] , а заповіт від імені померлої №12 від 04.02.2019 не змінювався та не скасовувався. Після смерті спадкодавці відкрилась спадщина, до складу якої входить: земельна ділянка площею 0,7552 га, кадастровий номер 4622186600:11:000:0007; земельна ділянка площею 0,2949 га, кадастровий номер 4622186600:09:000:0119, на території Кам`янка-Бузької міської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належало померлій згідно державного акту на право влансості на земельну ділянку від 01.09.2004, серії ЛВ №015026; житловий будинок [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва на право особистої власноті на убдівлі виданим Червоноградським МБТІ від 04.07.1995 та записано в реєстрову книгу за №256. Також з матеріалів справи видно, що при видачі державного акту на право власності на земельну ділянку площею 1,0501 га, серії ЛВ №015026 виданого 01.09.2004 Кам`янка-Бузькою райдержадміністрацією та свідоцтва на право особистої власності будівлі виданого Червоноградським МБТІ від 04.97.1995 допущено описку вказано « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Згідно ч.1ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У відповідності до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови у її прийнятті, право на спадкування за законом почергово одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Заповіт є особистим розпорядженням і складається від імені однієї фізичної особи. (ст. 1233 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положення статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та Протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності прав приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За нормами ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялись внаслідок його смерті. Обставин, які б вказували, що на спадкове майно окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, в суді не встановлено. Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно\~немає. У зв`язку із вищенаведеним, суд приходить переконання, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються нормами глави 86 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до вимог п. 2 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику в справах про спадкування", особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно дост.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Вирішуючи питання про встановлення даного факту суд виходить з того, що відповідно до ч.1ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до вимог п.п. 4, 7 Постанови ПВС України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян та організацій, коли за законом вони вправі звернутися до суду в інтересах інших осіб, а також за заявою прокурора. Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. В силу вимог п.5 ч.2ст. 293 ЦПК України,суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно вимог п.п.1, 6 ч.1ст. 315 ЦПК України,суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Приймаючи до уваги вказані обставини, проаналізувавши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки підтверджений матеріалами справи, встановлення даного факту необхідне заявнику для оформлення спадщини, іншого порядку його встановлення законом не визначено. Доказів, які б викликали сумнів суду у правомірності вимог заявника у судовому засіданні не здобуто. Відповідно до п.9Перехідних положень ЦПК України(в редакції Закону України № 2147-VII від 03 жовтня 2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.328,1218,1223,1261ЦК України,

Outcome: approved