Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-05 00:00:00

І. Позиція сторін у справі у березні 2024 р. позивач звернулася до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 16000 грн 00 коп., щомісячно починаючи з дня пред?явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позов мотивований тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.11.2015 по 15.01.2024, у вказаному шлюбі у сторін народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сторони проживають окремо, спільні діти проживають разом з матір?ю та перебувають на її утриманні. У свою чергу, відповідач не надає належну матеріальну допомогу. Позивач не має змоги самостійно забезпечувати дітей належним чином, оскільки діти потребують матеріальної допомоги, а саме: витрати на навчання, харчування, сезонний одяг, підтримання здоров`я, а також потребують духовного розвитку. Крім того, [PERSON] є дитиною з інвалідністю, а тому йому необхідне спеціальне харчування, додаткове періодичне та санітарно курортне лікування, та визначений перелік ліків. У свою чергу, відповідач є здоровою та працездатною особою, а також до розлучення фактично сплачував на утримання дітей зазначену суму, а тому з відповідача слід стягнути аліменти на утримання спільних малолітніх дітей у твердій грошовій сумі, у розмірі 16000 грн 00 коп., а саме 9000 грн 00 коп. на утримання [PERSON] та 7000 грн 00 коп. на утримання [PERSON] . У судовому засіданні 06.09.2024 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання у розмірі 3500 грн 00 коп. на кожну дитину, оскільки відповідач працює у ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «СОТИ» з 22.11.2023 року на посаді службовець на складі (комірник) та його доходи становлять 20611 грн 43 коп. на місяць. Крім того, доводи позивача не відповідають дійсності, так як відповідач постійно надає матеріальну допомогу та дбає про дітей. Між сторонами була укладена нотаріальна заява про фактичне проживання дітей від 30.11.2023. Діти з моменту укладення заяви і по сьогоднішній день проживають за графіком по 2 тижні на місяць у відповідача та позивача. Під час проживання дітей з відповідачем, він повністю їх утримує та забезпечує потреби дітей для загального та всебічного їх розвитку. У квартирі відповідача облаштована кімната для дітей, де вони можуть спати та проводити дозвілля. Відповідач оплачував дитсадок сина та додаткові заняття дочки. Також, коли діти потребують медичної допомоги, відповідач самостійно звертається до медичного закладу. [PERSON] знаходився з дочкою у стаціонарі по догляду за дитиною з 09.04.2024 по 11.04.2024, у зв`язку з закритим перелом с/3 лівої променевої та ліктьової кістки [PERSON] та покривав всі витрати по її лікуванню (а.с. 160-167). ІІ. Процесуальні дії і рішення суду відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначено головуючого - суддю Ул`яновську О.В. (а.с. 28-29). Ухвалою судді від 06.03.2024 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням без виклику сторін (а.с. 31-32). Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03.06.2024 позовні вимоги задоволено (а.с.39-43). Ухвалою суду від 22.08.2024 заяву про перегляд заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03.06.2024 задоволено, скасовано заочне рішення суду від 03.06.2024, призначено загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче засідання (а.с. 154-157). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06.09.2024 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 183). Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити, а судові витрати покласти на відповідача. Також, позивач у судовому засіданні зауважила, що діти не завжди проживають два тижні з батьком, та два тижні з матір`ю, а лише на літніх канікулах у бабусі червень-липень, куди батько лише приїжджає гостювати. Відповідач та його представник у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, підтримали позицію викладену у відзиві. А також відповідач заперечував, що діти з ним не проживають. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. ІІІ. Фактичні обставини справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] (а.с. 18). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17). 15.01.2024 рішенням Святошинського районного суду м. Києва шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 22-23). Як вбачається з посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] є дитиною з інвалідністю (а.с. 19). Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №2454 від 27.12.2023 [PERSON] , [INFO] має діагноз: MKXX -Q43.8 Природжена вада розвитку товстого (а.с. 20-21). Відповідно до довідки №СОТ00000018 від 05.09.2024 [PERSON] працює в ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «СОТИ» з 22.11.2023 року на посаді службовець на складі (комірник) та його дохід за період з 01.03.2024 по 31.08.2024 становить 123668 грн 61 коп. (а.с. 167). 30.11.2023 [PERSON] та [PERSON] дійшли згоди, що діти [PERSON] та [PERSON] будуть фактично проживати за двома адресами, а саме: за адресою батька - [ADDRESS] та за адресою матері - [ADDRESS] , період та строки проживання дітей за певною адресою буде вирішуватися батьками, між собою в усній формі, що підтверджується нотаріально засвідченою приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Мізірної Я.В. заявою, яка зареєстрована в реєстрі №44304431 (а.с. 55-56). ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду за змістом ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, оскільки відповідно до вимог сімейного законодавства діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку обох своїх батьків. У даному випадку позивач та відповідач є особами працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань, встановлених щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності, суду не надано. Відповідно до положень ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі ( ч. 1 ст. 184 СК України). Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом України. Приписами ст. 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Крім цього, судом роз`яснюється, шо відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Також позивач не позбавлена в майбутньому звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь матеріальної допомоги на лікування та/або навчання дитини в порядку ст.185 СК України або збільшення розміру аліментів згідно зі ст.192 СК України. Суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (ст. 430 ЦПК України). Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги обов`язок обох батьків утримувати до повноліття дитини, повноцінно забезпечувати її інтереси, а також стан здоров`я дітей, розмір заробітної плати відповідача, та інші обставини, що мають істотне значення, судом встановлено наявність підстав для задоволення позову, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей щомісячно у розмірі 9000 грн 00 коп. на утримання [PERSON] та 7000 грн 00 коп. на утримання [PERSON] і до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дати пред`явлення позову. Такий розмір аліментів на утримання дітей буде необхідним та достатнім для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. V. Розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Положенням п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» унормовано, що ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлюється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму, що в грошовому еквіваленті становить 1211 грн 20 коп. Враховуючи те, що позивач в силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з цим позовом звільнена від сплати судового збору, в такому разі судовий збір по справі необхідно стягнути у дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved