Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що відповідно до письмової розписки відповідач отримав від нього борг в сумі 1 000 доларів США із строком повернення до 22 грудня 2023 року. Оскільки вказану суму позики за договором відповідач не повернув, позивач просить стягнути з останнього суму боргу (а.с. 31 35). Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Оскільки відповідач, який отримав судове повідомлення про розгляд справи та копію ухвали про відкриття провадження разом із примірником позовної заяви з додатками, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с. 37, 40, 42). Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 22 липня 2023 року між сторонами укладено договір позики відповідно до якого відповідач отримав від позивача в борг грошові кошти в сумі 1 000 доларів США та зобов`язалася повернути позику в строк до 22 грудня 2023 року. Факт отримання відповідачем від позивача зазначеної суми грошових коштів у позику підтверджується змістом відповідної розписки від 22 липня 2023 року (а.с. 8). Під час розгляду справи суду не надано відповідних доказів на підтвердження факту повернення відповідачем боргу в розмірі та у строки, що у визначені в розписці. Вирішуючи спір по суті вимог, суд виходить з наступного. Норма частини першої статті 1050 ЦК України встановлює, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Згідно із нормами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Оскільки, відповідач не виконав свої зобов`язання за укладеним із позивачем договором позики від 22 липня 2023 року та не повернув останньому суму позики у визначеному розмірі у визначений строк, суд приходить до висновку, що порушені майнові права позивача слід захистити шляхом стягнення з відповідача на користь позивача встановлену суму боргу. Одночасно, стосовно позики саме в іноземній валюті, суд враховує наступне. Статтею 99 Конституції України\~встановлено, що грошовою одиницею України є гривня; при цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до\~статті 192 ЦК України\~іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові в справі № 373/2054/16-ц від 16 січня 2019 року, відповідно до\~ст. 524 ЦК України\~зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України\~встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Таким чином, вимоги позивача про стягнення боргу в національній валюті є такими, що відповідають цивільному законодавству. За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно із нормою частини першої статті 13 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За подачу даного позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 1 211 гривень 20 копійок, що підтверджується квитанцією від 29 лютого 2024 року (а.с. 5). Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Зокрема, разом із позовом надано суду договір № 01/24 про надання правничої (правової) допомоги від 04 січня 2024 року із додатком № 1 до нього, актом від 26 лютого 2024 року і платіжною інструкцією від 22.02.2024 року, з яких вбачається, що позивачем сплачено вартість правових послуг у даній справі в сумі 8 000 гривень 00 копійок (а.с. 11, 12, 13, 14). Як наслідок, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору та витрат на правову допомогу слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved