Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , відповідно якого просила: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 24.04.2009 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №216. В обґрунтування вимог позовної заяви зазначає, що 24.04.2009 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . Від сумісного життя мають чотирьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з матірю. Шлюбні стосунки з відповідачем припинені у 2019 році, і з цього часу проживають окремо. Спільне життя не склалося, виникли не переробні протиріччя, не було взаєморозуміння, виникали конфлікти, сварки з річних причин. Рішення про розірвання шлюбу є добре виваженим. На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України та в порядку ч. 8 ст. 187 ЦПК України, судом витребувано відомості з Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, надійшло інформаційне повідомлення, зареєстроване в канцелярії, відповідно до якого відповідач [PERSON] значиться зареєстрованим за наступною адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.08.2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач не з`явився, матеріали справи містять заяву, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує та просить їх задовольнити, провести розгляд справи без участі позивача. Відповідачем [PERSON] до суду 23.09.2024 року подана заява, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу між ним та позивачем визнав в повному обсязі, на розірвання шлюбу погоджується, розгляд справи просить проводити без його участі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Будь-які інших заяв чи клопотань від сторін до суду не надходило та судом не вирішувалось. У зв`язку з наявністю письмових заяв від сторін про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності сторін, на підставі наявних у справі матеріалів. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявною в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , 24 квітня 2009 року був зареєстрований шлюб Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №216, під час реєстрації якого відповідач змінив дошлюбне прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Від шлюбу у сторін народилась четверо дітей: двоє доньок: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , серії № [NUMBER] та серії [NUMBER] , які є неповнолітніми. Спору про поділ майна заявлено не було. Відповідачем [PERSON] визнаються позовні вимоги про розірвання шлюбу, про що подано окрему заяву. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно положень ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Враховуючи встановлені у справі обставини, визнання відповідачем вимог позову про розірвання шлюбу, яке не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд дійшов висновку про відсутність підстав для збереження шлюбу між сторонами на розірвання якого наполягають сторони, у зв`язку з чим суд приходить до висновку що вимоги позову підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили, підлягає надісланню до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його ухвалення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Щодо розподілу судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, і задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп., сплачений ним під час звернення з позовом до суду, а інші 50 % судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп. слід повернути позивачу з державного бюджету. На підставі наведеного,

Outcome: approved