Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-09 00:00:00

Заявник, [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою, в якій просить суд: 1)визнати [PERSON] , [INFO] , що проживає за адресою: [ADDRESS] - недієздатною особою. 2)призначити [PERSON] , [INFO] , опікуном над його братом [PERSON] , [INFO] . Свої заявлені вимоги заявник обґрунтовує тим, що [PERSON] , [INFO] , є його рідним братом, який зареєстрований та проживає разом з ним за адресою: [ADDRESS] . Брат є інвалідом у зв`язку з психічним захворюванням та має 1-А групу інвалідності з дитинства, яка встановлена 12.08.2022 на строк до 11.10.2024, перебуває на обліку у лікаря-психіатра в амбулаторному відділенні №1 КПП «МЗНПД». Унаслідок психічної хвороби [PERSON] не може висловлювати свої думки, приготувати собі їжу, не розуміє обставин, що відбуваються навколо нього, не може дати оцінку своїм діям чи діям оточуючих, самостійно приймати рішення, не орієнтується у часі. Згідно висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу № 364 від 16.08.2022 [PERSON] має обмеження самообслуговування, обмеження здатності до самостійного пересування, обмеження здатності до орієнтації, обмеження здатності до спілкування, обмеження здатності контролювати свою поведінку. У зв`язку з тим, що його брат не усвідомлює значення своїх дій, не може керувати ними, потребує стороннього догляду, його необхідно визнати недієздатною особою та призначити опікуна. Вказав, що має можливість дбати про брата, створювати необхідні побутові умови, забезпечувати його доглядом та лікуванням. Їх мати - [PERSON] , [INFO] - пенсіонер, інвалід II групи (онкологічне захворювання), яка проживає разом із братом за вищевказаною адресою, із-за своєї хвороби не може в повній мірі здійснювати опіку та піклування над братом та сама потребує допомоги. Мати не заперечує проти призначення його опікуном брата. Батько [PERSON] - [PERSON] - помер. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05.10.2023 відкрито провадження у цій цивільній справі та призначено її розгляд проводити у порядку окремого провадження судом у складі одного судді і двох присяжних у судовому засіданні. 10.01.2024 до суду від заявника надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10.01.2024 у даній цивільній справі призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України»; провадження по справі до отримання висновку експертизи зупинено. 01.03.2024 до суду з Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації надійшло подання органу опіки та піклування про доцільність призначення [PERSON] опікуном над його братом [PERSON] . 03.07.2024 з Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» до суду надійшов висновок судово-психіатричного експерта № 360 від 02.04.2024. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва 05.07.2024 поновлено провадження у справі. У судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав подану заяву та просив її задовольнити. Додатково пояснив суду, що хоче бути опікуном над братом, оскільки проживає з ним та матір`ю. Знаходиться постійно поруч з братом. Мамі 22.02.2022 була встановлена 2 стадія раку та 2 група інвалідності, у подальшому вона була прооперована та їй було встановлено 3 групу інвалідності пожиттєво. У зв`язку з чим не може доглядати за братом. Їх батько помер, та інших осіб які б могли бути опікуном для брата не має. Вказав, що не одружений. Працює фахівцем ділянки у ТОВ «Нова пошта». Представник заінтересованої особи [PERSON] - адвокат Гудзь О.В. у судовому засіданні зазначила, що не заперечує проти задоволення вимог заяви та призначення заявника опікуном над братом. Вказала, що зустрічалася із родиною [PERSON]. [PERSON] дуже розвинений, але психічно хворий, на контакт взагалі не йде, на питання не відповідає, є інвалідом з дитинства. Також зазначила, що зустрічалася із матір`ю - [PERSON] , вона дійсно хворіє - бачила документи. Спілкувалася також із заявником - він забезпечує і матір, і брата, тому заперечень щодо призначення його опікуном немає. Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації - Березанський В.І. у судовому засіданні зазначив, що здійснював вихід за адресою проживання родини [PERSON]. Вказав, що заявник повністю забезпечує брата та матір, а також здійснює їх забезпечення в інших аспектах життя. Мати не може опікуватися над [PERSON] у силу стану здоров`я, а їх батько давно помер. Заявник є єдиним кандидатом в опікуни над братом. Вказав, що не заперечує проти задоволення вимог заяви. Суд, вислухавши пояснення заявника та представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, доходить наступного. Як убачається з матеріалів справи, заявником у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Києва, що підтверджується паспортом громадянина України [NUMBER] , який виданий 07.02.2006 Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві (а.с. 51). Заявник, [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 51). [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Києва, що підтверджується паспортом громадянина України № [NUMBER] (а.с.44). Заінтересована особа, [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.45). З наданих до суду свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON] судом встановлено, що батьками їх є [PERSON] та [PERSON] , відтак останні є рідними братами (а.с. 47). Статтею 30 ЦК України передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно з ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. [PERSON] - інвалід з дитинства (а.с.46, 94-97). Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 297801 від 05.09.2022, [PERSON] є інвалідом першої групи А з 12.08.2022 та потребує постійного стороннього догляду, нагляду та допомоги (а.с. 49). Згідно висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу № 364 від 16.09.2022, виданого КНП «Київська міська неврологічна лікарня № 2», [PERSON] , 2004 року народження, інвалід 1-А групи внаслідок психічного розладу, за рівнем обмеження життєдіяльності має: обмеження самообслуговування, обмеження здатності самостійного пересування, обмеження здатності до орієнтації, обмеження здатності до спілкування, обмеження здатності контролювати свою поведінку (ас. 50). Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 360, складеного судовим експертом Державної установи «Інститут судової психіатрії МОЗ України» Ктітарєвим О.М., [PERSON] страждає на стійкий, хронічний, виражений психічний розлад у формі глибокої розумової відсталості (змішаного генезу із проявами аутизму F. 73.9 за МКХ 10). За своїм психічним станом [PERSON] не може розуміти характер та значення свої дій та керувати ними. [PERSON] за своїм психічним станом потребує встановлення над ним опіки. [PERSON] за своїм психічним станом не може приймати участь у судовому засіданні та давати пояснення по суті справи (а.с. 117-118). Таким чином, з огляду на наданий висновок експертизи убачається, що дійсно [PERSON] [INFO] за своїм психічним станом не може розуміти характер та значення свої дій та керувати ними, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне визнати останнього недієздатним. Відповідно до ст. 41 ЦК України правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема відсутність у неї права вчиняти самостійно будь-якого правочину. Такі дії від імені недієздатної особи вчиняє її опікун. Отже призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Аналізуючи при цьому як норми ЦК України, так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК також вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, при цьому саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна. Отже призначення опікуна недієздатній особі, на думку суду, переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Порядок встановлення опіки над особою, яка визнана судом недієздатною, виконання опікуном своїх обов`язків та звільнення від повноважень опікуна визначений гл. 6 ЦК України та Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 № 34/166/131/88 (далі - Правила). Згідно з ст. 55 ЦК України та п. 1.2 Правил опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Статтею 55 ЦК України передбачено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Згідно з ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. За вимог ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. У відповідності до приписів ст. 67 ЦК України та Розділу 4 Правил опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Статтею 56 ЦК України встановлено, що органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами. Статтею 58 ЦК України визначено коло осіб над якими встановлюється опіка, зокрема у ній зазначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун та піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Як передбачено ч. 5 статті 63 ЦК України фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів або піклувальників. Відповідно до норм ч.1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Заявляючи вимоги про визнання фізичної особи недієздатною, заявник просить призначити його опікуном над його рідним братом, оскільки інших осіб, які б могли опікуватися братом немає. Так, [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] та [PERSON] є пенсіонером по інвалідності та має 2 групу інвалідності (а.с. 23-27). Батько, [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.28). Відповідно до довідки про стан здоров`я громадянина від 23.08.2023, [PERSON] , [INFO] протипоказань за станом здоров`я до обов`язків опікуна немає (а.с.18). Згідно витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» № ВР-001402309, [PERSON] , [INFO] станом на 21.08.2023 до кримінальної відповідальності не притягався, незнятої чи непогашеної судимості не мав та в розшуку не перебував (а.с. 19). Відповідно до характеристики ТОВ «Нова Пошта» від 25.08.2023, заявник характеризується позитивно (а.с.20). Згідно довідки ТОВ «Нова Пошта» від 25.08.2023 та довідки від 22.08.2023, сукупний дохід [PERSON] за 2023 рік склав 42 183,97 грн. (а.с. 21,22). Таким чином, з наданих до суду матеріалів судом встановлено, що заявник [PERSON] , який є рідним братом [PERSON] бажає стати опікуном для свого рідного брата, який внаслідок захворювання позбавлений можливості піклуватися про себе. Заявник має фізичну та матеріальну можливість опіки над своїм рідним братом. При цьому, матір заявника та заінтересованої особи у силу стану здоров`я не може бути опікуном над своїм сином. Частиною 1 ст. 60 ЦК України передбачено встановлення судом опіки над фізичною особою у випадку визнання її недієздатною і призначення опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до Подання органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 28.02.2024 № 49-24 «Про доцільність призначення [PERSON] опікуном над його братом [PERSON] » орган опіки та піклування, вважає за доцільне: призначити опікуном [PERSON] над його братом [PERSON] , [INFO] , в разі визнання останнього недієздатною особою рішенням Дніпровського районного суду міста Києва. Згідно з ч. 4 ст. 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При вирішенні питання щодо призначення опікуна, суд враховує, що [PERSON] є рідним братом недієздатної особи - [PERSON] та він не має медичних протипоказань для здійснення повноважень опікуна, заявник та недієздатна особа є кровними родичами, які мешкають спільно. Правилами ст. 41 ЦК України передбачені правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною, а саме: над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Крім того, відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що заява [PERSON] , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання особи недієздатною та встановлення опіки підлягає задоволенню в повному обсязі. В силу положень ч.5 та ч.6 ст. 300 ЦПК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. При ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом (ч.7 ст. 294 ЦПК України). Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved