Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

У позовній заяві представник позивача просить ухвалити рішення про розірвання зареєстрованого 06 лютого 2000 року шлюбу між сторонами із передбачених ст.ст.110, 112 СК України підстав. Вимоги обґрунтовано тим, що подружнє життя у сторін не склалося через різні погляди на сімейне життя; на даний час сімейні відносини між нею та відповідачем фактично припинені, шлюб існує лише формально. Вважає, що збереження шлюбу та подальше проживання суперечитиме інтересам сім`ї та унеможливлює примирення. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 25 липня 2024 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копію ухвали суду з примірником матеріалів позову відповідач отримав 03 серпня 2024 року. У строк, визначений судом в ухвалі від 25 липня 2024 року з додатковим врахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2013 року №958, відповідач відзиву на позов не подав. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК України, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Згідно із свідоцтва про одруження серії [NUMBER] сторони зареєстрували шлюб 06 лютого 2000 року в Куснищанській сільській раді Любомльського району Волинської області за актовим записом №1. Від даного шлюбу у сторін неповнолітніх дітей нема, що підтверджується довідкою про склад сім`ї та копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , № [NUMBER] . Викладені у позові фактичні обставини взаємовідносин між сторонами відповідачем не спростовано, тому суд вважає їх доведеними і приходить до висновку, що шлюб між сторонами існує лише формально, перспектив збереження сім`ї не вбачається. Такий висновок підтверджено і самим фактом неподанням відповідачем відзиву на позов чи заперечень у іншій формі. Згідно із ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. З огляду на те, що позивачка заявила вимогу про залишення шлюбного прізвища у рішенні суду має бути зазначено про вибір прізвища після розірвання шлюбу. Отже, після розірвання шлюбу позивачці слід залишити надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] ». Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved