Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-09 00:00:00

23.07.2024 до Подільського районного суду м.Києва надійшла позовна заява [PERSON] , від імені якого діє адвокат Навродський Олександр Володимирович, до Головного управління Національної поліції в Київській області про відшкодування витрат на правничу допомогу, відшкодування моральної шкоди. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що 12 листопада 2023 року об 19 год. 50 хв. інспектор СРПП ВП№ 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ст. лейтенант поліції Адоскин Михайло Едуардович відносно [PERSON] склав протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №019153, згідно з яким, позивач, керував транспортним засобом «Chrysler PT Cruser», д.н.з. [NUMBER] , з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння [PERSON] відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України. Представник позивача зазначає, що 17.06.2024 постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі №369/20654/23-п провадження за складеним протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №019153 від 12 листопада 2023року відносно позивача за статтею 130 КУпАП було закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутності події та складу адміністративного правопорушення. Постанова не оскаржувалась та набрала законної сили. Звертаючись до суду з даним позовом про відшкодування шкоди, позивач зазначив, що для захисту своїх порушених прав та законних інтересів позивач звернувся до адвоката з метою отримання правової допомоги. 15 січня 2024 року між позивачем та адвокатом Навродським О.В. було укладено договір про надання правової допомоги б/н, повноваження якого підтверджуються ордером серії AI №1533579 від 23 січня 2024 року. Відповідно до додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги від 07 червня 2024 року сторони обумовили розмір, порядок та строки виплати гонорару за надану професійну правничу допомогу адвокатом по захисту прав та інтересів позивача у Києво- Святошинському районному судді Київської області у справі №369/20654/23-п. Згідно Додаткової угоди №1 від 07.06.2024р. та Акту виконаних робіт №1 від 17 липня 2024 року загальна вартість наданої адвокатом професійної правової допомоги склала 20000 грн., сплата якої підтверджується квитанцією товарного чека від 17 липня 2024р. Посилаючись на те, що здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яке в подальшому закрито судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше)», позивач звернувся до суду з даним позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області про відшкодування шкоди, в якому просив стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 20 000 грн. та 6500 грн. моральної шкоди, На обґрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди посилався на те, що позивачу було завдано моральної шкоди у вигляді душевних страждань, оскільки стаття 130 КУпАП має принизливий характер. Це звинувачення у п`янстві могло б негативно відобразитись на матеріальному становищі після сплати штрафу в розмірі 17000.00 грн. та при спілкуванні серед колег, рідних та друзів, одночасно із позбавленням права керувати транспортним засобом, що могло б ускладнити пересування та користування особистого транспорту в найближчій рік з подальшим складанням відповідних екзаменів для отримання посвідчення водія відповідної категорії. Позивач протягом шести місяців був вимушений захищати свої права, шляхом прибуття до суду, надання пояснень тощо. Тому, моральну шкоду позивач встановив у розмірі 6 500 грн. Ухвалою суду від 02 серпня 2024 року в справі відкрито провадження для розгляду за правилами позовного (спрощеного) провадження без повідомлення сторін. 09 вересня 2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що Головне управління Національної поліції в Київській області не визнає позов в повному обсязі з наступних підстав. Головне управління Національної поліції в Київській області зазначає, що є неналежним відповідачем, оскільки не наділене повноваженнями виступати у справі представником Держави Україна. ГУ НП в Київській області є державною установою та фінансується з державного бюджету, але кошторисом не передбачені витрати компенсації за моральну та матеріальну шкоду. Здійснення контролю за використанням бюджетних коштів покладено на Державну казначейську службу України. У результаті розгляду справи Києво-Святошинським районним судом Київської області, провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності закрито, що є на думку відповідачів, достатньою моральною сатисфакцією у даній ситуації. Ніякі заходи примусу зі сторони держави до особи не застосовувались. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до такого висновку. Судом встановлено, що 12 листопада 2023 року посадовими особами Бучанського УП ГУНП в Київській області складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення серії ААД №019153, за ст. 130 КУпАП, згідно з яким, [PERSON] 12 листопада 2023 року об 19-00 год., перебуваючи за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Михайлівка-Рубежівка, вул. Хутірська, 80, керував автомобілем Chrysler PT Cruiser д.н.з [NUMBER] з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, не чітка мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 червня 2024 року провадження в справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Позивач, вважаючи, що незаконними діями працівників поліції йому завдано моральної шкоди, звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просить стягнути її компенсацію в розмірі 6 500,00 грн. та 20 000,00 грн. витрат на правову допомогу/, яка надавалася під час розгляду адміністративних матеріалів. Спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та нормами ЦК України. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч.1 ст.1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст.1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст. ст. 1173, 1174 цього Кодексу). Статтями 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. В постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі №640/16169/17, зазначено, що здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Тобто, у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). Підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Правильно визначаючи підстави заявлення вимог про відшкодування моральної шкоди, позивач невірно визначив відповідача по справі, що унеможливлює задоволення позовних вимог. Так, відповідно до ч. 2 ст. 2, ч. 1 ст. 170 ЦК України учасниками цивільних відносин є: Держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Згідно з ч. 2 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Аналіз наведених вище норм свідчить, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою є саме Держава як учасник цивільних відносин. Саме на державу покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, тому належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав. Залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів Державної казначейської служби України чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган (пункти 43 і 44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц (провадження № 14-515цс19). Оскільки відповідачем у вказаній справі має бути Держава як учасник цивільних відносин, а не Головне управління Національної поліції в Київській області, підстав для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди, заявлених до Головного управління Національної поліції в Київській області, не вбачається. Крім того, вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в рахунок відшкодування матеріальної шкоди не можуть бути задоволені взагалі. Позивач помилково ототожнює поняття матеріальної шкоди з витратами на оплату правничої допомоги по справі. Такі втрати процесуальним законом віднесено до судових витрат, вони відшкодовуються в порядку, передбаченому відповідним процесуальним законом, їх не можна визнати збитками чи шкодою у розумінні положень цивільного законодавства України й вони не можуть бути стягнуті за позовною вимогою в іншому провадженні. Витрати пов`язані із надання правової допомоги (оплата послуг адвоката) не є тотожними матеріальній шкоді та не набувають відповідних ознак внаслідок не реалізації права на їх відшкодування у передбаченому законом порядку (правові позиції Верховного Суду, викладені в постановах Великої Палати від 14.04.2020 в справі №925/1196/18, від 21.11.2018 в справі №462/6473/16-ц, від 18.12.2019 в справі №688/2479/16-ц, від 29.05.2019 в справі 489/5045/18). Відтак, позовні вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу не можуть бути задоволенні в межах самостійного цивільного провадження.

Outcome: dismissed