Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою, у якій просила встановити факт її постійного проживання з 25.08.1975 року по 13.11.2017 року за адресою: [ADDRESS] разом з чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування заяви вказала, що 25.08.1975 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. [INFO] [PERSON] помер. З моменту реєстрації шлюбу по день смерті чоловіка вона проживала разом з ним в будинку за адресою: [ADDRESS] . 15.07.1988 року вона зареєструвала своє місце проживання за іншою адресою, однак увесь час проживала спільно з чоловіком. Зазначає, що після смерті чоловіка відкрилася спадщина, однак, при зверненні до нотаріуса їй відмовлено у оформленні спадщини з підстав відсутності доказів постійного проживання разом зі спадкодавцем на момент смерті. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.05.2024 року відкрито провадження у справі в порядку окремого позовного провадження та призначено судовий розгляд. Заявниця в судовому засіданні 24.07.2024 р. вимоги заяви підтримала, просила їх задовольнити. Заявниця вказала, що вона постійно проживала разом з чоловіком до моменту його смерті, однак, зареєстрована була і досі є за іншою адресою, за якою ніколи не проживала. Представник Херсонської міської ради в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у відсутність представника. Суд, заслухавши 24.07.2024 р. вступне слово заявниці, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Допитана в судовому засіданні 24.07.2024 року в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що заявницю знає з 1980 року, вона проживає за адресою: [ADDRESS] разом зі своїм чоловіком [PERSON] та сином. Він бував у них в родині, чоловік заявниці був його товаришем. Йому відомо, що заявниця була зареєстрована за іншою адресою, однак постійно проживала з чоловіком до дня його смерті. Допитана в судовому засіданні 18.09.2024 року свідок [PERSON] суду пояснила, що заявниця її подруга та сусідка, знає її з 1979 року. Вона з 1989 року почала проживати за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] мешкала в будинку [ADDRESS] , у них будинки були розділені огорожею. Заявниця проживала увесь час разом з чоловіком до моменту його смерті. 25 серпня 1979 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, внаслідок чого дружині присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу виданим повторно серії [NUMBER] від 19.08.1998 року. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 13.11.2017 року. За довідкою про склад сім`ї №91 виданої 19.08.2019 р. головою органу самоорганізації населення, за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] проживає за вказаною адресою без реєстрації з 25.08.1979 року (арк. справи 12). Вказане додатково підтверджується довідкою №46 про фактичне місце проживання особи без реєстрації від 18.07.2023 р., виданої головою ОСН №4 [PERSON] (арк. справи 19). Листом приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Єрьоменко В.Г. від 20.05.2019 р. №56/01-16 на звернення [PERSON] щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] повідомив про пропущення строку на подання заяви та відсутність відомостей щодо постійного проживання разом зі спадкодавцем, рекомендовано звернутися до суду. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №77833294 від 31.07.2024 р., спадкова справа після померлого [PERSON] не заводилась. Згідно зі статтею 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно роз`яснень, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до п. 23 постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Отже для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Суд,\~проаналізувавши зібрані\~та дослідженні\~докази в\~їх сукупності,\~допитавши свідків,\~дійшов висновку\~про наявність\~підстав для\~встановлення факту\~постійного проживання\~ [PERSON] \~із спадкодавцем\~ [PERSON] \~на час\~відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Визначення періоду спільного проживання не має юридичного значення для встановлення факту спільного проживання разом зі спадкодавцем, оскільки визначальним є саме встановлення факту спільного проживання на момент смерті спадкодавця. Встановлення факту постійно проживання із спадкодавцем має для заявника юридичне значення та є необхідним для оформлення нею спадкових прав, а так як законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, то суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню. Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Рішення в повному обсязі складене 23 вересня 2024 року. На підставі викладеного, ст. 4, 5, 12, 81, 259, 263, 264, 265, 273, 299, 300, 393 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved