Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

03 квітня 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просила позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовної заяви послалася на те, що від шлюбу з відповідачем має неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Після народження дитини відповідач повідомив, що він не готовий до родини, психологічно пригнічував її, ображав, а з часом запропонував розлучитися. Вона була змушена переїхати до своїх батьків, а відповідач жодного разу не намагався її повернути, з часом припинив надавати фінансову допомогу, при спробах обговорити майбутнє сина застосовував до неї фізичне насильство. Їх шлюб було розірвано 05.12.2012 року. З часу народження, їх спільний син проживає тільки з нею, відповідач не відвідував, не утримував та взагалі не цікавиться життям малолітнього сина, не приймає участі у піклуванні про сина та його вихованні. З 2011 року позивачка проживає у цивільному шлюбі із [PERSON] , а з 08.04.2017 року вони одружені, чоловік піклується про її сина, проявляє любов, постійно приділяє йому увагу, цікавиться його життям та досягненнями. Син ніколи не бачив та не спілкувався зі своїм батьком. Вищезазначені обставини є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав у зв`язку з ухиленням від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Провадження у справі відкрито 17 травня 2024 року , після усунення позивачкою недоліків позовної заяви. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 45). У підготовчому засіданні 11.09.2024 року учасники справи відсутні. 11.09.2024 року відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та засвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальовим Я.В. заяву про визнання ним позову [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка [PERSON] просила суд розглянути справу за її відсутності, ухвалити рішення на стадії підготовчого провадження з огляду на визнання позову відповідачем. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явився. Відповідно до правил частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] визнав позов [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , суд визнав за можливе ухвалити рішення на стадії підготовчого провадження за відсутності у часників справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Судом встановлено, малолітній [PERSON] , народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 20). У вказаному свідоцтві про народження батьком зазначений [PERSON] , матір?ю - [PERSON] (позивачка за заявленими вимогами). Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 05.12.2012 року у справі № 2601/21305/12-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 19.02.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 85, розірвано (а.с. 12,13). За інформацією приватного закладу освіти «Сінкглобал», [PERSON] , [INFO] є учнем 8 класу. Всі питання, які виникають в навчальному закладі відносно учня [PERSON] , вирішує його матір, [PERSON] та її чоловік, [PERSON] .. [PERSON] та її чоловік, тримають тісний, постійний зв`язок з адміністрацією школи, педагогами, класним керівником, цікавляться шкільним життям дитини, його успішністю в навчанні. За час навчання [PERSON] у ПЗО «Сінкглобал» [PERSON] , який відповідно до свідоцтва про народження є батьком малолітнього [PERSON] , контакту зі школою, де навчається дитина, не підтримує, до навчального закладу не приходив, успіхами та досягненнями учня не цікавиться. (а.с. 21). Звертаючись до суду з позовом, позивачка [PERSON] послалася на те, що відповідач [PERSON] не виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання та утримання сина [PERSON] , не проявляє щодо сина батьківської турботи, не цікавиться його життям та здоров`ям, не утримує дитину матеріально. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з статею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав передбачених п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один з батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як видно зі змісту заяви [PERSON] , відповідача у справі, засвідченої 08.06.2024 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальовим Я.В. та зареєстрованої в реєстрі за №17912, поданої до Голосіївського районного суду м. Києва, [PERSON] визнає позовну вимогу про позбавлення його [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , і не заперечує проти ухвалення судом рішення про позбавлення його батьківських прав. Відповідно до правил частини 1 статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Наразі у суду відсутні підстави для сумніву щодо добровільності визнання [PERSON] заявленого до нього ж [PERSON] позову про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Таким чином, оцінивши докази наявні у справі в їх сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] до [PERSON] щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] і про необхідність задоволення позову. За правилами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь позивачки слід стягнути 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved