Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

У січні 2021 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Кредитним договором № 201419 від 14 серпня 2013 року в розмірі 32766,56 грн., яка складається з наступного: сума заборгованості за основною сумою боргу 18311,72 грн., сума заборгованості за процентами 7,07 грн., сума заборгованості за комісією 14447,77 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що 14 серпня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «АКТАБАНК» було укладено кредитний договір №201419. 23 березня 2018 року між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір №2 про відступлення прав вимог, у відповідності до умов якого ПАТ «АКТАБАНК» передає, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні права вимоги до боржників. Відповідно до Реєстру боржників ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача до відповідача в сумі в сумі 32766,56 грн. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість у розмірі 32766,56 грн. Не погодившись з позовними вимогами, представником відповідачки було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано наступне. Відповідач ніколи не укладала та не підписувала зазначений у позовній заяві кредитний договір. У 2013 року знайома відповідачки, з її документами і від її імені відповідача уклала декілька фіктивних кредитних договорів. Представником позивача подано до суду відповідь на відзив, відповідно до якої вказано наступне. Відповідачка не надала жодних доказів на підтвердження твердження, що нею не було підписано зазначений у позові договір. Кредитний договір, укладений між ПАТ «АКТАБАНК» та відповідачем, договір №2 про відступлення права вимоги укладений у встановленому порядку недійним не визнані, тобто в силу ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належний чином, раніше надав заяву відповідно до якої підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі. Відповідачка та її представник в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідачка пояснила, що не підписувала кредитний договір №201419. Вислухавши відповідачку та її представника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимоги позивача слід відмовити, по наступним підставам. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У судовому засіданні було встановлено, що 14 серпня 2013 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» було укладено кредитний договір №201419. 23 березня 2018 року між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір №2 про відступлення прав вимог, у відповідності до умов якого ПАТ «АКТАБАНК» передає, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні права вимоги до боржників. Відповідно до Реєстру боржників ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі в сумі 32766,56 грн. Позивач зазначає, що відповідач має заборгованість перед позивачем за кредитним договором №201419 від 14 серпня 2013 року у розмірі 32766,56 грн. За клопотанням представника відповідачки, судом було призначено почеркознавчу експертизу. Відповідно до висновку експерта №2785-23 від 03.06.2024 року визначено, що підписи від імені [PERSON] , що розміщені у Договорі «201419 від 14.08.2023 року про відкриття та обслуговування поточного рахунку для здійснення операцій з використання спеціальних платіжних засобів та кредитного ліміту виконанні не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням справжньому її підпису. Згідно ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійним (оспорюваний правочин). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Позивачем обрано спосіб відновлення порушеного права (визнання кредитного договору недійсним), який не підлягає захисту шляхом задоволення позовних вимог у цій справі. Судом встановлено, що позивач не укладав оспорюваний договір. Правочини, які не вчинено, не тягнуть ніяких правових наслідків для сторін. Відтак, оскільки кредитний договір не було укладено, то позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами вирішити за правилами ст. 141 ЦПК України, поклавши судові витрати на позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved