Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

06.08.2024 представник позивачки звернувся в інтересах останньої до суду із зазначеним позовом, згідно якого, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку та доходів платника аліментів, щомісяця, необхідних та достатніх для забезпечення гармонійного розвитку неповнолітньої дитини, з урахуванням мінімальної рекомендованої ставки аліментів на дитину у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягувати з дня звернення до суду з позовом, і до досягнення дитиною повноліття. Вимоги за позовом вмотивовані тим, що 24.07.2015 позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем, у якому [INFO] у них народився син [PERSON] . Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.09.2017 шлюб між сторонами розірвано, визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] . Представник позивачки зазначає, що відповідач [PERSON] періодично та не системно надавав матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , яку останнім часом надавати припинив. При цьому, на переконання сторони позивача, відповідачка має можливість сплачувати аліменти у визначеному в позовній заяві розмірі, оскільки є особою молодого, працездатного віку, інших осіб на утриманні не має, що і стало підставою для звернення до суду із даним позовом. 12.08.2024 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. 30.08.2024 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог, пославшись на їх необґрунтованість, при цьому не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку та доходів платника аліментів. Відповідач зазначив, що він щомісяця надсилає кошти на утримання спільного з позивачкою чина, своїх обов`язків по його утриманню він жодним чином не уникав. При цьому відповідач інших доходів, окрім заробітної плати, як і будь-якого рухомого чи не рухомого майна, не має. Крім того, у відповідача на даний час змінився сімейний стан, у зв`язку з тим, що він одружився вдруге, у шлюбі у нього [INFO] народилася донька [PERSON] . Відповідач звертає увагу на те, що на даний час його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною, до досягнення нею трьох років, а тому перебуває на повному утриманні [PERSON] . З огляду на викладене, стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] у визначеному позивачкою розмірі поставить його у скрутне матеріальне становище і призведе до неможливості належного утримання другої дитини відповідача. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. При цьому у заяві про зменшення позовних вимог представник позивачки зазначив, що запропонований відповідачем розмір аліментів на утримання дитини в розмірі 1/6 частини не забезпечить мінімальної рекомендованої ставки аліментів на дитину у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в тому числі не менше мінімальної гарантованої ставки аліментів на дитину у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, згідно з вимогами чинного законодавства України. Натомість відповідач не надав доказів на підтвердження свого матеріального стану, при цьому продаж ним квартири за адресою: [ADDRESS] , свідчіть про поліпшення його матеріального становища. Крім того, відповідач не надав належних, допустимих та достовірних доказами на підтвердження перебування на його утриманні іншої неповнолітньої дитини або існування у нього іншої сім`ї взагалі. Разом з тим, наявність іншого зареєстрованого шлюбу та народження у ньому дитини не є доказом того, що відповідач несе відповідні витрати на утримання сім`ї та дитини. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, у відзиві на позовну заяву просив проводити розгляд справи у його відсутність у зв`язку з проходженням ним військової служби у лавах Збройних Сил України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд проаналізував матеріали справи, дослідив письмові докази, врахувавши пояснення учасників справи, дійшов такого висновку. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та [INFO] у них народився син [PERSON] ,батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 12.11.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області (а.с. 13). Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.09.2017 по справі № 583/1861/17, провадження № 2/583/884/17 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 24.07.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка реєстраційної служби Охтирського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 171. Визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю - [PERSON] (а.с. 14). Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 06.06.2023 Охтирським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 10). Наразі між сторонами виник спір у сфері правовідносин щодо утримання батьками неповнолітніх дітей, який підлягає врегулюванню відповідно до положень глави 15 СК України. За приписами ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 (ратифікованою Україною 27.02.1991) та ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України встановлено гарантії утримання дітей до їх повноліття батьками. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За приписами ст. 8, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального. Морального, культурного, духовного та соціального розвитку, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08.07.2017, внесено зміни до ч. 2 ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За приписами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно вимог ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Отже позивачка скористалася своїм правом щодо визначення способу стягнення аліментів саме у частці від доходу батька дитини. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що праву дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття кореспондує обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, який має бути виконаний батьками з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини. За загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначає, що малолітній син сторін [PERSON] на даний час проживає разом з нею, позивачка самостійно несе витрати на утримання сина, оскільки відповідач на даний час матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Так, з матеріалів справи вбачається, що малолітній [PERSON] дійсно проживає з матір`ю [PERSON] , а отже презюмується, що дитина перебуває на її утриманні, що відповідачем не спростовувалося. Разом з цим відповідач, в супереч визначеного законом обов`язку доказування обставин, на які він посилається у відзиві на позовну заяву, не надав суду доказів, які б підтверджували існування будь-яких перешкод для стягнення з нього аліментів на утримання його малолітнього сина. При визначенні розміру аліментів суд також враховує стан здоров`я і матеріальне становище сторін, що дитина проживає разом з матір`ю, батько є фізично здоровою особою працездатного віку, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання своєї неповнолітньої дитини, що ним не спростовано. Таким чином, на підставі оцінки наданих доказів та з урахуванням таких загальних засад цивільного законодавства як розумність та справедливість, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у вказаному позивачкою розмірі, що відповідає визначеному законом розміру аліментів на одну дитину: частини від всіх видів доходів платника аліментів щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що є справедливим та пропорційним потребам дитини. При цьому, відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Згідно вимог ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Особа може відмовитися від свого майнового права. За приписами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Враховуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Доля судових витрат підлягають вирішенню відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved