Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 25 серпня 2021 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про що 25 серпня 2021 року було складено відповідний актовий запис № 2527. Прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка та дружини [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видане 25 серпня 2021 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). В шлюбі у них із відповідачем народилася одна дитина, а саме дочка, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане Добросинсько-Магерівською сільською радою Львівського району Львівської області 14 лютого 2022 року. Спочатку після реєстрації шлюбу їх із відповідачем спільне подружнє життя проходило в злагоді та любові, між ними були теплі стосунки, взаєморозуміння, повага та любов. Однак, поступово стосунки між ними погіршувалися, що раз частіше почали виникати непорозуміння, сварки, а суттєве погіршення в стосунках відбулося приблизно 1 (один) рік тому. Все це зумовлене тим, що в них із відповідачем різні погляди на життя та ведення господарства, різні характери. Упродовж тривалого періоду, а саме упродовж 4 (чотирьох) місяців сторони не підтримують подружніх стосунків як чоловік та жінка, проживають окремо. Наголошує, що всі їхні з відповідачем спроби покращити подружні стосунки не призвели до позитивного результату. Фактичний розрив подружніх стосунків, окреме проживання упродовж тривалого часу, надали позивачу можливість переконатися, що вона втратила почуття любові та поваги до відповідача, окреме проживання тільки позитивно впливає на неї та на її психоемоційний стан. Вважає, що її подальше із відповідачем спільне проживання та збереження сім`ї з врахуванням комплексу вказаних вище обставин є неможливим. Шлюб за таких умов суперечить її інтересам, а тому настоює перед судом про розірвання шлюбу. Просить позов задоволити . Позивач в судове засідання не з`явилася, однак п. 5 прохальної частини позовної заяви та окремою заявою на адресу суду від 01.08.2024 року (а.с. 15) просить суд розглядати справу у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду заяву з проханням слухати справу у його відсутності. Не заперечує щодо задоволення позову. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. З свідоцтва про одруження серії [NUMBER] ,\~яке видане\~25\~серпня 2021\~року відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану у\~місті Львові\~Західного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Львів)\~(а.с.\~12)\~вбачається,\~що 25\~серпня 2021 року\~сторони зареєстрували\~шлюб,\~про що\~в Книзі\~реєстрації шлюбів\~було зроблено\~відповідний актовий\~запис за\~№ 2527.\~ Прізвище дружини після одруження [PERSON] . За час перебування у шлюбі у сторін народилася дочка, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане Добросинсько-Магерівською сільською радою Львівського району Львівської області 14 лютого 2022 року (а.с. 13). Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання є відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім`ї носить стійкий характер, сім`я розпалась остаточно, сторони припинили подружні стосунки близько пяти місяців, втратили одне до одного почуття любові та поваги, сім`я фактично не існує, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. А тому, вимога позивача про відновлення їй дошлюбного прізвища « [PERSON] » підлягає задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд враховує, що позивач у п. 3 прохальної частини позовної заяви питання стягнення судового збору з відповідача просить не вирішувати, однак у разі визнання відповідачем позову просить повернути йому з державного бюджету 50 % суми сплаченого ним судвого збору. А тому незважаючи на те, що позовні вимоги позивача задоволені повністю, питання стягнення з відповідача в користь позивача 50% судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, не підлягає вирішенню, не є предметом розгляду справи, оскільки суд розглядає справу лише в межах заявлених вимог.

Outcome: approved