Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що в період з 10.11.2023 по 29.12.2023 невстановлена особа, яка називала себе Софія, шляхом обману та зловживання довірою, змусила його, без належної правової підстави, здійснити ряд грошових переказів на банківську картку відповідача [NUMBER] в АТ «Ощадбанк» на загальну суму 410266,00 грн., а саме: - 10.11.2023: 12000,00 грн., 60000,00 грн., 20000,00 грн., 28000,00 грн.; - 12.11.2023: 15001,00 грн., 29999,00 грн.; - 09.12.2023: 29999,00 грн., 29999,00 грн., 29999,00 грн.; - 11.12.2023: 29999,00 грн.; - 12.12.2023: 20000,00 грн.; - 28.12.2023: 11115,00 грн., 19000,00 грн., 60000,00 грн.; - 29.12.2023: 15155,00 грн. Відповідач обіцяла, що напише розписку про отримання грошей та поверне їх в найкоротший термін, однак цього не сталося. \~ \~ \~ \~ Таким чином, відповідачем було безпідставно набуто, грошові кошти позивача шляхом обману, і на момент подання даної позовної заяви, відповідачем вказані грошові кошти не повернуто. Просить суд стягнути з [PERSON] на його користь безпідставно отримані грошові кошти у сумі 410266,00 грн., та витрати по платі судового збору у сумі 4102,66 грн. Відповідно до ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] \~про стягнення\~суми боргу\~ підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів. У відповідності до п. п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» «Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом ( ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обов`язків, передбачений пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом,\~ тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку Держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд на підставі ст.ст. 12, 13, 43, 81 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Особа, яка бере участь у справі, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що\~в період з 10.11.2023 по 29.12.2023 [PERSON] здійснив ряд грошових переказів на банківську картку [PERSON] № [NUMBER] , відкриту в АТ «Ощадбанк» на загальну суму 410266,00 грн., а саме: - 10.11.2023: 12000,00 грн., 60000,00 грн., 20000,00 грн., 28000,00 грн.; - 12.11.2023: 15001,00 грн., 29999,00 грн.; - 09.12.2023: 29999,00 грн., 29999,00 грн., 29999,00 грн.; - 11.12.2023: 29999,00 грн.; - 12.12.2023: 20000,00 грн.; - 28.12.2023: 11115,00 грн., 19000,00 грн., 60000,00 грн.; - 29.12.2023: 15155,00 грн. Відповідно до частини першої\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відносини щодо повернення безпідставно збережених грошових коштів є кондикційними, в яких вина не має значення, важливим є лише факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. За змістом\~статті 1212 ЦК України\~передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17, провадження № 14-32цс19, від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19, провадження № 14-175цс21). Отже, предметом регулювання\~глави 83 ЦК України\~є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і неврегульовані спеціальними інститутами цивільного права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі №922/3412/17, провадження №12-182гс18). Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (яке іменується також зобов`язанням із безпідставного збагачення) полягає у вилученні в особи-набувача (зберігача) її майна, - яке вона набула (зберегла) поза межами правової підстави у випадку, якщо така підстава для переходу майна (його збереження) відпала згодом, або взагалі без неї, якщо цей перехід (збереження) не ґрунтувався на правовій підставі від початку правовідношення, - та у переданні відповідного майна тій особі-потерпілому, яка має належний правовий титул на нього (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 910/17324/19, провадження № 12-12гс21). Положення частини першої\~статті 1212 ЦК України\~звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, оскільки отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого отримання. Наявність між сторонами договору, який є нікчемним або який визнано недійсним, виключає можливість стягнення переданих на його виконання коштів на підставі\~статті 1212 ЦК України. У тому разі, якщо договір між сторонами не був укладений, тобто немає правової підстави для передання коштів у момент такого передання, до правовідносин застосовується\~стаття 1212 ЦК України. У особи виникає зобов`язання повернути отримане майно, зокрема, грошові кошти, згідно зі статтею 1212\~ЦПК України, як безпідставно набуте, якщо особа отримала їх без правової підстави, за відсутності договірних правовідносин щодо цього майна. Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 14 квітня 2020 року у справі № 495/2442/16-ц, провадження № 61-15428св19. Позивачем упозові зазначається та на підтвердження обґрунтування, надана смс-переписка, з якої вбачається, що особа, на ім`я [PERSON] , зобов`язується надати йому від імені її матері розписку про отримані гроші. Однак, у матеріалах справи немає доказів того, що відповідачем надано розписки про отримані кошти, що давало б підстави оцінювати спірні правовідносини як договірні за відсутності письмового договору. Доказів того, що між сторонами існують якісь правовідносини, що вказують на дружні, родинні стосунки та можливість дарування спірних коштів, у матеріалах справи також немає. Враховуючи вказане, суд вважає, що спірні правовідносини повинні кваліфікуватись за\~\~статтею 1212 ЦК України. Позивачем на підтвердження позовних вимог про перерахування [PERSON] грошових коштів було надано копію квитанції за період з 11.11.2023 по 29.12.2023 на загальну суму 410266,00 грн. Отже, наданими позивачем доказами, доведено факт переведення грошових коштів в загальному розмірі 410266,00 грн. позивачем [PERSON] відповідачу [PERSON] , тому з урахуванням встановлених обставин справи, які підтверджені наявними у справі доказами наявні підстави для задоволення позову в порядку ст.1212 ЦК України та стягненні з відповідача на користь позивача безпідставно набутих грошових коштів. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 4102,66 грн. Суд дійшов\~висновку про\~задоволення позовних\~вимог,\~тому з\~цих задоволених\~вимог підлягає\~сплаті судовий\~збір у\~сумі 4102,66\~грн.,\~який підлягає\~відшкодуванню позивачу\~за рахунок\~відповідача і\~тому з\~відповідача \~слід стягнути\~на користь\~позивача \~витрати по\~сплаті ним\~судового збору,\~у розмірі\~4102,66 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved