Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-18 00:00:00

29\~липня\~2024\~року\~до\~Ладижинського міського\~суду\~Вінницької\~області надійшла\~позовна заява\~ [PERSON] до\~ [PERSON] про розірвання шлюбу, у якій позивачка просить: розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] , що зареєстрований 05 грудня 2017 року Тульчинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, за актовим записом №157; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] » та судові витрати залишити за нею. Позовні вимоги\~позивачка обґрунтовує\~тим,\~що з\~05\~грудня 2017\~року вона\~перебуває у\~зареєстрованому шлюбі\~з відповідачем\~ [PERSON] .\~У шлюбі\~у них народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у неї з відповідачем не склалося у зв`язку з тим, що з часом їхні відносини почали погіршуватися і з 06 грудня 2023 року вони припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, спільний сімейний бюджет у них відсутній та на теперішній час вони мешкають окрему. Позивачка вважає, що примирення з відповідачем є неможливим та подальше збереження шлюбу є недоцільним та суперечить її інтересам. Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 13 серпня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Полупанова О.О. у судове\~засідання не з`явилися, але представник надала суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивачки. У заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач [PERSON] у судові засідання, призначені на 29 серпня 2024 року та 19 вересня 2024 року не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином за адресою реєстрації ( [ADDRESS] ), проте рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення повернулися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, суд ухвалив про заочний розгляд справи. У відповідності до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що з 05\~грудня 2017\~року позивачка [PERSON] , [INFO] , громадянка України перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , [INFO] , громадянином Азербайджанської Республіки, який було\~зареєстровано Тульчинським\~районним відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Головного\~територіального управління\~юстиції у\~Вінницькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 05 грудня 2017\~року Тульчинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с.6). З даного свідоцтва вбачається, що відповідач [PERSON] є громадянином Азербайджанської Республіки. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 13 серпня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Ладижину Тростянецього міськрайонного управління юстиції Вінницької області (а.с.7), [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 16 серпня 2018 року Ладижинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с.8). \~За даними\~з Єдиного\~державного демографічного\~реєстру №712417\~від 30\~липня 2024\~року відомості\~щодо реєстрації\~місця проживання\~ [PERSON] , [INFO] не знайдено (а.с.13). Згідно відповіді\~на запит\~суду №23-17-627\~від 30\~липня 2024\~року,\~наданої \~12\~серпня 2024\~року в.о.\~начальника відділу\~ведення реєстру\~Ладижинської територіальної\~громади Бондар\~А.,\~ [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Відповідно до ч.1,ч.2\~ст.3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" № 3773-VI від 22.09.2011, іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб`єктності та основних прав і свобод людини. Відповідно до\~ст.\~63ЗУ\~"Про\~міжнародне приватне\~право" припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Відповідно до ст.\~60ЗУ "Про міжнародне приватне право", правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Вищевикладене означає, що розірвання шлюбу в Україні не залежить від громадянства подружжя і здійснюється на підставах і в порядку, передбачених Главою 11\~Сімейного кодексу України, оскільки останнім спільним місцем проживання подружжя є [ADDRESS] . Крім того, на утриманні позивачки є малолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно зі\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до частин 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Право на подачу позову одним із подружжя передбачено\~ст.110 Сімейного кодексу України,\~ст.111 Сімейного кодексу України на суд покладено обов`язок вживання заходів щодо примирення подружжя, що може бути можливим у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення, за ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивачка вважає подальше спільне проживання в шлюбі неможливим, зважаючи, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved