Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

У січні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дружину, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь кошти на своє утримання до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років у розмірі 1/6 від заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно починаючи з дня подання позовної заяви; здійснити розподіл судових витрат, зокрема на правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем з 06 квітня 2013 року перебувають у шлюбі, в якому народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, наразі діти проживають з нею за адресою: [ADDRESS] . Відповідач проживає окремо від родини та належного матеріального утримання дітей не здійснює. Позивач працює дошкільним вихователем, проте її доходу замало для утримання себе і двох малолітніх дітей. Відповідач є молодою працездатною особою, перебуває на службі в Національному університеті оборони України імені Івана Черняховського, інших осіб на утриманні не має, а тому спроможний надавати утримання дружині до досягнення їх дитиною, дочкою [PERSON] , [INFO] , трьох років. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 січня 2022 року вказану справу передано для розгляду головуючому судді Ішуніній Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 05 липня 2022 року у вказаній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу 15-денний термін для надання відзиву. Оскільки розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасники в судове засідання не викликались. Згідно з даними зворотнього повідомлення про вручення поштових відправлень та розписки, яка міститься в матеріалах справи, учасники справи отримали копії ухвал про відкриття та позовної заяви з додатками. 06 грудня 2022 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. Вказав, що дітей матеріально утримує, хоч і не проживає разом, оскільки на підставі судового наказу від 25 січня 2022 року з нього утримуються аліменти. Крім того, відповідач перераховує добровільно на утримання дружини та дітей грошові кошти, з січня по березень 2022 року сукупно перерахував 19 432,17 грн. Також відповідач сплачує комунальні платежі по утриманню квартири, в якій проживає позивач з дітьми. Додатково відповідач несе витрати на своє проживання в орендованій квартирі. Просив врахувати, що позивач посилаючись на статтю 75 СК України не надала жодного належного та допустимого доказу на підтвердження необхідності її утримувати. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки сторони в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд установив, що сторони з 06 квітня 2013 року перебули у шлюбі, в якому [INFO] народився син [PERSON] , а [INFO] - дочка [PERSON] . Відповідно до Акта про встановлення факту місця проживання, [PERSON] разом із дітьми фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки про заробітну плату та інші доходи від 14 січня 2022 року вих. №57 позивач працює дошкільним вихователем в ШДС «Золотий ключик» та за період з липня по грудень 2021 року отримала дохід сумі 46 446,81 грн. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно з частиною другою статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. За частиною першою статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини другої статті 80 СК України розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу (Постанова Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Отже, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Разом з тим, зі змісту вказаних вище норм слідує, що визначальною умовою стягнення аліментів на дружину є та обставина, чи може платник аліментів надавати таку матеріальну допомогу. Як вже було встановлено судом, дитина проживає з матір`ю, що не спростовано відповідачем. В той же час судом установлено, що відповідач працює в Національному університеті оборони України імені Івана Черняховського, з його доходу на підставі судового наказу Солом`янського районного суду міста Києва від 25 січня 2022 року у справі № 7608/1481/22 стягуються аліменти у розмірі 1/3 частки доходу на утримання спільних з позивачем дітей. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, враховуючи положення частини першої статті 80 СК України, яким передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі, а також відсутність будь-яких доказів розміру доходу відповідача, його працездатний вік та встановлений факт проживання дитини з матір`ю, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача в частині стягнення аліментів на її утримання в розмірі, що складає 1/8 частину від усіх видів доходу. У зв`язку з вищевикладеним, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх часткове задоволення. Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною п`ятою статті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Згідно з частиною першою статті 133 та частиною другою, шостою статті 141 ЦПК України, судові витрати, що включають судовий збір у розмірі 992,40 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду цієї справи, суд зазначає наступне. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, провадження № 61-22131 св 19. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Як вбачається з матеріалів справи, 14 січня 2022 року між [PERSON] та адвокатом Чистовою А. С. укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги, за умовами якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання по наданню замовникові правової (правничої) допомоги з усіх питань, що стосуються прав, обов`язків та законних інтересів Замовника, і пов`язані з консультуванням (усним та/ або письмовим), наданням роз`яснень з виличних питань, підготовкою документів (в тому числі будь-яких правочинів, процесуальних чи процедурних документів) та представництвом у відносинах з фізичними та юридичними особами незалежно від форми власності та підпорядкування. Підпунктом 3.2 Договору сторони передбачили, що за надання послуг, передбачених договором, замовник сплачує виконавцеві винагороду у сумі і строки, що погоджуються сторонами письмово або усно, і відображаються сторонами в акті виконаних послуг. Відповідно до Додатку від 14 січня 2022 року до Договору про надання правової (правничої) допомоги від 14 січня 2022 року, згідно умов пункту 3.1 розділу 3 Договору сторони домовилися при здійсненні розрахунків за цим Договором застосовувати наступні договірні ціни: у зв`язку із застосуванням погодинної системи оплати послуг виконавця розрахунок здійснюється наступним чином: замовник оплачує 1 000 грн. При цьому кожна неповна година прирівнюється до однієї повної години. В суму винагороди враховується написання (складання) документів, проведення усних консультації замовнику, представництво інтересів замовника в правоохоронних органах і судах, а також підприємствах, установах, організаціях, у відносинах з фізичними особами. З Акта виконаних послуг від 20 січня 2022 року, підписаного позивачем та адвокатом, вбачається, що адвокатом належним чином виконано умови договору про надання професійної правничої допомоги від 14 січня 2022 року, а [PERSON] прийняла дану правову допомогу на загальну суму 5 000 грн. Згідно з вказаним актом [PERSON] було надано наступні послуги з правової допомоги: усна консультація з питань стягнення аліментів та утримання позивачки та малолітніх дітей - 1 000 грн; складання проекту заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей - 2 000 грн; складання позовної заяви про стягнення аліментів на утримання дружини - 2 000,00 грн. Водночас, відповідач у поданому до суду відзиві заперечував проти стягнення витрат на правову допомогу на користь позивача, оскільки частина понесених позивачем витрат на правничу допомогу стосується стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Згідно з пунктами 2 ,4 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує ,зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, а також дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На необхідність врахування розумності розміру відшкодування судових витрат вказано у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії", у якому зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування правничої допомоги суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). Про пропорційність і співмірність витрат йдеться і у Постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19, відповідно до висновку якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial