Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-09 00:00:00

В червні 2024 року [PERSON] через свого представника адвоката Долгову Л.В. звернувся до суду із завою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] у віці 90 років померла його бабуся - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді буд. [ADDRESS] , а також земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,5 га, що розташована на території Безводнянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області. На час смерті разом з бабусею заявника постійно проживав її син (батько заявника) - [PERSON] , який доглядав за матір`ю, оскільки вона була особою похилого віку та за станом свого здоров`я потребувала сторонньої допомоги. У [PERSON] знаходились всі правовстановлюючі документи на майно його матері після її смерті, він фактично володів майном померлої та вважав, що прийняв спадщину після її смерті. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті спадщину у встановленому законом порядку прийняли заявник [PERSON] та його мати - дружина померлого [PERSON] . З метою отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті свого батька [PERSON] , в тому числі на майно, які належало [PERSON] та яке батько заявника прийняв у спадщину після її смерті, заявник звернувся до нотаріуса. Проте згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки [PERSON] та його померла мати [PERSON] були зареєстровані за різними адресами, останній не прийняв спадщину після смерті своєї матері у встановленому діючим законодавством порядку. Між тім, [PERSON] протягом тривалого часу проживав разом зі своєю матір`ю, доглядав за нею, після її смерті здійснив її поховання. Однак на теперішній час встановлення факту проживання [PERSON] разом із [PERSON] , яка померла [INFO] , на момент відкриття спадщини інакше, ніж в судовому порядку, не виявляється можливим. Встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення його спадкових прав. Посилаючись на викладене, [PERSON] просить суд встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом зі спадкодавцем - матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31.07.2023 відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та призначено її до розгляду; витребувано у Третьої миколаївської державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та направлено запит про надання інформації про надання витягу зі спадкового реєстру щодо заведення/не заведення спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 08.07.2024 інформаційна довідка зі спадкового реєстру щодо незаведення спадкової справи після смерті [PERSON] надійшла на адресу суду. 16.08.2024 на адресу суду з Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області надійшла копія спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 01.07.2024 від представника заявника адвоката Долгової Л.В. надійшло клопотання про виклик свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , В судовому засіданні 01.08.2024 заявник [PERSON] та його представник адвокат Долгова Л.В. клопотання про виклик свідків підтримали; просили задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі. Протокольною ухвалою суду від 01.08.2024 клопотання заявника та його представника про допит свідків задоволено, свідків допитано. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні 01.08.2024 проти задоволення заявлених вимог не заперечувала. Представник заінтересованої особи Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. В судовому засіданні 10.09.2024 представник заявника - адвокат Долгова Л.В. також підтримала вимоги заяви. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні 01.08.2024 під присягою підтвердили, що батько заявника - [PERSON] здійснював догляд та проживав без реєстрації разом зі своєю матір`ю [PERSON] близько 10 років до її смерті та на час її смерті. Вони разом постійно проживали [ADDRESS] , де бабуся заявника була зареєстрована. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 10). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.02.2008, виданого виконавчим комітетом Безводненської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, буд. [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (а.с. 13). Земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства розміром 1,50 га, кадастровий номер 48244810000:03:000:0067, що розташована в межах території Безводнянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 25.11.2010 державним нотаріусом Четвертої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області (а.с. 15). [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщину у вигляді вищезазначеного нерухомого майна. З матеріалів поданої зави, пояснень учасників справи та свідків вбачається, що на момент смерті [PERSON] разом з нею постійно проживав її син [PERSON] , який здійснював догляд за матір`ю, оскільки вона була особою похилого віку - померла у віці 90 років. У відповідності до довідки Безводненського старостинського округу Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 03.10.2023 № 95 [PERSON] здійснював догляд та проживав без реєстрації разом зі своєю матір`ю [PERSON] , яка постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] з 10.08.2010 по день її смерті [INFO] (а.с. 18). Син померлої [PERSON] був єдиним спадкоємцем після її смерті. Ані він, ані інші особи із заявами про прийняття спадщини після її смерті не звертались, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 27.06.2024. [INFO] помер [PERSON] (а.с. 11). Спадщину після його смерті прийняли заявник [PERSON] , син померлого, та [PERSON] , дружина померлого, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 121/2024 (а.с.52-95). У встановленому законом порядку вони звернулись до Третьої миколаївської державної нотаріальної контори із завами про прийняття спадщини. Проте відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.05.2024 [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на все майно, що належало [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки дані про реєстрацію [PERSON] разом з матір`ю на час її смерті відсутні, до нотаріальної контори на протязі шести місяців з дня смерті матері він не звертався (а.с. 17). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до положень ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України). З досліджених судом документів встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Разом з нею на момент відкриття спадщини постійно проживав її син [PERSON] . Відомостей про наявність інших спадкоємців [PERSON] , окрім її сина, які мають право на спадкування, в матеріалах справи не міститься. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до положень ч.ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення зі спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 21 березня 2019 року в цивільній справі №461/4689/15-ц та від 12 серпня 2019 року у справі №521/16365/15, який відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин. У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, в разі, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені частиною третьою статті 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. Аналогічного висновку дійшов ВС у своїй постанові від 04 липня 2018 року по цивільній справі № 404/2163/16-ц. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами: письмовими доказами, показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі викладеного, надавши оцінку доказам в цілому, а також кожному доказу окремо, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту проживання його батька [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] станом на час відкриття спадщини, про що свідчить реальність сімейних відносин між ними, підтверджена дослідженими судом письмовими доказами та показаннями свідків, а саме пов`язаність спільним місцем проживання, побутом та наявністю взаємних прав і обов`язків.

Outcome: approved