Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-18 00:00:00

04.06.2024р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява [PERSON] (заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області) про встановлення факту, який має юридичне значення (а.с. 2-4). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі визначено суддю Наумову О.С. Ухвалою судді Наумової О.С. від 10.06.2024 р. відкрито провадження у справі, з повідомленням сторін (а.с. 38). Ухвалою судді Наумової О.С. від 13.08.2024 р. виправлено описки, допущені в ухвалі про відкриття провадження. В обґрунтування заяви [PERSON] зазначив, що працював у ПрАТ «ММК імені Ілліча» помічником машиніста тепловоза та машиністом тепловоза у період з 15 серпня 2003 року по 22 січня 2007 року та з 23 січня 2007 року по 23 жовтня 2017 року та має трудовий стаж 14 років 01 місяць 27 днів, який дає право на пільгову пенсію. Отримавши від ПрАТ «ММК імені Ілліча» довідку про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, заявник звернувся із заявою до УПФУ про призначення йому пенсії. Своїм рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років №057050011341 від 03.04.2024р., оскільки довідка не відповідає вимогам додатку 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а саме, у довідки є розбіжності з даними відомостей по спеціальному стажу Реєстру застрахованих осіб. Крім того, прізвище у дипломі українською мовою не відповідає даним паспорта, тому ПФУ не враховано у стаж роботи період навчання. З цієї причини УПФУ не враховує в стаж роботи період навчання, про що було повідомлено заявника шляхом направлення відповідного повідомлення до електронного кабінету. Оскільки пенсійним фондом виявлені невідповідності, які полягають в різних варіантах написання прізвища заявника, а саме: в дипломі - «Виговский» не відповідає паспортним даним - « [PERSON] », заявник просить суд встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Маріуполя Донецької області, диплому [NUMBER] , виданого у 1988 році Жаданівським механіко - металургійним технікумом стосовно того, що [PERSON] у 1984 році вступив та у 1988 році закінчив повний курс вказаного технікуму по спеціальності тепловозне господарство. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення повідомлення про виклик до суду на поштову адресу для листування зазначену у заяві. При цьому, 29.06.2024р. заявником подано заяву про розгляд справи за його відсутності, також заявник просив задовольнити його заяву в повному обсязі (а.с. 40). Від заінтересованої особи -\~Головного управління\~Пенсійного фонду\~України в\~Донецькій області в судове засідання представник не з`явився, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення повідомлення про виклик до суду на поштову адресу для листування зазначену у заяві. Пояснень, клопотань, заяв не надходило. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , присвоєний номер облікової картки застрахованої особи: [NUMBER] , серія та номер паспорту: [NUMBER] , податковий номер: [NUMBER] , статус застрахованої особи: фізична особа-підприємець, самозайнята особа, що підтверджується витягом з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 28.03.2024р. (а.с. 12-14). У свідоцтві про народження [PERSON] від 20.01.1995 р. вказані відомості про батька [PERSON] (а.с. 28). 18.12.2003р. [PERSON] отримав свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування № [NUMBER] (а.с. 25). В матеріалах справи міститься посвідчення водія на ім`я [PERSON] (VIHOVSKYI IHOR) від 12.08.2015 та копії паспортів громадянина України на ім?я [PERSON] від 08.02.2021р. та від 09.02.2000р. (а.с. 26, 27, 30-32). Згідно свідоцтва про присвоєння кваліфікаційного рівня з робітничих професій, [PERSON] навчався з 19.02.2002 р. по 30.04.2007 у ПТУ №52 м. Маріуполя (а.с. 29). Згідно диплому серії [NUMBER] , виданого Ждановським механіко-металургійним технікумом, [PERSON] в 1988р. закінчив повний курс названого технікуму по спеціальності: «Тепловозне господарство», з присвоєнням кваліфікації техніка механіка (а.с. 53 -54). Як видно з рішення ГУ ПФУ в Полтавській області від 18.03.2024р. № 057050011341, [PERSON] звернувся до управління через веб портал із заявою про призначення пенсії за вислугу років, як працівник локомотивної бригади. Аналіз документів, які надав 10.03.2024 р. [PERSON] , [INFO] , для призначення пенсії за вислугу років показує, що до пільгового стажу не зараховані періоди роботи згідно довідки №600 від 09.05.2023 р., оскільки прізвище [PERSON] не відповідає паспортним даним [PERSON] , пільговий стаж врахований по даним реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Стаж за вислугу років становить 10 років. Згідно записів трудової книжки заявник продовжує працювати за професію, що дає право на пенсію за вислугою років. Загальний страховий стаж роботи заявника складає 23 роки 11 місяців 22 дні. Управлінням прийнято рішення: відмовити [PERSON] в призначенці дострокової пенсії за вислугу років згідно пункту «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в зв?язку з порушенням ст.7 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме: продовжує працювати за професію, що дає право на пенсію за вислугою років та з відсутністю страхового стажу (а.с. 15). Рішенням територіального органу Пенсійного фонду України від 03.04.2024р. №057050011341 [PERSON] відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років з мотивів не відповідності довідки №600 від 09.05.2023 р., виданої ПрАТ «ММК імені Ілліча» вимогам додатку 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки, або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (а.с. 16). Листом ПрАТ «ММК імені Ілліча» від 15.04.2024 №18-1/118 підтверджено наявний стаж роботи [PERSON] для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній та надано відповідну довідку №298 від 12.04.2024р. (а.с. 17-18). Заявник вказує, що, крім вказаного, пенсійним фондом виявлені невідповідності у написанні його прізвища, а саме, в дипломі його прізвище як « [PERSON] » не відповідає паспортним даним - « [PERSON] ». Тому заявник просить суд встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Маріуполя Донецької області, диплому [NUMBER] , виданого у 1988 році Жаданівським механіко - металургійним технікумом стосовно того, що [PERSON] у 1984 році вступив та у 1988 році закінчив повний курс вказаного технікуму по спеціальності тепловозне господарство Із наданих заявником документів видно, що диплом [NUMBER] , виданий у 1988 році Ждановським механіко - металургійним технікумом належить заявникові [PERSON] , [INFO] , а невідповідність у написанні прізвища пов`язане лише з невірним перекладом прізвища на українську мову. У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Частиною 2 статті 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов?язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов?язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Аналізуючи викладені норми права, та враховуючи, що [PERSON] не може реалізувати своє право на оформлення пільгової пенсії, у зв`язку із наявними розбіжностями написання його прізвища у документі про освіту (дипломі технікуму) та у паспорті, суд вважає необхідним задовольнити заяву [PERSON] про встановлення факту, який має юридичне значення. Згідно з\~ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до роз?яснень, що містяться в п. 18 Постанові Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ № 15 від 25.05.1998р.) при постановлені рішення в справах про встановлення фактів, розподіл судових витрат не застосовується. Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено Законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved