Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-09 00:00:00

У позовній заяві представник позивача просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача заборгованості у загальному розмірі 80 850 гривень з передбачених ст.ст.526, 599, 610-612, 625, 1054 ЦК України підстав, що включає в себе: за договором позики № 18036-07/2023 в розмірі 63625,00 гривень, з яких: 15000,00 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу, 48625,00 гривень сума заборгованості за відсотками за користування позикою; за договором позики № 32438-02/2024 в розмірі 17225,00 грн., з яких: 5300,00 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу, 11925,00 гривень сума заборгованості за відсотками. Вимоги обґрунтовано тим, що вищевказані кредитні договори відповідач [PERSON] уклав із ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Стар Файненс Груп», відповідно. Право вимоги за цими договорами перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за укладеними з первісними кредиторами договорами факторингу №27122023 від 27.12.2023 та №28052024 від 28.05.2024. Свої грошові зобов`язання за цими кредитними договорами відповідач не виконав ні первісним кредиторам, ні новому кредитору, в результаті чого у нього виникла заборгованість за тілом кредиту та відсотками, яка в сукупності становить заявлений розмір позовних вимог. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 08 липня 2024 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копію ухвали та примірник матеріалів позову відповідач отримав особисто 25 липня 2024 року. У строк, визначений судом в ухвалі від 08 липня 2024 року з додатковим врахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2013 року № 958, відповідач відзиву на позов не подав. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини. 13 липня 2023 року ТОВ «Аванс Кредит» та відповідач [PERSON] уклали в електронній формі договір про надання фінансового кредиту № 18036-07/2023, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 15000,00 гривень на 360 днів зі сплатою відсотків. Указаний кредитний договір № 18036-07/2023 укладено відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та відповідачем підписано електронним підписом. Право вимоги за цим кредитним договором перейшло до позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі укладених із ТОВ «Аванс Кредит» договору факторингу №27122023 від 27.12.2023. 29 лютого 2024 року ТОВ «Стар Файненс Груп» та відповідач [PERSON] уклали в електронній формі договір про надання фінансового кредиту № 32438-02/2024, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 5300,00 гривень на 100 днів зі сплатою відсотків. Указаний кредитний договір № 32438-02/2024 укладено відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та відповідачем підписано електронним підписом. Право вимоги за цим кредитним договором перейшло до позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі укладеного із «Стар Файненс Груп» договору факторингу №28052024 від 28.05.2024. За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стороною позивача до позовної заяви додано належним чином завірені копії кредитних договорів №№18036-07/2023, 32438-02/2024 та договорів факторингу №№27122023, 28052024. Розрахунками заборгованості ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" стверджено невиконання відповідачем умов вищдевказаних укладених кредитних договорів, внаслідок чого у нього станом на 31 травня 2024 року утворилась заборгованість, розмір якої становить 80 850 гривень , що включає в себе: за договором позики № 18036-07/2023 в розмірі 63625,00 гривень, з яких: 15000,00 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу, 48625,00 гривень сума заборгованості за відсотками за користування позикою; за договором позики № 32438-02/2024 в розмірі 17225,00 грн., з яких: 5300,00 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу, 11925,00 гривень сума заборгованості за відсотками. Наведені суми заборгованості є рівними тим, що зазначені у витягах з Реєстрів боржників до договорів факторингу №№27122023, 28052024. Із наведеного слідує, що відповідач має заборгованість за цими кредитними договорами, на яку позивач набув права вимоги на підставі укладених договорів факторингу. Станом на день звернення до суду із цим позовом заборгованість по кредитним зобов`язанням відповідач не погасив. Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст.ст.202, 205, 207, 626, 639 ЦК України договір, як різновид правочину, вважається таким, що вчинений у письмовій (електронній) формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» (тут і надалі Закон в редакції на дату укладення кредитного договору у цій справі 04.09.2022) визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч.ч.3, 4, 6 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч.12 ст.11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом Стороною позивача до позовної заяви додано копії документів, які складають укладені з відповідачем кредитні договори № 18036-07/2023 від 13.07.2023, №32438-08/2024 від 29.02.2024 та підписані відповідачем електронним підписом. Факт укладення цих договорів належним чином підтверджений та відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію». Договори містить усі істотні умови, необхідні для даного виду правочинів, а відтак враховуючи їх особисте підписання відповідачем [PERSON] , були достеменно відомі останньому. Після підписання договорів у сторін виникли взаємні права та обов`язки щодо надання кредитних коштів і їх повернення зі сплатою відповідних відсотків за користування. Досліджені у справі докази дають достатні підстави для висновку, що свої договірні зобов`язання кредитодавці виконали в повному обсязі та надали відповідачу кредити в обумовленій договорами сумі. Натомість, відповідач свої договірні зобов`язання у визначений договорами строк не виконав. При розгляді справи суд відповідно до вимог статей 10, 12, 13 ЦПК України керується принципом верховенства права та розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для вирішення справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ч.5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.83 ЦПК України позивач повинен подати суду докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. За змістом ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідач не надав суду доказів, які б спростували твердження позивача щодо невиконання ним умов договорів, наявності заборгованості та її розміру, через що у суду відсутні підстави не приймати надані позивачем докази. Таким чином, дослідженими у справі доказами повно та об`єктивно доведено, що відповідач взятого на себе зобов`язання щодо погашення кредитів та сплати відсотків за їх користування належним чином не виконував, тим самим порушив умови договорів, у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість в загальній сумі 80 850 гривень , що включає в себе: за договором позики № 18036-07/2023 в розмірі 63625,00 гривень, з яких: 15000,00 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу, 48625,00 гривень сума заборгованості за відсотками за користування позикою; за договором позики № 32438-02/2024 в розмірі 17225,00 грн., з яких: 5300,00 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу, 11925,00 гривень сума заборгованості за відсотками. Виходячи з викладеного, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими і доведеними, тому позов підлягає повному задоволенню. Разом з цим, суд не приймає до уваги доданий до позовної заяви договір факторинку №3072023 від 03.07.2023 року та акт приймання передачі до даного договору, оскільки під час дослідження письмових доказів встановлено, що вони не стосуються спірних правовідносин. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору підлягають стягненню з відповідача. Разом з цим судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів, в сумі 1514 гривень, про стягнення яких просить позивач, стягненню з відповідача не підлягають, так як позивачем не надано належних та допустимих доказів понесення ним таких витрат.

Outcome: approved