Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідачів. [PERSON] звернулась до суду із позовом до Кам`янської міської ради, [PERSON] про визнання права власності. У своєму позові позивач зазначила, що 22.12.2006 вона (набувач) уклала з [PERSON] (відчужувач) договір довічного утримання, за умовами якого [PERSON] передала, а вона прийняла у власність 63/100 частки у праві власності на домоволодіння, розташоване у [ADDRESS] . Умовою передачі права власності було (п. 2 договору від 22.12.2006) матеріальне забезпечення відчужувача, забезпечення щоденним триразовим харчуванням, забезпечення одягом та взуттям, здійснення нагляду та надання необхідної допомоги, надання побутових послуг тощо. Під час спілкування з [PERSON] вона дізналась про те, що зазначеній в договорі довічного утримання частці 63/100 у праві власності домоволодіння відповідає житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 47,4 кв.м., літня кухня, теплиця, сарай, навіс, вбиральні тощо. [PERSON] зазначала, що ці два будинки, сараї, літня кухня належать їй та запропонувала позивачці з метою належного здійснення догляду проживати в будинку Б-1, а сама [PERSON] буде проживати в будинку А-1. Відповідний перелік нерухомого майна, що розташоване на території домоволодіння міститься і в договорі довічного утримання від 22.12.2006. Після укладення договору довічного утримання та реєстрації за [PERSON] права власності на 63/100 домоволодіння, вона, будучи впевненою в законності володіння і будинком [ADDRESS] , почала здійснювати ремонт цих будинків з метою можливості в них проживати. Протягом 2014-2019 років [PERSON] здійснила утеплення фасадів будинків, ремонт даху та підлоги. У 2007 році [PERSON] шляхом укладення договору з управлінням експлуатації газового господарства ВАТ «Дніпропетровськаз» та оплати відповідних робіт здійснила монтажні роботи з газифікації домоволодіння. В червні 2020 року [PERSON] встановила в будинку Б-1 кондиціонер. В липні 2020 року [PERSON] встановила в будинку Б-1 водонагрівач. В липні 2020 році [PERSON] в будинку Б-1 встановила метало-пластикові вікна. Протягом всього часу проживання в цьому домоволодінні позивачка сплачувала комунальні платежі. Заборгованість по сплаті комунальних послуг, що надавались на адресу домоволодіння - відсутня. Тобто, починаючи з 2007 року по даний час [PERSON] відкрито, безперервно володіє, користується та розпоряджається домоволодінням за адресою: [ADDRESS] в цілому. [INFO] [PERSON] померла, і позивач, у 2022 році, здійснюючи ремонт в будинку, в якому проживала відчужувач, знайшла свідоцтво про право власності [PERSON] на 37/100 домоволодіння [ADDRESS] . З вказаного свідоцтва позивач дізналась, що вказане домоволодіння в цілому складається з двох житлових будинків. Тобто, частина розташованих на території домоволодіння об?єктів нерухомого майна, а саме 37/100, яким вона користувалась та утримувала протягом багатьох років, не належала померлій [PERSON] , а належала третій особі [PERSON] .. Втім, вона ніколи за період з 2007 року по день звернення до суду з цією заявою, не бачила ані [PERSON] , ані її родичів. Згідно відповіді Заводського відділу ДРАЦС - [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Актовий запис про смерть вчинений Виконавчим комітетом Маломихайлівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області. Позивач протягом 2007-2023р. проживала у вказаному домоволодінні та фактично є одноосібним господарем, до теперішнього часу постійно здійснює нагляд за цим домоволодінням та використовує присадибну земельну ділянку та господарські будівлі. Позивач зазначає, що враховуючи те, що вона відкрито володіє домоволодінням за адресою: [ADDRESS] , в цілому та не приховує факт знаходження цього майна в цілому у її володінні, її володіння майном є безперервним та не переривалось протягом всього строку набувальної давності, а також на те, що вона не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності на 37/100 частки цього домоволодіння, вважає за можливе визнати за нею право власності на зазначену 37/100 частку домоволодіння за набувальною давністю. Тому позивач просить суд визнати за нею, [PERSON] , право власності на 37/100 частки у праві власності домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] . 2. Заяви, клопотання позивача та відповідачів. Представник позивача [PERSON] \~ [PERSON] \~ в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві. Представник відповідач Кам`янської міської ради в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання, в якому просить суд розглядати справу за відсутністю їх представника та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі та проти їх задоволення не заперечує. Просить розгляд справи проводити за її відсутності. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] його сусідка з 1996 року. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] її сусідка з 1999 року. Зазначила, що [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] , інших людей вона не бачила за цією адресою. 3. Процесуальні дії по справі. 02 жовтня 2023 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху. 26 жовтня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження по справі. 17\~січня 2024\~року ухвалою\~судуклопотання представника позивача [PERSON] [PERSON] про витребування доказів задоволено. 06 березня 2024 року ухвалою суду клопотання представника позивача [PERSON] [PERSON] про витребування доказів задоволено. 23 квітня 2024 року ухвалою суду клопотання представника позивача [PERSON] [PERSON] про витребування доказів задоволено. 18 липня 2024 року ухвалою суду залучено в якості співвідповідача [PERSON] . Суд, вислухавши представника позивача, свідків, які підтвердили обставини викладені в позовній заяві, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. 22 грудня 2006 року [PERSON] (набувачка) уклала з [PERSON] (відчужувач) договір довічного утримання (догляду), за умовами якого [PERSON] передала, а [PERSON] отримала у власність майно, а саме: 63/100 частки у праві спільної часткової власності на домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] . Даний договір посвідчений нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Жидковим В.Ю., зареєстрований в реєстрі за №7490 (а.с.10-12). Згідно витягу № 14123343 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.04.2007 року, вбачається, що право приватної спільної часткової власності на 63/100 частки домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору довічного утримання від 22.12.2006р. (а.с.13). Згідно з інформації №309700220 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.09.2022 року право приватної спільної часткової власності на домоволодіння, розташоване в [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] , частка власності 63/100. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] , актовий запис №255 (а.с.14). У 2007\~році [PERSON] \~шляхом укладення\~договору з\~Дніпродзержинським управлінням\~з експлуатації\~газового господарства\~ВАТ «Дніпропетровськаз»\~та оплати\~відповідних робіт\~здійснила монтажні\~роботи з\~газифікації домоволодіння,\~розташованого за\~адресою:\~ [ADDRESS] , що підтверджується договором №1148 від 31.10.2007р., квитанцією про оплату від 31.10.2007р., актом виконаних робіт від 31.10.2007р. (а.с.16-18). В червні 2020 року [PERSON] встановила в будинку за адресою: [ADDRESS] , кондиціонер, що підтверджується нарядом-замовленням №C136\\000010010954255 від 09.06.2020р., фіскальним чеком ТОВ «ДІЄСА» від 09.06.2020p. (а.с.19-20). В липні 2020 році [PERSON] в будинку за адресою: [ADDRESS] , встановила метало-пластикові вікна, що підтверджується Договором №2007001 від 10.07.2020р., специфікаціями від 10.07.2020р., актом виконаних робіт (а.с.21-24). В липні 2020 року [PERSON] встановила в будинку за адресою: [ADDRESS] , водонагрівач, що підтверджується фіскальним чеком ТОВ «КОМФІ-ТРЕЙД» та заявкою на встановлення від 14.10.2022р. (а.с.25-26). Заборгованість по сплаті комунальних послуг, що надавались на адресу домоволодіння, розташованого у [ADDRESS] - відсутня, що підтверджується Довідкою №007 від 12.01.2023р. КП ДОР «Аульський водовід», Довідкою №1734148-В від 12.11.2022р. НАК «Нафтогаз», актом звіряння №23-011/522000105754 від 12.01.2023р. ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» (а.с.36-38). Згідно свідоцтва про право власності на домоволодіння від 23.12.1999 року, виданого виконавчим комітетом Заводської районної ради, вбачається, що 37/100 частин домоволодіння, розташованого в [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.15). В матеріалах справи міститься технічний паспорт на будинок садибного типу за адресою: [ADDRESS] , виданий на ім`я [PERSON] та [PERSON] (а.с.27-35). Згідно довідки №1/93 від 17.01.2024 р., наданої Комунальним підприємством «Кам`янське районне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, вбачається, що право власності на об`єкт житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору довічного утримання від 22.12.2006, посвідченого приватним нотаріусом Жидковим В.Ю., р№7490 63/100 частини будинку; [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 23.12.1999, виданого виконавчим комітетом Заводської районної ради, згідно рішення №345 від 15.12.1999 37/100 частин будинку. Відомості про право власності щодо вказаного об`єкту нерухомого майна перевірено на паперових носіях станом на 31.12.2012. Згідно відповіді №2/4/31.4-30 Заводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області від 28.02.2023 року - [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Актовий запис про смерть №03 від 01.02.2007 року, складений Виконавчим комітетом Маломихайлівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області (а.с.41). В матеріалах справи міститься копія спадкової справи 457/07 до майна померлої [PERSON] , яка померла [INFO] . В матеріалах спадкової справи міститься заповіт [PERSON] від 21 грудня 2006 року. Відповідно до якого [PERSON] усе належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов`язки, а також ті майнові права та обов`язки, які належатимуть їй на день смерті, а також належну їй квартиру під номером [ADDRESS] заповідає [PERSON] . Заповіт посвідчений державним нотаріусом Другої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Ісаковою Л.В. 21 грудня 2006 року. Зареєстровано в реєстрі за №5672. В матеріалах спадкової справи міститься свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 01 вересня 2007 року, видане [PERSON] . 5. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. За змістом статей 15 і 16 ЦК України \~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. А ч.1, 2 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст.321 даного закону передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. (ст.328 ЦК України). Згідно ст. 361 ЦК України також зазначено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч.1, 4 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Таким чином, за набувальною давністю може бути набуто право власності на майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому майно. При цьому, необхідно виходити з того, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Відповідно до положень пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. 6. Висновки суду. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач більше 10 років безперервно, без перешкод, добросовісно та відкрито користується цілим житловим будинком [ADDRESS] , відповідач [PERSON] останніх 10 років за даною адресою не проживає, окрім того надала заяву про визнання позову в повному обсязі, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 7.Розподіл судових витрат. Позивач просить суд судові витрати покласти на себе. Враховуючи викладене та

Outcome: approved