Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання із спадкодавцем (мамою) [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою [ADDRESS] . Заяву обґрунтовує тим, що [INFO] померла її мама [PERSON] , яка була зареєстрована в с.Слобідка Городенківського (тепер Коломийського) району Івано-Франківської області, але фактично з 2010 року проживала з нею на [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. Хоч мама майном не розпорядилася, однак у них була домовленість, що вона успадкує належне їй майно після її смерті. У 2024 році вона звернулася до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав на спадщину за законом. Однак 06.07.2024 року нотаріус їй відмовила у вчинені нотаріальної дії, оскільки вона не подала до нотаріальної контори заву про прийняття спадщини у шестимісячний термін та не була зареєстрована зі спадкодавцем на день її смерті. Оскільки в інший спосіб реалізувати свої спадкові права вона не може, просила заяву задовольнити. У судовому засіданні заявниця заявлені вимоги підтримала з підстав, наведених у заяві. Додатково пояснила, що у 2009 році її мама отримала травму ноги внаслідок ДТП, у зв`язку з чим потребувала сторонньої допомоги. Тому з квітня 2010 року мама переїхала на постійне проживання до неї в смт.Богородчани. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, у поданій заяві просила проводити розгляд справи у її відсутності, щодо задоволення заяви не заперечила і підтвердила, що фактично з весни 2010 року її мама [PERSON] переїхала на постійне проживання із села Слобідка Городенківського району до заявниці в селище Богородчани. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, у поданій заяві просив проводити розгляд справи у його відсутності, щодо задоволення заяви не заперечив і підтвердив, що фактично з весни 2010 року його мама [PERSON] переїхала на постійне проживання із [ADDRESS] . Заслухавши пояснення заявниці, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] у селі Слобідка Городенківського району Івано-Франківської області померла мама заявниці [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.12). Заявниця є дочкою померлої та спадкоємцем за законом належного їй майна. У 2024 році вона звернулася до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав на спадщину за законом. Однак постановою Державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори Капріян С.В. від 06.07.2024 року №1228/02-31 їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із пропущенням стороку на прийняття спадщини. Зокрема у постанові вказано, що, оскільки заявниця на день смерті не була зареєстрована зі спадкодавцем і не подала заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк, то вона вважається такою, що не прийняла спадщину (а.с. 13). Відповідно до Акту про встановлення факту проживання осіб на території села Слобідка Коломийського району Івано-Франківської області №18-140 від 26.07.2024 року та довідки Слобідського старостинського округу Городенківської міської ради від 25.07.2024 року №18/93 [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована у с.Слобідка Городенківського району. 21 квітня 2010 року по стану здоров`я вибула в селище Богородчани до дочки [PERSON] , де проживала до дня смерті [INFO] (а.с.15, 17). Довідкою ОСББ «Скала» підтверджується, що станом на червень 2012 року [PERSON] фактично проживала за адресою [ADDRESS] (а.с.16). Відповідно до положень ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявників зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Факт проживання [PERSON] разом із дочкою [PERSON] на час відкриття спадщини за адресою [ADDRESS] в судовому засіданні підтвердили свідки. Зокрема, свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою заявниці. Вказала, що мама заявниці до дня смерті проживала з дочкою за адресою [ADDRESS] . Свідок [PERSON] також вказала, що із заявницею до дня смерті проживала її мама [PERSON] . Судом встановлено, що заявниці необхідно встановити факт постійного спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для оформлення права на спадщину, отже встановлення факту проживання заявниці з [PERSON] на момент її смерті породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявниця у інший спосіб не може довести факт спільного проживання з мамою [PERSON] на день її смерті і вказані обставини не можуть бути встановлені у інший спосіб, зазначений факт має для заявниці юридичне значення, оскільки дозволить їй реалізувати права як спадкоємця, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою, обставини, викладені в ній, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. А тому, виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги заявниці є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved