Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

Представник позивача звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 07.09.2021 року до позивача звернувся [PERSON] із заявою на вступ до кредитної спілки. На засіданні правління кредитної спілки на підставі рішення спостережної ради КС про делегування правлінню повноважень заяву на вступ розглянуто та прийнято рішення про прийом [PERSON] в члени Кредитної спілки «Істок». Того ж дня, [PERSON] сплатив вступний внесок та обов`язковий пайовий внесок, що підтверджується прибутковим касовим ордером № 205 від 07 вересня 2021 року та № 206 від 07 вересня 2021 року. Відтак, на підставі ст. 10, ч.2. ст. 16 Закону України «Про кредитні спілки» [PERSON] набув членства у Кредитній спілці «Істок». 08.09.2021 року [PERSON] подав до позивача заяву на отримання кредиту та кредитний комітет позивача прийняв рішення про надання кредиту члену кредитної спілки - [PERSON] 08.09.2021 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № ДК2-939, згідно з п. 1.1. якого Кредитор на умовах цього договору надає Позичальнику грошові кошти в сумі 100 000, 00 грн., а Позичальник зобов`язується повернути наданий кредит і виконати свої обов`язки за даним договором в повному обсязі. Строк дії договору становить 24 календарних місяців, тобто з моменту підписання цього договору 08.09.2021 року і до 08.09.2023 року. Позивач належним чином виконав зобов`язання, передбачені умовами кредитного договору, та надав третій особі кредит у сумі 100 000, 00 грн., що підтверджується видатковими касовими ордерами. Відповідно до п. 3.2. кредитного договору процентна ставка за користування кредитом за даним договором становить 15% річних. [PERSON] несвоєчасно та не в повному обсязі здійснював оплату по кредитному договору, систематично порушуючи умови кредитного договору, зокрема, останній припинив здійснювати погашення платежів по кредитному договору, а саме: останній платіж було зроблено 31 січня 2022 року, хоча згідно Графіку повернення кредиту він повинен був щомісячно сплачувати платежі до 08 вересня 2023 року включно. З метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за вказаним кредитним договором, 08.09.2021 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № ДК2-939 ДП1 та між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки № ДК2-939 ДП2. Відповідно до п. 1.1. договору поруки ДП1 та п. 1.1. договору поруки ДП2 сторони цього договору встановлюють, що Поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов`язання перед Кредитором відповідати всім своїм майном за повне та своєчасне виконання всіх зобов`язань, передбачених умовами договору про споживчий кредит № ДК2-939 від 08.09.2021 року, згідно з якого Позичальником є громадянин України, член Кредитної спілки «Істок» [PERSON] та на підставі якого Позичальник отримав кредит в сумі 100 000, 00 грн., на строк 24 місяці, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15% річних, що нараховуються згідно умов кредитного договору, а також погашення сум витрат кредитора, пов`язаних з неналежним виконанням Позичальником зобов`язань по кредитному договору та відшкодування збитків, які можуть бути заявлені кредитором, згідно умов кредитного договору та вимог чинного законодавства України. Згідно з п. 2.1. договору поруки ДП1 та п. 2.1. договору поруки ДП2 сторони договору визначають, що у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору, Поручитель та інші особи, які дали поруку по кредитному договору, відповідають перед Кредитором солідарно, нарівні з Позичальником, за повернення суми кредиту та нарахованих згідно умов кредитного договору зобов`язань, відшкодування збитків, у відповідності до ст.ст. 553-559 ЦК України. У зв`язку з порушенням умов Кредитного договору, з несвоєчасним погашенням кредиту згідно з Графіком, відповідачам були направлені листи-попередження № 22 та № 23 про наявність заборгованості та з вимогою погашення заборгованості по Кредитному договору. Проте, вказані звернення було залишено без відповіді та борг не погашено, що свідчить про невиконання відповідачами умов договору поруки. Враховуючи місце проживання третьої особи на тимчасово окупованій території України, позивач позбавлений можливості направити на його поштову адресу лист-попередження. Станом на дату подання позовної заяви, Позичальник мав би сплатити за Графіком 24 платежі по 4 870 грн. 00 коп., загалом 117 186 грн. 13 коп. Проте, Позичальник, замість 24 платежів, здійснив лише 4 платежі за на загальну суму 19 480 грн. 00 коп., з якої 13 799 грн. 00 коп., - основна сума кредиту та 5 681 грн. 00 коп. - проценти, а відтак залишок основної суми (тіла кредиту) становить: 100 000 грн. 00 коп. - 13 799 грн. 00 коп. = 86 201 грн. 00 коп. Окрім того, за період з 08.09.2021 року по 08.09.2023 року нараховані проценти по кредитному договору 26 401 грн. 00 коп. - погашено 5 681 грн. 00 коп. = борг 20 720 грн. 00 коп. Отже, прострочена заборгованість по кредитному договору складає: залишок основної суми (тіла кредиту) 86 201 грн. 00 коп. + заборгованість по процентам 20 720 грн. 00 коп. = 106 921 грн. 00 коп. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачів штрафні санкції у вигляді інфляційних втрат за період з 25.01.2022 року по 23.02.2022 року у розмірі 1 394 грн. 00 коп. На підставі викладеного просив суд стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за договором про споживчий кредит № ДК2-939 від 08 вересня 2021 року станом на 08.09.2023 року у загальному розмірі 108 315 грн. 00 коп., яка складається з: заборгованості за основною сумою кредиту - 86\~201 грн. 00 коп.; заборгованості за процентами - 20 720 грн. 00 коп.; інфляційних нарахувань - 1 394 грн. 00 коп., а також просив суд стягнути з відповідачів понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684 грн. 00 коп. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 11.04.2024 року дану справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі і призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 14.06.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до позовної заяви долучив заяву, в якій просив суд розглянути справу у відсутність представника позивача. Відповідачі до суду не з`явилися, про день та час слухання справи були належним чином повідомлені, про що свідчить поштові повідомлення, які знаходиться у матеріалах справи, у тому числі відповідачі були повідомлені про розгляд справи шляхом розміщення оголошення на сайті суду про їх виклик. Заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходили, не скористалися своїм правом та не подали до суду відзив на позовну заяву тому суд, відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідачів. Третя особа в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 07.09.2021 року [PERSON] звернувся до Кредитної спілки «Істок» із заявою на вступ до кредитної спілки. З протоколу № 135 від 07 вересня 2021 року вбачається, що на засіданні правління кредитної спілки на підставі рішення спостережної ради КС про делегування правлінню повноважень (копія витягу з протоколу спостережної ради № 21 від 20 липня 2004 року) заяву на вступ розглянуто та прийнято рішення про прийом [PERSON] в члени Кредитної спілки «Істок». 07 вересня 2021 року [PERSON] сплатив вступний внесок та обов`язковий пайовий внесок, що підтверджується прибутковим касовим ордером № 205 від 07 вересня 2021 року та № 206 від 07 вересня 2021 року відповідно. Відтак, на підставі ст. 10, ч.2. ст. 16 Закону України «Про кредитні спілки» [PERSON] набув членства у Кредитній спілці «Істок». 08.09.2021 року [PERSON] подав до Кредитної спілки «Істок» заяву на отримання кредиту та кредитний комітет Кредитної спілки «Істок» прийняв рішення про надання кредиту члену кредитної спілки - [PERSON] , що підтверджується протоколом від 08 вересня 2021 року. 08.09.2021 року між Кредитною спілкою «Істок» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № ДК2-939, згідно з п. 1.1. якого Кредитор на умовах цього договору надає Позичальнику грошові кошти в сумі 100 000, 00 грн., а Позичальник зобов`язується повернути наданий кредит і виконати свої обов`язки за даним договором в повному обсязі. Строк дії договору становить 24 календарних місяців, тобто до 08.09.2023 року (п. 1.2. кредитного договору). Позивач належним чином виконав зобов`язання, передбачені умовами кредитного договору, та надав третій особі кредит у сумі 100 000, 00 грн., що підтверджується видатковими касовими ордерами № 143 від 08 вересня 2021 року та № 144 від 09 вересня 2021 року. Відповідно до п. 3.2. кредитного договору процентна ставка за користування кредитом за даним договором становить 15% річних. Відповідно до п. 3.3.-3.4. кредитного договору, при розрахунках за договором приймається рік, що містить 365 календарних днів. Базою для нарахування процентів є залишок заборгованості Позичальника за основною сумою кредиту. Згідно з п. 4.1. кредитного договору Позичальник щомісячно сплачує Кредитору платіж, що складається з частини кредиту та нарахованих згідно умов договору процентів не пізніше дат планової сплати чергового щомісячного платежу та у розмірі, вказаних в Графіку повернення кредиту та сплати зобов`язань, наведених в Додатку до договору, який є його невід`ємною частиною. Відповідно до п. 6.1 кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити нараховані зобов`язання в повному обсязі, згідно умов цього договору. З Додатку до договору про споживчий кредит № ДК2-939 від 08.09.2021, вбачається про визначення зазначеними сторонами графіку повернення кредиту та сплати зобов`язань. З метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за вказаним кредитним договором, 08.09.2021 року між Кредитною спілкою «Істок» та [PERSON] було укладено договір поруки № ДК2-939 ДП1 та між Кредитною спілкою «Істок» та [PERSON] укладено договір поруки № ДК2-939 ДП2. Відповідно до п. 1.1. договору поруки ДП1 та п. 1.1. договору поруки ДП2 сторони цього договору встановлюють, що Поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов`язання перед Кредитором відповідати всім своїм майном за повне та своєчасне виконання всіх зобов`язань, передбачених умовами договору про споживчий кредит № ДК2-939 від 08.09.2021 року, згідно з якого Позичальником є громадянин України, член Кредитної спілки «Істок» [PERSON] та на підставі якого Позичальник отримав кредит в сумі 100 000, 00 грн., на строк 24 місяці, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15% річних, що нараховуються згідно умов кредитного договору, а також погашення сум витрат кредитора, пов`язаних з неналежним виконанням Позичальником зобов`язань по кредитному договору та відшкодування збитків, які можуть бути заявлені кредитором, згідно умов кредитного договору та вимог чинного законодавства України. Згідно з п. 2.1. договору поруки ДП1 та п. 2.1. договору поруки ДП2 сторони договору визначають, що у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору, Поручитель та інші особи, які дали поруку по кредитному договору, відповідають перед Кредитором солідарно, нарівні з Позичальником, за повернення суми кредиту та нарахованих згідно умов кредитного договору зобов`язань, відшкодування збитків, у відповідності до ст.ст. 553-559 ЦК України. На виконання заходів досудового врегулювання спору, визначених п. 1.4. договору поруки ДП1 та п. 1.4. Договору поруки ДП2 відповідачам були направлені листи-попередження № 22 та № 23 про наявність заборгованості та з вимогою погашення заборгованості по кредитному договору, що підтверджується копіями листів та довідками пошти. Враховуючи місце проживання третьої особи на тимчасово окупованій території України, позивач зазначив, що був позбавлений можливості направити на його поштову адресу лист-попередження. Відповідно до п. 1.4. договору поруки ДП1 та п. 1.4. договору поруки ДП2 зобов`язання, передбачені п. 1.1. цього договору, повинні бути виконані Поручителем протягом 3-х робочих днів з дня одержання повідомлення від кредитора про порушення Позичальником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором по поверненню кредиту та сплаті нарахованих зобов`язань. Належним повідомленням сторони вважають відправлення листа на адресу поручителя, вказану в розділі 6 даного договору. Позивачем у позовній заяві зазначено, що листи-попередження було залишено без відповіді та борг відповідачами не погашено. Із наданого позивачем на підтвердження своїх вимог розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 08.09.2023 року заборгованість [PERSON] за договором про споживчий кредит № ДК2-939 від 08.09.2021 року становить на загальну суму 108\~315 гривень 00 копійок. Представник позивача у позовній заяві зазначив, що згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду з огляду на солідарний обов`язок перед кредитором боржника за основним зобов`язанням і поручителя кредитор має право вибору звернення з вимогою до них разом чи до будь-кого з них окремо, а тому використовуючи надане йому право звертається до суду із даним позовом про солідарне стягнення заборгованості із поручителів. Частина перша статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частина перша статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Стаття 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Спір між сторонами виник з договірних правовідносин, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України в частині позики та договору кредиту, а також регулюються загальними положеннями про договір та зобов`язання. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Частиною 1 ст. 21 Закону України «Про кредитні спілки» передбачено, що кредитна спілка відповідно до свого статуту: приймає вступні та обов`язкові пайові та інші внески від членів спілки; надає кредити своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі. Отримувати кредити від імені членів кредитної спілки можуть також фермерські господарства та приватні підприємства, які знаходяться у їх власності. За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 611 ЦК України). За приписами частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом частин першої та другої статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Також, частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з ч. 2ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Отже, встановлено, що вказаний договір про споживчий кредит № ДК2-939 від 08.09.2021 року, укладений між Кредитною спілкою «Істок» та [PERSON] , підписаний сторонами, є чинним, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, а тому, саме з 08.09.2021 року між сторонами виникли договірні відносини. Встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним договором про споживчий кредит № ДК2-939 від 08.09.2021 року Кредитна спілка «Істок» виконало своєчасно і повністю, надававши кредиті ресурси в повному обсязі. У свою чергу, взяті на себе зобов`язання [PERSON] належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за договором про споживчий кредит № ДК2-939 від 08.09.2021 року. Разом з тим, згідно зі ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. У відповідності\~до статті\~554\~ЦК України\~у разі\~порушення боржником\~зобов`язання,\~забезпеченого порукою,\~боржник і\~поручитель відповідають\~перед кредитором\~як солідарні\~боржники,\~якщо договором\~поруки не\~встановлено додаткову\~(субсидіарну)\~відповідальність поручителя.\~Поручитель відповідає\~перед кредитором\~у тому\~ж обсязі,\~що і\~боржник,\~включаючи сплату\~основного боргу,\~процентів,\~неустойки,\~відшкодування збитків,\~якщо інше\~не встановлено\~договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Із змісту статті 541 ЦК України вбачається, що солідарний обов`язок виникає у випадках встановленим договором або законом. Згідно статті 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором. З огляду на солідарний обов`язок перед кредитором боржника за основним зобов`язанням і поручителів кредитор має право вибору звернення з вимогою до них разом чи до будь-кого з них окремо. Згідно з п. 2.1. договору поруки ДП1 та п. 2.1. договору поруки ДП2 сторони договору визначають, що у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору, Поручитель та інші особи, які дали поруку по кредитному договору, відповідають перед Кредитором солідарно, нарівні з Позичальником, за повернення суми кредиту та нарахованих згідно умов кредитного договору зобов`язань, відшкодування збитків, у відповідності до ст.ст. 553-559 ЦК України. Відтак, відповідальність поручителів перед позивачем є солідарною нарівні з [PERSON] , як боржником за основним зобов`язанням, що випливає з п. 2.1. договорів поруки. Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Згідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого у національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. За період з 25.01.2022 року по 23.02.2022 року інфляційні нарахування по кредитному договору згідно бухгалтерської довідки розрахунку заборгованості стовпчик «Інфляція» становлять 1 394 грн. 00 коп. Враховуючи наведене та те, що в якості забезпечення виконання зобов`язання [PERSON] за договором про споживчий кредит № ДК2-939 від 08.09.2021 року, між Кредитною спілкою «Істок» та відповідачами було укладено договори поруки № ДК2-939 ДП1 та №ДК2-939 ДП2 від 08.09.2021 року, суд вважає, що позов слід задовольнити і стягнути солідарно з відповідачів на користь Кредитної спілки «Істок» заборгованість за договором про споживчий кредит № ДК2-939 від 08.09.2021 року у розмірі 108\~315, 00 грн. Вирішуючи питання розподілу витрат, пов`язаних з розглядом справи суд виходить з того, що відповідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідачів на користь позивача слід стягнути документально підтверджені витрати на оплату судового збору у розмірі 2 684, 00 грн., тобто по 1 342, 00 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved