Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

Представник Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лісовий Домобуд» завернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості за послуги з обслуговування житлового будинку та прибудинкової території за період з 01.01.2022 року по 09.04.2024 року у розмірі 7002,00 грн., три відсотки річних у розмірі 259,07 грн., інфляційні втрати у розмірі 693,60 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. та судовий збір у розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що ОСББ «Лісовий Домобуд» є балансоутримувачем і здійснює управління та утримання спільного майна власників багатоквартирних будинків, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . За період часу з 01.01.2022 року по 09.04.2024 року у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем по оплаті послуг з обслуговування житлових будинків та прибудинкової території на загальну суму 7002,00 грн. у зв`язку з чим, позивач був змушений звернутися до суду. Враховуючи, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, то з неї на користь позивача підлягає стягненню сума боргу з урахуванням індексу інфляції та три проценти річних від простроченої суми. Позивачем свої зобов`язання виконано в повному обсязі, вищевказані послуги надано відповідачу але відповідачем свої зобов`язання щодо оплати наданих послуг не виконано, в зв`язку з чим позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Ухвалою судді від 22 липня 2024 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив справу розглядати без його участі, в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечував проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, у судове засідання не з`явилась, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, у зв`язку з чим на підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 16 вересня 2024 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України\~у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо, у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] на праві приватної власності належить об`єкт житлової нерухомості - 1-кімнатна квартира [ADDRESS] , загальною площею 46,3 кв.м., житловою площею 21 кв.м. що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №1647981563101 від 21,11.2021 року. Квартира [ADDRESS] знаходиться у багатоквартирному житловому будинку, управління, утримання та експлуатацію якого здійснює Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лісовий Домобуд» та відповідно є виконавцем послуг у цьому будинку. Статтею 385 Цивільного кодексу України передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Протоколом від 21 квітня 2019 року установчих зборів ОСББ «Лісовий Домобуд» було прийнято рішення, в тому числі, про створення Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, обрання уповноваженої особи (осіб) співвласників згідно із Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»; надано повноваження щодо підписання протоколу та інших документів установчих зборів ОСББ, статуту ОСББ та державної реєстрації ОСББ. 28.04.2020 року проведено державну реєстрацію ОСББ «Лісовий Домобуд», що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідно до авізо від 01 лютого 2021 року у відповідності до Закону України» Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та акту приймання-передачі від 01 лютого 2021 року АТ «Трест Житлобуд-1» безоплатно передало на баланс ОСББ «Лісовий Домобуд» житловий будинок [ADDRESS] балансовою вартістю 83992163,00 грн. Повідомленням до авізо від ОСББ «Лісовий Домобуд» підтверджено прийняття на баланс вищезазначеного житлового будинку. В пункті 1 статуту ОСББ «Лісовий Домобуд» закріплено, що ОСББ створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку [ADDRESS] відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Метою створення ОСББ є забезпечення і захист прав співвласників, надання співвласникам можливості виконувати в повному обсязі свої обов`язки по утриманню, обслуговуванню та використанню спільного майна будинку згідно чинного законодавства та статуту ОСББ ( пункт 1. розділу 11 статуту). Завданнями та предметом діяльності ОСББ є, зокрема, забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг, забезпечення реалізації прав співвласників на володіння та користування спільним майном, що закріплено в пункті 3 розділу 11 статуту ОСББ, Відповідно до ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласниками багатоквартирного будинку є власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку. Частиною 1\~статті 4\~Закону України\~«Про об`єднання\~співвласників багатоквартирного\~будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Частиною 1 статті 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України\~«Про об`єднання\~співвласників багатоквартирного\~будинку» порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, встановлюються загальними зборами об`єднання відповідно до законодавства та статуту об`єднання. Відповідно до\~ ч.ч.\~1,\~3\~ст.\~23\~Закону України\~«Про об`єднання\~співвласників багатоквартирного\~будинку» утримання\~і ремонт\~приміщень,\~які перебувають\~у власності,\~здійснюються відповідно\~до законодавства\~України. Внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів. Відповідно до пункту 4 розділу 11 статуту ОСББ, ОСББ має право, зокрема, приймати рішення про надходження та витрати коштів; визначати порядок утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, ремонту (поточного та капітального), технічного переоснащення; визначати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників; здійснення контроль за своєчасну сплату внесків і платежів. Протоколом загальних зборів ОСББ «Лісовий Домобуд» від 05.12.2020 року було затверджено кошторис та розмір і порядок внесків і платежів співвласників на 2021 рік, згідно якого на період 2021 року було встановлено внесок на оплату з обслуговування будинку та прибудинкової території з власників квартир/нежитлових приміщень у розмірі 5,3142 грн. за 1 квадратний метр (1 поверх) та 6,2810 грн. за 1 квадратний метр (2-9 поверх). Протоколом загальних зборів ОСББ «Лісовий Домобуд» від 24.12.2021 року було затверджено кошторис та розмір і порядок внесків і платежів співвласників на 2022 рік, згідно якого з 01.01.2022 року на період 2022 року було встановлено внесок на оплату з обслуговування будинку та прибудинкової території з власників квартир/нежитлових приміщень у розмірі 5,7820 грн. за 1 квадратний метр (1 поверх) та 6,7771 грн. за 1 квадратний метр (2-9 поверх). Протоколом засідання правління ОСББ «Лісовий Домобуд» від 20.12.2022 року було залишено діючий кошторис та розмір і порядок внесків і платежів співвласників на 2022 рік, згідно якого з 01.01.2022 року та розмір і порядок внесків і платежів співвласників на 2022 рік, згідно якого з 01.01.2023 року на період 2023 року було встановлено внесок на оплату з обслуговування будинку та прибудинкової території з власників квартир/нежитлових приміщень у розмірі 5,7820 грн. за 1 квадратний метр (1 поверх) та 6,7771 грн. за 1 квадратний метр (2-9 поверх). З кошторису доходів та витрат та утримання будинку [ADDRESS] на 2021 рік вбачається, що послуги з обслуговування житлового будинку та прибудинкової території складались з наступних послуг: обслуговування, енергозабезпечення, диспетчеризація ліфтів; освітлення місць загального користування та енергозабезпечення насосів; обслуговування димовентеляційних каналів; дератизація; прибирання прибудинкової території та під`їздів; поточний ремонт; обслуговування електромереж; обслуговування систем опалення, водопостачання, водовідведення, каналізації; адміністративні витрати. З кошторису доходів та витрат для благоустрою прибудинкової території будинку [ADDRESS] на 2021 рік вбачається, що послуги з обслуговування житлового будинку та прибудинкової території складались з наступних послуг: встановлення декоративного паркану, насадження рослин для озеленення території. З кошторису доходів та витрат для благоустрою прибудинкової території будинку [ADDRESS] на 2022 рік вбачається, що послуги з обслуговування житлового будинку та прибудинкової території складались з наступних послуг: обслуговування, енергозабезпечення, диспетчеризація ліфтів; освітлення місць загального користування та насоси; обслуговування димовентиляційних каналів; дератизація; вивезення твердих побутових відходів; дератизация, дизинфекция, дезинсекция; прибирання прибудинкової території та під`їздів; поточний ремонт; обслуговування електромереж; обслуговування систем опалення, водопостачання, водовідведення, каналізації; адміністративні витрати; благоустрій прибудинкової території (догляд за декоративними рослинами, газоном). Як визначено статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. При цьому виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач (п.2, п. 13 ч.1 ст. 1 ЗУ «Про житлово - комунальні послуги». Пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з частиною другою статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Також, пунктом п`ятим частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VIII (який введено в дію з 01.05.2019 року) передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник зобов`язаний, в тому числі серед іншого, виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Згідно пункту 2 розділу V статуту ОСББ «Лісовий Домобуд» співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Розділом VI статуту ОСББ «Лісовий Домобуд» передбачено, що співвласники є відповідальними за порушення статуту об`єднання та рішень статутних органів. Для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право: вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів, що відповідає частині 1 статті 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». А у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду (частина 2 статті 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»). Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини з приводу надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, та оплати таких послуг, їх надання здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Частиною 1 статті 639 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути укладений у будь - якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Статтею 638 Цивільного кодексу України встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною та вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. В той же час, відповідно до частини 2 статті 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товар, надала послуги, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця діє є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. З витягу по рахунку № [NUMBER] відкритого на ім`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] вбачається, що за період з лютого 2021 року по березень 2024 року [PERSON] в рахунок внесків на утримання багатоквартирного будинку сплачено 2738,03 гривні. Слід зазначити, що відсутність відповідного договору між споживачем послуг з утримання будинку і прибудинкової території та їх виконавцем не є підставою для нестягнення з відповідача заборгованості з їх оплати. Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 22.07.2020 (справа №\~210/1958/15-ц) та від 23.02.2022 (справа № 761/37748/16-ц). На підставі викладеного, у відповідача [PERSON] виникли зобов`язання щодо сплати заборгованості за надані комунальні послуги. Не укладення письмового договору про надання послуг не є підставою для звільнення відповідача як споживача від оплати відповідних послуг. Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 221/515/15-а, згідно з якою, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними, і відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному розмірі, а також в постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц. Навіть непроживання особи у житловому приміщенні квартирі не звільняє її від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, якщо ця особа є власником даної квартири, в свою чергу співвласником ОСББ. Вказаний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 02.04.2020 (справа 757/29813/17-ц). Статтями 319 та 322 ЦК України, закріплено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. За змістом статті 151 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. За правилами статті 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно зі статтею 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію, інші послуги) стягується, крім квартирної плати, по затвердженим у встановленому порядку тарифам. Статтями 526, 530 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються. Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Отже, наявними у справі доказами встановлено, що між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Лісовий Домобуд» до [PERSON] фактично склалися правовідносини з приводу надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в будинку, де знаходиться квартира відповідача. Кошторис витрат за послугу з утримання багатоквартирного будинку та структура внесків з утримання будинків та прибудинкових територій за адресою: [ADDRESS] , затверджені протоколами загальних зборів ОСББ «Лісовий Домобуд», що відповідає статуту ОСББ та діючому законодавству України. Прийняті загальними зборами ОСББ «Лісовий Домобуд» рішення, які оформлені протоколами, на даний час є чинними, докази того, що вказані рішення оскаржувалися в судовому порядку, у матеріалах справи відсутні. З матеріалів справи вбачається, що ОСББ «Лісовий Домобуд» у спірний період виконувало свої зобов`язання та забезпечувало надання відповідачу послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. При цьому відповідач свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у період з 01.01.2022 року по 09.04.2024 року у неї перед позивачем утворилась заборгованість за надання послуг щодо утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у розмірі 7002,00 гривень, що підтверджується розрахунком складеним позивачем наявним в матеріалах справи. Щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат\~та трьох\~процентів річних суд зазначає наступне. Статтею 623 ЦК України визначено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Частина 2 статті 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, зокрема, на боржника покладено виключно певний цивільно - правовий обов`язок по оплаті отриманих житлово - комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст.ю509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на які поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно -правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, нараховані позивачем інфляційні втрати та 3 проценти річних за прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Отже, у зв`язку із простроченням відповідачем оплати наданих позивачем послуг, вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат у розмірі 693,60 гривень та трьох відсотків річних у розмірі 259,07 гривень є законними та обґрунтованими, у зв`язку із чим позовні вимоги у цій частини також підлягають задоволенню. Відповідачем не надано суду доказів того, що відповідач відмовилась від отримання послуг, які надає позивач чи звертався щодо проведення перерахунку або з претензіями щодо невиконання зобов`язань з надання цих послуг, або надання неякісних послуг. На підставі викладеного, суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСББ» Лісовий Домобуд» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з обслуговування житлового будинку та прибудинкової території підлягають задоволенню, оскільки відповідач, будучи зобов`язаною своєчасно сплачувати плату за отримані послуги, в односторонньому порядку припинила виконувати взяті на себе зобов`язання щодо добровільної сплати послуг. Щодо стягнення з відповідача судових витрат позивача суд зазначає наступне. За змістом статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.\~\~До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати\~\~на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України\~сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України). За змістом статті 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Повноваження адвоката як представника підтверджуються, зокрема, довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій\~статті 62 ЦПК України. За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті\~27 зазначеного Закону договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України\~та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики. Пунктом 9 частини 1 статті 1 вищевказаного Закону встановлено, що представництво\~це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги\~види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до статті 19 вказаного Закону\~видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 вказаного Закону). Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним З`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження\~\~№ 12-171гс19)). Згідно вимог\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України\~вбачається, що розмір\~\~витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Відповідно до частини 2\~статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача;\~\~у разі відмови в позові - на позивача;\~\~у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8 статті 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Верховний Суд у постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої\~статті 137 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved