Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та внести зміни до актового запису про народження № 1, складеного виконавчим комітетом Роздольської сільської ради Первомайського району Харківської області від 17.01.2008 року, та до актового запису про народження № 40, складеного виконавчим комітетом Панютинської селищної ради м.Лозова Харківської області від 18.07.2012 року; стягнути з відповідачки аліменти на його - [PERSON] , [INFO] , уроженця м. Лозова Харківської області, РНОКПП [NUMBER] , користь на утримання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 від заробітку (доходу), з дати подання позову і до досягнення дітьми повноліття. Зазначає, що відповідачка мешкає окремо, на протязі останніх 6 років ніяким чином не піклується про дітей, не цікавиться їх життям, успіхами доньок, станом їх здоров`я, не виявляє батьківського піклування. Вона також не забезпечує дітей матеріально, не сплачує аліменти, хоча має працездатний вік, задовільний стан здоров`я. У судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надавала, у зв`язку з чим зі згоди представника позивача та на підставі ст.ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачки та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Представники третіх осіб у судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, не заперечували проти позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.11.2011, від якого мають дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11.10.2017 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою створені належні умови для проживання та виховання дітей, для дівчат облаштовані окремі кімнаті, обладнані необхідними меблями. В наявності одяг, взуття, засоби особистої гігієни, продукти харчування, приготована їжа, персональний комп`ютер для навчання, планшет, засоби мобільного зв`язку. Позивач [PERSON] з 12.08.2020 працює водієм навантажувача у відділі складського та виробничого обліку ТОВ «ТЕРРА». За час роботи зарекомендував себе з позитивної сторони. Відповідачка [PERSON] з 2022 року перебуває за межами України, з дітьми не проживає, не спілкується, не надає матеріальної допомоги, жодним чином не цікавиться їх життям та здоров`ям. Відповідно до інформації служби у справах дітей Біляївської сільської ради Лозівського району Харківської області від 24.06.2024, [PERSON] за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , не проживає. Згідно з інформаціями комунального закладу «Панютинський ліцей» Лозівської міської ради Харківської області від 16.05.2024, [PERSON] навчається в 10 класі. За час перебування в ліцеї показала себе здібною ученицею. Виховує [PERSON] тато [PERSON] . Стосунки в родині доброзичливі. Дівчинка забезпечена всіма необхідними речами та шкільним приладлям. [PERSON] навчається в 6 класі. За час перебування в ліцеї показала себе здібною ученицею. Анною опікується батько [PERSON] , який виконує всі обов`язки по догляду та вихованню дітей. Діти відвідують онлайн-уроки та курси предметів на платформі «Googleclassroom». Мати дітей перебуває за кордоном. [PERSON] спілкується з вчителями, цікавиться успіхами доньки, звертається за консультаціями та порадами до класного керівника. Відповідно до інформації комунального некомерційного підприємства «Лозівське територіальне медичне об?єднання» Лозівської міської ради Харківської області від 25.06.2024, діти [PERSON] та [PERSON] наглядаються сімейним лікарем Панютинської амбулаторії, проживають разом з батьком [PERSON] . Дівчата здорові, щеплені згідно віку. Батько дітей виконує рекомендації медичних працівників щодо збереження здоров`я дітей в повному обсязі. З матір`ю дітей медичні працівники не спілкувалися тривалий час. З висновку виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, як органу опіки та піклування, затвердженого 23.07.2024, вбачається доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] . Суд зазначає, що відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. У постанові №3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України №20 від 19 грудня 2008 року), а саме в пункті 15 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. В пункті 16 даної постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Приписами статті 165 СК України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує їх харчуванням, медичним доглядом. Суду не надано жодного доказу, який би спростовував заявлені вимоги, а оскільки цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, диспозитивності та рівності сторін, виходячи з інтересів дитини, суд вважає за необхідне позбавити відповідачку батьківських прав по відношенню до її доньок [PERSON] та [PERSON] . При цьому суд звертає увагу відповідачки на те, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо його виховання. Відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і ухвалить рішення відповідно до інтересів дитини (ч. 4 ст. 169 Сімейного кодексу України). Крім того, згідно частин 2, 3 статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі ст.ст. 182-183 СК України розмір аліментів, які стягуються на утримання дитини, встановлюється судом з урахуванням: стану здоров`я та матеріального становища дитини; стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, виходячи з обов`язку батьків утримувати дітей, конституційного права особи на прожитковий мінімум, суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідачки аліментів та призначення їх у заявленому розмірі з дати пред`явлення позову згідно вимог ч. 1 ст. 191 СК України. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь позивача судовий збір у розмірі 1211,20 грн. за вимогу про позбавлення батьківських прав та на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. за вимогу про стягнення аліментів, від сплати якого позивач звільнений.

Outcome: approved