Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-19 00:00:00

Заявник [PERSON] в інтересах якої діє [PERSON] звернулась в суд із заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Маріуполь, Донецької області, який помер [INFO] в м. Маріуполі Донецької області. В обґрунтування заяви заявник вказує на те, що [INFO] в м. Маріуполі Донецької області помер її батько [PERSON] . На даний . Маріуполі є тимчасово окупованою територією України та там не діють державні органи влади України. Окупаційними органами було видано лікарське свідоцтво про смерть та свідоцтво про смерть [PERSON] . При цьому, встановлення факту смерті [PERSON] необхідна заявнику для проведення державної реєстрації його смерті компетентним органом виконавчої влади України, а в інший спосіб, окрім як шляхом звернення до суду, встановити цей факт неможливо. На підставі викладеного заявник просить заяву задовольнити. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.09.2024 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 20.09.2024 на 15 год. 00 хв. Заявник [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, проте у поданій заяві про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України просили поводити розгляд справ без участі заявника. У судове засідання представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільській області Управління державної реєстрації Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа на електронну адресу. Про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив такі обставини: Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] в м. Жданів, Донецької області та її батьками є батько - [PERSON] та мати - [PERSON] , що вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 16.12.1988 [INFO] . 05.10.2012 [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , у зв`язку із чим змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 05.10.2012 Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. [PERSON] , [INFO] документований паспортом громадянина України Центральним відділом у м. Маріуполі ГУ ДМС у Донецькій області, що вбачається із відповіді УДМС України у Тернопільській області № 6101.6-5917/6101.1.1-24 від 20.09.2024 наданої на запит суду. Відповідно до довідки про причину смерті № 2279 від 28.06.2024 виданої установою, яка розташована на території непідконтрольній українській владі, зокрема Маріупольським відділом судово - медичної експертизи, [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , причина смерті: набряк головного мозку та легень; хронічна ішемічна хвороба серця. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 28.06.2024 установою, яка розташована на території непідконтрольній українській владі, зокрема, Міським відділом ЗАГС Маріупольського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної республіки, [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Маріуполь, Донецької області помер [INFO] у м. Маріуполь, Жовтневий район, Донецька область. Відповідно до статей 315, 317 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. За приписами пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а пунктом 8 частини першої статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Особливості провадження у справах про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України визначені статтею 317 ЦПК України. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. На підставі зібраних у справі доказів судом встановлено, що [PERSON] є батьком заявника [PERSON] . Відтак [PERSON] є особою, яка має право на звернення до суду з цією заявою. 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022«Про введення воєнного станув Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який продовжувався Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 171.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, №734/2023 від 06.11.2023, №49/2024 від 05.02.2024 № 271/2024 від 06.05.2024, № 469/2024 від 23.07.2024 та який діє на даний час. Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до п. 7 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях. Адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України (абз. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Так, з 05.03.2022 вся територія Маріупольського району за винятком с. Заїченко, с. Пікузи відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22.12.2022 № 309, визнана тимчасово окупованою територією. Таким чином м. Маріуполь, Донецької області станом на 26.06.2024 було тимчасово окупованою територією України відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та в порядку ст. 1 цього Закону воно є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Судом встановлено, що батько заявника [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. Маріуполь, Донецької області, при цьому необхідність встановлення факту смерті останнього зумовлена необхідністю отримання свідоцтва про смерть [PERSON] , згідно чинного законодавства України. В той час, як іншого способу встановлення даного факту немає, так як оригінали документів, що посвідчуються факт смерті [PERSON] , [INFO] перебувають на тимчасово окупованій території та отримати їх заявник можливості немає. За таких обставин суд вважає, що для проведення державної реєстрації смерті [PERSON] в позасудовому порядку існують об`єктивні перешкоди, а тому заяву [PERSON] , слід задовольнити, встановивши факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Маріуполь, Донецької області, який помер [INFO] на тимчасово окупованій території України у м. Маріуполь, Донецької області. Відповідно до правил статті 317, пункту 8 частини першої статті 430 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту смерті допустити до негайного виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved