Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-05 00:00:00

08.01.2024 року [PERSON] звернулася до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Фінансів», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анна Сергіївна, приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтований тим, що 11.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис № 71851 (далі Виконавчий напис), про стягнення з позивача на користь ТОВ «Форвард Фінансів» заборгованості в розмірі 7\~491,63 грн. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) № 1172 від 29.06.1999 року. Оскільки нотаріус не врахував, що законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору, а також не врахував спірність суми заборгованості, позивач вважає Виконавчий напис незаконним. На підставі Виконавчого напису постановою приватного виконавця Макаренко А.С. відкрито виконавче провадження № 676731277, у межах якого звернуто стягнення на доходи позивача, та стягнуто з позивача 8\~940,79 грн., з яких: 7\~491,63 грн. сума боргу за виконавчим документом, 700 грн. витрати на проведення виконавчих дій, 749,16 грн. основна винагорода приватного виконавця. На підставі зазначеного позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, Виконавчий напис, а також стягнути з відповідача 9\~616,01 грн. безпідставно стягнутих коштів. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.01.2024 року цивільну справу передано на розгляд до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська. 02.02.2024 року вищевказана цивільна справа надійшла до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.02.2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. 18.03.2024 року від представника ТОВ «Форвард Фінансів» надійшов відзив на позов. у якому заперечував проти позовних вимог. Заперечення обґрунтовано тим, що Виконавчий напис вчинено відповідно до закону та на підставі наданих відповідачем як правонаступником первісного кредитора документів, що доводять безспірність заборгованості. При цьому позивачем не надано доказів сплати боргу. Кошти, стягнуті у виконавчому провадженні не є безпідставно набутими, оскільки між сторонами є договірні відносини, що виключає можливість застосування положення ч. 1 ст. 1212 ЦК України. Визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, не є підставою для повернення боржнику стягнутих на його підставі коштів у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Окрім того, у виконавчому провадженні стягнуто 7\~491,63 грн., а не 9\~616,01 грн., які просить стягнути позивач. Доказів отримання відповідачем грошових коштів у розмірі 9\~916,01 грн. позивачем не надано. На підставі викладеного просить відмовити в задоволенні позову. 06.06.2024 року від представника позивача надійшли пояснення, у яких зазначено, що Виконавчий напис вчинено в порушення чинного законодавства, заборгованість не є безспірною. Визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення стягнутих у виконавчому провадженні коштів відповідно до ст. 1212 ЦК України. \~ \~ \~ \~У судове засідання учасники судового процесу не з`явилися. Від представника позивача [PERSON] [PERSON] надійшла заява, у якій просила розглянути справу без її участі, позов підтримала. Представник відповідача ТОВ «Форвард Фінансів» про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак, про причини неявки суд не повідомив, у відзиві просив у задоволенні позову відмовити. Від приватного виконавця Макаренко А.С. надійшла заява, у якій просила розглядати справу без її участі. Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини неявки не повідомила. \~ \~ \~ \~ Враховуючи викладене, суд доходить висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами. \~ \~ \~ \~Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, доходить висновку, що вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке. \~ \~ \~ \~ У ході судового розгляду встановлено, що 11.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис № 71851 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Форвард Фінансів» заборгованості за кредитним договором № 482136392 від 01.10.2014 року, укладеним з АТ «Альфа-Банк», в розмірі 7\~491,63 грн. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 року (а.с.12-оберт). 06.12.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко А.С. під час проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 67673127, відкритому на підставі Виконавчого напису, винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] (а.с.13-14). Згідно з листом приватного виконавця Макаренко А.С. № 71550 від 25.12.2023 року 07.11.2023 року у виконавчому провадженні № 67673127 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, з доходів боржника стягнуто 9\~616,01 грн.. з яких: 200 грн. повернуто боржнику, 7\~491,63 грн. перераховано в рахунок сплати заборгованості на рахунок стягувача, 749,16 грн. перераховано в рахунок сплати основної винагороди приватного виконавця, 1\~175,22 грн. у рахунок сплати витрат виконавчого провадження. Відповідно до ст.ст. 15, 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч.1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі ст.\~18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства\~юстиції України\~22\~лютого 2012\~року №\~296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно до пунктів 1, 2 Глави 12 Порядку виконавчі написи вчиняються нотаріусами на документах, які встановлюють заборгованість або передбачають повернення майна. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, то він має бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріального документа. Згідно із ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з пп. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, пп. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172\~(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України\~«Про нотаріат» та Порядку. Як вбачається зі змісту спірного виконавчого напису нотаріуса, під час його вчинення Нотаріус керувався статтями 87-91\~Закону України\~«Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172. Відповідно до п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Перелік доповнено вказаним пунктом на підставі Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою КМУ від 26 листопада 2014 р. № 662. При цьому, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 р. в частині, зокрема, доповнення Переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Таким чином, Перелік на час вчинення Виконавчого напису діяв в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Відповідно до п. 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. З копії кредитного договору, укладеного позивачем з АТ «Альфа-Банк» вбачається, що кредитний договір, на підставі якого вчинено Виконавчий напис не посвідчений нотаріально. Враховуючи викладене, правова підстава для вчинення спірного Виконавчого напису на підставі п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172, відсутня. Положення ст.\~50\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Враховуючи приписи ст. ст.\~15,\~16,\~18 ЦК України, ст. ст.\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року №6-887цс17. Із змісту позову вбачається, що заборгованість є спірною. Позивач стверджує, що кредитні кошти повертала, надала квитанції про внесення платежів для отримувача АТ «Альфа-Банк». Відповідач доказів на підтвердження безспірності заборгованості позивача перед відповідачем не надав. Жодними належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 76-80 ЦПК України доводи позивача відповідачем спростовані не були. На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку про наявність правових підстав для визнання Виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та задоволення позову в цій частині. Частиною першою\~статті 1212 ЦК України\~визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи ( потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ч. 2 ст. 1212\~ЦПК України\~положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Частиною третьої\~статті 1212 ЦК України\~встановлено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про : - повернення виконаного за недійсним правочином; - витребування майна власником із чужого незаконного володіння; - повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; - відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз\~ст. 1212 ЦК України\~дає підстави для висновок, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали ( аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі № 910/1238/17). Відсутність правової підстави- це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовим актами або правочином. Крім того, згідно з п. 3 ч. 3\~ст. 1212 ЦК України\~положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави ( висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 року у справі № 910/9072/17). Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Такий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18. За таких обставин факт визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивача) таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення коштів. Враховуючи, що з листа приватного виконавця Макаренко А.С. № 71550 від 25.12.2023 року встановлено, що стягнуті у виконавчому провадженні в рахунок сплати заборгованості 7\~491,63 грн. перераховано на рахунок стягувача ТОВ «Форвард Фінанс», вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а позов у цій частині підлягає задоволенню. Разом з тим, доказів отримання відповідачем коштів у розмірі 1 175,22 грн., які стягнуті як витрати виконавчого провадження, а також 200 грн., які згідно з листом виконавця повернуті боржнику як надмірно стягнуті кошти, матеріали справи не містять. Також у виконавчому провадженні було стягнуто з позивача 749,16 грн. в рахунок сплати основної винагороди приватного виконавця. При цьому відповідно до ч. 7 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Отже, повернення основної винагороди отриманої приватним виконавцем у ході виконавчого провадження регулюється відповідними нормами Закону України «Про виконавче провадження» і стягуються безпосереднього з останнього, однак таких вимог позивачем не заявлено. Таким чином, у суду відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 2\~124,38 грн. (9\~616,01 грн. 7\~491.63 грн.), тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У даному позові заявлено вимогу немайнового та майнового характеру. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, на підставі постанови Верховного Суду по справі 743/1481/21 від 19.10.2022 року, судовий збір у розмірі 1\~073,60 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Враховуючи, що позивачем сплачено судовий збір за вимогу майнового характеру в розмірі 1\~073,60 грн., позов задоволено частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 836,42 грн. (7\~491,63 грн. * 1\~073,60 грн./9 616,01 грн.). Окрім того, позивач просила стягнути з відповідача понесені нею витрати на професійну правову допомогу у розмірі 6\~000 грн. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження таких витрат позивачем надано копії: ордера на надання правничої (правової) допомоги; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; договору про надання правової допомоги № 12-37 від 01.12.2023 року, відповідно до п. 3.1. якого за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар (винагороду) в порядку і розмірі, передбаченому додатковою угодою, додаткової угоди від 01.12.2023 року, згідно з якою визначено, що клієнт зобов`язується сплатити адвокату 6\~000 грн. на підставі підписаного акту приймання-передачі виконаних робіт протягом місяця після ухвалення рішення; акту приймання-передачі від 30.12.2023 року до вказаного договору, відповідно до якого адвокат виконала, а [PERSON] прийняла такі послуги: консультування по справі 1 000 грн., аналіз судової практики, пошук інформації щодо діяльності нотаріуса 2\~000 грн., складання позовної заяви 3\~000 грн. Від представника відповідача ТОВ «Форвард Фінансів» надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, у якому просив відмовити позивачу в стягненні витрат на правничу допомогу у зв`язку з невідповідністю суми гонорару складності справи, а також недоведеністю таких витрат, оскільки не надано доказів оплати послуг. У поясненнях від 06.06.2024 року представник позивача виклала заперечення проти заявленого відповідачем клопотання та зазначила, що витрати на правову допомогу в розмірі 6\~000 грн. відповідають складеності справи та є обґрунтованими. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на правову допомогу, суд виходив з такого. У п.п. 113-117 рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» від 07 листопада 2013 року, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно із договірними зобов`язаннями. Отже, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічних висновків дійшла ВП ВС у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19. Таким чином, суд не бере до уваги посилання відповідача на відсутність квитанції про сплату послуг адвоката, оскільки позивач підписанням акту приймання-передачі підтвердила обов`язок їх сплати протягом місяця після ухвалення рішення. Разом з тим, з додаткової угоди до договору про надання правової допомоги № 12-37 від 01.12.2023 року та акту приймання-передачі до вказаного договору від 30.12.2023 року, вбачається, що адвокатом надано такі послуги: консультування по справі вартістю 1\~000 грн., аналіз судової практики та пошук інформації щодо діяльності нотаріуса вартістю 2\~000 грн., складання позовної заяви вартістю 3\~000 грн. При цьому аналіз судової практики та пошук інформації не є окремою послугою та необхідний для складання позовної заяви, тому витрати у розмірі 2\~000 грн. є необґрунтованими. Таким чином, позивачем обґрунтовано та доведено судові витрати на правову допомогу в розмірі 4\~000 грн. Враховуючи, що позов задоволено частково, а саме немайнову вимогу в повному обсязі, а майнову в частині 7\~491,63 грн., з відповідача на користь позивача підлягаю стягненню судові витрати на професійну правову допомогу в розмірі 3\~558,16 грн. (2 000 грн. + 7\~491,63 грн. * 2\~000 грн./9 616,01 грн.) \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене,

Outcome: partial