Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

26 січня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої затопленням квартири. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . 19 серпня 2020 року, у квартирі [ADDRESS] (поверхом вище), у приміщенні туалету впав бойлер та зірвало водопровідні труби, що спричинило витік води, яка залила належну їй квартиру. Вказує, що внаслідок залиття у її помешканні було пошкоджено гіпсове покриття стель та стін, підлогу (ламінат) та дверні отвори, меблі, килими. Право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за відповідачем [PERSON] , яка на її думку має понести відповідальність за завдану шкоду. 26 лютого 2021 року експертом ТзОВ «Володимир-юрист» Якубським В.П. зроблено висновок №5 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи. Згідно наданого висновку розмір завданого їй майнового збитку становить 35989 грн. Оскільки між діями відповідача та заподіяною їй майновою шкодою є причинно-наслідковий зв`язок, авідповідач у добровільному порядку не відшкодовує завдану їй майнову шкоду, просить стягнути з [PERSON] у свою користь 35989 грн. майнової шкоди завданої залиттям квартири. Також зазначає, що внаслідок пошкодження майна, їй була спричинена моральна шкода, яка виразилась у сильних душевних стражданнях та хвилюваннях. Тривалий час вона перебувала в нервовій напрузі та переживала з приводу належного їй майна, необхідності здійснення ремонту та неможливості врегулювання спору мирним шляхом. З огляду на вищевикладене, просить також стягнути з відповідача [PERSON] в свою користь 50000 грн. моральної шкоди, 4000 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 5500 грн. витрат за проведення будівельно-технічної експертизи, а також сплачений судовий збір у справі. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, її представник - адвокат Свередюк Ю.А. підтримала позов з підстав викладених у ньому. Просила стягнути з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] майнову шкоду в розмірі 35989 грн., 50000 грн. моральної шкоди та судові витрати у справі, що включають витрати на проведення будівельно-технічної експертизи. Повідомила, що докази на підтвердження розміру судових витрат, вона подасть протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнала частково, зазначила, що погоджується відшкодувати позивачу 20000 грн. майнової шкоди. Вимоги в частині моральної шкоди, судових витрат та витрат за проведення експертизи не визнає з підстав зазначених у відзиві (а.с.138-139). Підтвердила, що залиття квартири позивача відбулося з квартири поверхом вище, яка належиться їй на праві приватної власності. Просила врахувати, що вона є пенсіонером, отримає лише пенсію та хворіє, а тому має обмаль коштів. Раніше мала намір добровільно відшкодувати [PERSON] завдані збитки, однак порозуміння з позивачем не знайшла. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] , належить позивачу [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 18 лютого 2009 року Виконавчим комітетом Нововолинської міської ради (а.с.9). Право власності позивача на нерухоме майно зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16 березня 2009 року, номер запису 2262 (а.с.10). Квартира за адресою: [ADDRESS] , належить відповідачу [PERSON] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 26 серпня 1999 року (а.с.17). За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Даний висновок зроблено КЦС ВС у постанові від 13.11.2019 у рамках розгляду цивільної справи 757/31418/15-ц, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи, що відповідає вимогам ч.4 ст.263 ЦПК України. Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. За статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. У пункті 2.3.6 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, зареєстрованого в Мін`юсті 25 серпня 2005 року за №927/11207, зазначено, що у разі залиття, аварії квартири складається відповідний акт, форма якого затверджена додатком №4. Відповідно до даного додатку акт повинен містити дані про події, які відбулись, наслідки таких подій, причину залиття, винну особу, яка здійснила неправомірні дії, та підписи осіб, у присутності яких такий акт складено. Згідно копії акту від 20 серпня 2020 року, комісія у складі голови ЖБК «Космос», сусідів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (дочки позивача) при огляді квартири за адресою: [ADDRESS] після її затоплення, виявила наступне: мокру стелю на швах у вітальні, мокрі стіни (у більшій кількості), вологі меблі, килим та частково зіпсований ламінат; мокрий куток у спальній кімнаті на стелі, а на стінах мокрі плями; мокрий куток на стелі в ванній кімнаті, видуту гіпсову штукатурку, мокру стелю по швах у ванній кімнаті, мокру доріжку, вологу лиштву дверей; мокрий куток на стелі в коридорі, мокрі стіни, видуту гіпсову штукатурку біля дверей у вітальню, частково зіпсований ламінат, відсутність світла у кухні і ванній кімнаті (а.с.14,16). Надана позивачем копія акту за формою та змістом відповідає встановленим нормам, не суперечить іншим доказам у справі, а наведені в ньому дані відповідачем не спростовані. Копією акту №2 від 28 грудня 2020 року (складений по спливу чотирьох місяців після залиття помешкання) комісією при огляді квартири за адресою: [ADDRESS] , виявлено та зафіксовано наступні ушкодження: вологі стіни у вітальні; гіпсову штукатурку, що обсипається, покриті цвіллю кутки стелі та цвіль по периметру стелі, за батареєю, в тріщинах бетонне покриття підлоги, набухші двері у спальню, знищений ламінат, частково зіпсовані меблі, у спальні на стінах жовті плями, у ванній кімнаті зі стелі відійшла і сиплеться гіпсова штукатурка, кутки на стелі покриті цвіллю, плитка простукується, двері у ванну не закриваються, відсутнє світло, стеля у коридорі волога і покрита цвіллю, стіни між ванною кімнатою та вітальнею вологі і обсипається гіпсова штукатурка, зіпсований ламінат; у загальному коридорі над дверима, по всій стіні видніються вологі плями та плями цвілі, у всій квартирі задушливий запах цвілі та вологи. Відповідач заперечуючи вимоги позивача, у відзиві ставить під сумнів достовірність інформації, яка зафіксована у акті від 28 грудня 2020 року та в експертному дослідженні та наголошує на недопустимість таких доказів. Зазначає, що в акті №2 виявлено більше пошкоджень ніж у попередньому акті №1, а відтак експертом у висновку передбачено більше витрат які слід понести на придбання матеріалів та оплату послуг (завищено вартість). Вказано на неточності, допущені експертом у висновку. У висновку №5, що складений 26 лютого 2021 року за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, експертом визначено, що прогнозна вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідно для усунення пошкоджень приміщень, які виникли в результаті залиття квартири [ADDRESS] , становить 35989 грн. При цьому, в описовій частині висновку, експерт зазначає, що згідно локального кошторису №02-001, вартість ремонтно-будівельних робіт приміщень квартири [ADDRESS] становить 25989 грн. Також, експерт зазначає, що дослідження проводилося методами співставлення даних візуального огляду пошкоджень від залиття з актом від 20 серпня 2020 року та актом №2 від 28 грудня 2020 року (а.с.61-63). Згідно приписів ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінка висновків експерта, як одного із способів доказування, поряд з іншими доказами, є виключною компетенцією суду. Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами (правовий висновок Верховного Суду в постанові від 13.03.2020 у справі № 923/43/19). Статтею 322 ЦК України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 №45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний: дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; проводити за власні кошти ремонт квартири; забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання. Отже, з наведеного вбачається, що і відповідач і позивач, як власники нерухомого майна, зобов`язані дотримуватись правил користування приміщеннями житлових будинків, слідкувати за санітарно-технічним обладнанням в квартирі, яка є її власністю та докладати зусиль для того, щоб не порушити права інших осіб, не завдати їм шкоди, що виливає з вимог ст.13 ЦК України. Діями відповідача [PERSON] , як власника квартири, яка не забезпечила належне утримання санітарно-технічного обладнання у власному помешканні та заподіянням матеріальної шкоди, яка виразилася у пошкодженні майна, внаслідок залиття квартири належної позивачу, встановлений причинно-наслідковий зв`язок. Своїми поясненнями у судовому засідання відповідач [PERSON] підтвердила зазначені позивачем підстави та причини залиття і визнала свою вину. Однак, при визначенні обсягу та розміру шкоди спричиненої позивачу внаслідок залиття її квартири, суд бере до уваги те, що залиття мало місце 19 серпня 2020 року, при цьому акт №1 складено 20 серпня 2021 року, акт №2, складений 28 грудня 2020 року, а висновок будівельної експертизи датований 26 лютого 2021 року, що свідчить про те, що наслідки затоплення зафіксовані по сливу чотирьох місяців, а експертне дослідження проведено після спливу більше ніж 6 місяців з моменту залиття. Перелік ремонтно-будівельних робіт, визначений кошторисом експерта, відповідає як даним акту №1 так і акту №2. При складанні висновку експертного товарознавчого дослідження експертом не встановлено проміжок часу, що минув від часу затоплення квартири до часу експертного дослідження та не враховано можливості позивачем, чи за його дорученням (домовленістю) з іншими особами мінімізувати збитки, а саме усунення вологи в квартирі одразу після її залиття, що унеможливило на думку суду в подальшому уникнення цвілі, появи плям на стінах та стелі, руйнування та осип гіпсової штукатурки, тощо). Також позивачем, на переконання суду, неправомірно включено суми ПДВ до розміру збитків, оскільки згідно з пп.«а» та «б» п.185.1 ст. 85 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відтак кошти, які надходять платнику податку як відшкодування збитків за пошкоджене майно, не включаються до бази оподаткування ПДВ (на суму збитків не нараховується ПДВ). З огляду на вищевикладене, з відповідача [PERSON] , як власника квартири, слід стягнути на користь позивача [PERSON] 22000 грн. майнової шкоди, завданої у зв`язку із залиттям її квартири, що, на думку суду, буде необхідним і достатнім розміром для відшкодування спричиненої позивачу майнової шкоди. Щодо заявлених вимог позивача в частині стягнення (відшкодування) моральної шкоди, суд зазначає наступне. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Шкода заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи (п.2. Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992, №6). Підстави цивільно-правової відповідальності за моральну шкоду аналогічні (п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995, № 4). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач обґрунтовано посилається на спричинення їй моральної шкоди внаслідок неправомірних дій відповідача. Між тим, враховуючи вищезазначені негативні наслідки і перенесенні моральні страждання та виходячи з принципів справедливості, розумності та достатності, характеру та обсягу заподіяних потерпілій душевних страждань, зусиль необхідних для відновлення попереднього стану, суд вважає, що достатньою компенсацією моральної шкоди буде сума у розмірі 5000 грн. Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] пропорційно задоволеним вимогам, понесені останньою судові витрати у справі, а саме:1705 грн. витрат, пов`язаних із проведенням будівельно-технічної експертизи, 562,96 грн. судового збору, що підтверджуються документально (а.с. 6-7, 73-76). Оскільки до закінчення судових дебатів представник позивача заявила клопотання про підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем протягом п`яти днів після ухвалення рішення ( в порядку, передбаченому ч.8 ст.141 ЦПК України), долю цих витрат суд не вирішує.

Outcome: approved