Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-19 00:00:00

І. Описова частина Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача На розгляд Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 13.06.2024, в порядку п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК Уркїни, надійшла цивільна справа № 404/3886/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики №0997859640 від 09.12.2021 у розмірі 57890,40 грн. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що 09.12.2021 між ТОВ "ІНФІНАНС" та відповідачем укладено договір позики №0997859640, підписанням якого останній акцептував публічну пропозицію банку та беззастережно приєднався до умов договору. Відповідно до умов зазначеного кредитного договору первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Між первісним кредитором та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" 24.11.2022 укладено договір факторингу №24/11/22, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги за вказаним кредитним договором, сума боргу складає 57890,40 грн. Однак відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту та сплаті відсотків, тому наявна заборгованість перед позивачем на загальну суму 57890,40 грн, яку в добровільному порядку сплатити не бажає, що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом. Добровеличківський районний суд Кіровоградської області, ухвалою від 16.08.2024, прийняв цивільну справу до свого провадження справу, постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У позовній заяві зазначив, що розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, судом неодноразово здійснювались виклики відповідача відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а також шляхом направлення на зареєстровану адресу місця проживання відповідача судової повістки. Поштове відправлення було повернуто до суду з поміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Добровеличківський районний суд Кіровоградської області, ухвалою від 20.09.2024, постановив про заочний розгляд справи та винесення заочного рішення суду. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідач у встановлений судом строк, відзив до суду на позов не подавав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, зустрічного позову не пред`являв, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. ІІ. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Згідно зі свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 624024 від 12.01.2010 встановлено, що ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" 05.12.2007 зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців ( а.с.16). Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи від 28.02.2012 та додатку до свідоцтва, встановлено, що ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" має право здійснювати фінансову компанію без отримання ліцензії та /або дозволів відповідно до законодавства: факторинг ( а.с.17). Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи від 15.05.2014 встановлено, що ТОВ "Інфінанс" зареєстровано як фінансову установу до Розпорядження комісії, дата прийняття та номер розпорядження про схвалення рішення про видачу свідоцтва 15.05.2014 №1406 ( а.с.20). Відповідно до виписки із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 29.03.2019 ТОВ "Інфінанс" зареєстроване як юридична особа 06.02.2014, види економічної діяльності, 64.92 - інші види кредитування (основний) (а.с.21). Судом встановлено, 09.12.2021 між ТОВ "Інфінанс" та [PERSON] було укладено договір надання позики №3934042 шляхом підписання акцепту оферти від 09.12.2021 на укладення договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту №0997859640/3 від 09.12.2021 та отримання кредиту згідно заявки-анкети, згідно якої надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису позичальника. Відповідно до договору позичальнику надано кредит в розмірі 8889,00 грн, строком користування кредитом 30 днів, відсоткова ставка 1,75 % за один день користування кредитом, застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації . Максимальна відсоткова ставка 3,5% за один день користування кредитом, застосовується за умови неналежного виконання умов договору або скасування програми лояльності (а.с.5,6). ТОВ "Інфінанс" виконало зобов`язання за договором, надавши відповідачу грошові кошти у позику, про що свідчить квитанція за сплату № 124123535 від 09.12.2021 (а.с. 9). Тоді як [PERSON] не виконав\~взятих на\~себе за\~договором зобов`язань,\~грошові кошти\~та відсотки\~за їх\~користування не\~повернув,\~у зв`язку\~з чим\~йому нарахована\~заборгованість в\~розмірі 57890,40\~грн,\~ яку\~переуступлено ТОВ "ФК\~"Європейська\~агенція з\~повернення боргів"\~за договором\~факторингу № 24/11-22 від 24.11.2022 (а.с. 10-13). Відповідно до витягу з реєстру боржників від 24.11.2022 договору факторингу №24/11-22 від 24.11.2022 [PERSON] нарахована заборгованість за договором позики №0997859640 у розмірі 57890,40 грн, з яких: 8889,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, та 49001,40 грн заборгованість за відсотками (а.с.14). Згідно наданого позивачем розрахунку, [PERSON] нарахована заборгованість за кредитним договором №0997859640 від 09.12.2021 за період з 24.11.2022 по 30.04.2024, у розмірі 57890,40 грн, з яких: 8889,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, та 49001,40 грн заборгованість за відсотками. Розмір відсотків не зазначено (а.с.15). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права. У ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч. 1-2 ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію"). Відповідно до ст. 1046, ч. 1 ст. 1047, ч. 1 ст. 1048 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникло зобов`язання по поверненню суми отриманого кредиту та сплати відповідної плати за користування кредитом. З наведеного можливо дійти висновку, що дійсно 09.12.2021 між відповідачем та ТОВ "Інфінанс", з дотриманням наведених норм законодавства було укладено договір позики, та відповідач був ознайомлений з усіма його істотними умовами та прийняв їх. Вказане узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду викладеними, як приклад у постанові від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Згідно зі ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. В матеріалах справи відсутні докази оспорення [PERSON] договору позики. При цьому суд враховує, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а тому суд вважає, що право позивача на повернення фактично отриманої суми кредитних коштів підлягає захисту в судовому порядку. Оскільки до суду не надано доказів погашення відповідачем заборгованості за тілом кредиту, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за тілом позики в розмірі 8889,00 грн. В той же час суд вважає, що позивач неправильно здійснив нарахування процентів за користування кредитними коштами за договором позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0997859640 від 09.12.2021. Як вбачається з умов договору позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність кредит в сумі 8889,00 грн, на погоджених умовах договору строк 30 днів, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позивальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики, максимальна процентна ставка за день 3,5%. Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 цього Кодексу, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У зазначеній постанові Верховний Суд, розглядаючи питання стягнення штрафних санкцій за договором споживчого кредитування, сформував низку правових висновків. Зокрема, Велика Палата розмежувала поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання». Надаючи правову оцінку вказаним поняттям у частині нарахування штрафних санкцій за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього. Відрізняються терміни в тому випадку, коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Указаний висновок міститься у п. 35 Постанови. Окрім того, в п. 54 Постанови Верховний Суд вказує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Тобто, згідно позиції Верховного Суду, припинення нарахування передбачених договором процентів можливо у двох випадках: закінчення строку кредитування, який визначений договором та пред`явлення вимоги в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Отже, з вищенаведених норм чинного законодавства та вже усталеної судової практики вбачається, що, в даному випадку, після спливу 30-денного строку Товариство не має права на нарахування процентів передбачених договором, а має право на отримання грошових сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, проте таких вимог позивач не заявляв. Окрім цього, доказів, що відбулася пролонгація строку кредитування суду не надано. Згідно розрахунку заборгованості за договором позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0997859640 від 09.12.2021, заборгованість [PERSON] становить 57890,40 грн, що складається із заборгованості за основною сумою боргу в сумі 8889,00 грн та заборгованості за відсотками 49001,40 грн . За приписами ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом, а згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, з врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що за договором позики в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0997859640 від 09.12.2021, відсотки за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом 30 днів, тобто строку, на який були надані кредитні кошти. Тому, за розрахунком суду, розмір заборгованості за процентами за користування кредитними коштами за цим договором складає:9333,45 грн (8889х3,5%х30). Враховуючи викладене, суд вважає наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0997859640 від 09.12.2021 таким, що не відповідає умовам договору та нормам чинного законодавства, а тому не бере його до уваги як належний та допустимий доказ. За наведених обставин позов підлягає до часткового задоволення, враховуючи, що відповідач порушив умови договору позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0997859640/3 укладеного 09.12.2021 між відповідачем та ТОВ "Інфінанс", не повернув отримані в борг грошові кошти, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість в сумі 18222,45 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8889, 00 грн та заборгованості за відсотками у розмір 9333,45 грн . Відповідно до ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 844,86 грн. На підставі\~викладеного,\~відповідно до\~ст.ст.11,\~207,\~256,\~258-259,\~261,\~267,\~526,\~549,\~629,\~634,\~638,\~1054,\~1077,\~1080,\~1082\~ЦК України,\~

Outcome: partial