Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

12.03.2024 року [PERSON] звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , третя особа - Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини разом із матір`ю. В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне. З 30 травня 2020 року сторони перебували у зареєстрованому Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) шлюбі, від якого мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя подружжя не склалося, шлюбні відносини між ними припинені і 2022 році через втрату взаємної любові та поваги, несумісність поглядів на спільне життя та сімейні відносини. Рішенням Орджонікідзевського районного суду від 28 березня 2023 року шлюб розірвано. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2023 року по справі № 335/431/2023 з [PERSON] стягнуті аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі відповідного віку, починаючи з 16.01.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Після розірвання шлюбу дитина проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] та перебуває на її утриманні. На момент подачі позовної заяви сторони не змогли дійти згоди щодо місця проживання доньки. З самого дитинства [PERSON] постійно піклується про дитину, матеріально забезпечує необхідні умови для повноцінного розвитку дитини, цікавиться її життям та приймає у ньому безпосередню участь. Крім того, зазначає, що Відповідач зловживає своїми батьківськими правами. Тому такі обставини, у сукупності, зумовили її звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання дитини. Ухвалою суду від 01.04.2024 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилася, була повідомлена судом про дату, час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, надала заяву, в якій просила закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду, крім того просила суд проводити розгляд справи за її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не прибув, надав заяву про визнання позовних вимог та про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи у підготовче засідання не з`явилася, через канцелярію надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою суду від 18.06.2024 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно і належним чином. В матеріалах справи міститься заява від позивача, у якій остання просила суд розглядати справу за її відсутності, також зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно і належним чином. В матеріалах справи наявна заява від останнього, в якій він визнав позовні вимоги та просив суд розглядати справу за його відсутності. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була сповіщена судом своєчасно та належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 30 травня 2020 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Комунарському районному у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис № 174. У шлюбі в сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 14.07.2020 року Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 березня 2023 року по справі № 335/430/23, шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2023 року по справі № 335/431/23, з [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі відповідного віку, починаючи з 16.01.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з актом підтвердження фактичного проживання № 9 від 31.01.2024 року, що виданий квартальним комітетом № 115 Шевченківського району м. Запоріжжя, малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , із своєю матір`ю - [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 20.02.2024 року умови проживання створені для виховання та розвитку малолітньої дитини . Згідно із положенням ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо місяця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Доцільним визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , встановлено висновком Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району № 1501/01-37/19.02 від 09.08.2024 року . Частиною 1 ст. 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Згідно зі статтями 8, 11, 15 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. При визначенні місця проживання дитини у разі окремого проживання батьків застосовується принцип забезпечення якнайкращих інтересів дитини. За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права. Отже, найкращі інтереси дітей повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків (правовий висновок Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі № 6-1945цс17). У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Зазначений правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України Судової палати у цивільних справах від 14 грудня 2016 року по справі № 6-2445цс16. Згідно зі ч. 2 ст. 161 СК України, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, які передбачають, що при вирішенні будь-яких питань щодо дитини, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини, враховуючи, що матір`ю дитини створені необхідні умови для виховання та розвитку дитини, дитина проживає з нею, батько дитини не заперечує проти визначення місця проживання з матір`ю, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визначення місця проживання дитини з матір`ю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved