Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-09 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, в якому позивач просить суд: встановити факт, що має юридичне значення, яким визнати, що заповіт, посвідчений 28 грудня 1996 року Бучанською селищною радою Київської області, реєстровий номер 762, яким [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] , складений [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/5 частину будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається із 1/5 частини будинку [ADDRESS] . Позивач зазначає, що право власності на 1/5 частину будинку спадкодавець [PERSON] набула на підставі договору дарування від 22.06.1978, посвідченого державним нотаріусом Ірпінської міської державної нотаріальної контори Плеском О.Ф., власником інших 4/5 частин будинку за вказаною адресою є третя особа [PERSON] . Вказує, що реєстрація права власності [PERSON] на 1/5 частину будинку за вказаною адресою була проведена Ірпінським БТІ 25.07.1978 за реєстровим номером 1834, в даний час ця інформація знаходиться в архівній справі КП «Бучанський сервіс-центр документ» (БТІ). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, відомості про право власності [PERSON] та третьої особи на будинок [ADDRESS] до реєстру не внесені, що стверджується інформаційними довідками № 375625676 та №375627433. Відповідно до звіту про незалежну оцінку вартість 1/5 частини будинку [ADDRESS] на час звернення до суду становить 351 845 (триста п?ятдесят одна тисяча вісімсот сорок п`ять) гривень. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 28 грудня 1996 року Бучанською селищною радою Київської області, реєстровий номер 762, яким все своє майно заповіла позивачу [PERSON] . Як зазначає позивач, не дивлячись на наявність заповіту, право на обов`язкову частку у спадщині в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] має її непрацездатна дочка, [PERSON] , яка постійно проживала та була зареєстрована за однією адресою разом зі спадкодавцем. Після смерті [PERSON] у встановлений законодавством строк позивачем подано до Ірпінської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. 12.03.2024 державний нотаріус Ірпінської державної нотаріальної контори винесла постанову про відмову у вчинення нотаріальних дій, підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом стало те, що в написанні імені спадкодавця існують розбіжності, а саме в заповіті та заяві про прийняття спадщини вказано [PERSON] , а в свідоцтві про смерть, виданому на підставі паспорта, - [PERSON] . Відповідно до експертного висновку № 056/445-м, складеного 22 березня 2024 року Українським бюро лінгвістичних експертиз, особові імена [PERSON] та [PERSON] є ідентичними. Розбіжності виникли внаслідок фіксації в офіційних документах розмовних варіантів особового імені [PERSON] - [PERSON], [PERSON]. Окрім цього позивач зазначає, що у встановлений законодавством строк та у визначеному порядку прийняв спадщину після смерті [PERSON] , а відповідачка [PERSON] не виконувала будь-яких дій, пов`язаних з оформленням спадщини після смерті [PERSON] , і виконувати відмовляється, про що повідомила нотаріальну контору письмовою заявою, хоча із пропуском встановленого ст. 1270 ЦК України строку на подачу заяви про відмову від спадщини, тому право [PERSON] на 1/5 частину будинку [ADDRESS] перейшло у спадщину до позивача. Оскільки існують перешкоди в оформленні спадкових прав у нотаріальному порядку, позивач звернувся до суду з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 26.04.2024 цивільну справу передано в провадження судді Ірпінського міського суду Київської області Третяк Я.М. Ухвалою суду від 23 травня 2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначене підготовче судове засідання, а також витребувано з Ірпінської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи після смерті [PERSON] . 14.06.2024 на адресу суду надійшла копія спадкової справи після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 02 липня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 20.06.2024 відповідачем [PERSON] подано заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі, розгляд справи просить проводити без її участі. 21.06.2024 через канцелярію суду від третьої особи [PERSON] надійшла заява, в якій просив суд проводити розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. 10.09.2024 представником позивача [PERSON] - адвокатом Шевченко Н.В. подано заяву, відповідно до якої підтримує позовні вимоги в повному обсязі, а справу просить розглянути без її участі. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З матеріалів справи судом встановлено, [INFO] померла [PERSON] , про що 20 жовтня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №285 від 09.11.2005. На день смерті [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Також, встановлено, що 28.12.1990 у селищі Буча Київської області [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Бучанської селищної ради народних депутатів 28.12.1990, зареєстрований в реєстрі за № 762, яким все своє майно, яке на день смерті буде їй належати, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що буде належати їй на день смерті, і на вона за законом буде мати право заповідає [PERSON] . 25 квітня 2006 року позивач [PERSON] звернувся до Ірпінської державної нотаріальної контори в Київській області із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі - [PERSON] . На підставі вказаної заяви Ірпінською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 240 до майна померлої [PERSON] . З матеріалів спадкової справи № 240, заведеної 25.04.2006 щодо майна померлої [PERSON] , встановлено наявність у власності померлої на день смерті 1/5 частина будинку [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 22.06.1978, посвідченого державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори Плеско О.Ф., за реєстровим № 1792. Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 75235139 від 21.12.2023 у вказаній спадковій справі ім`я спадкодавця « [PERSON] » змінено на « [PERSON] ». Також, з матеріалів спадкової справи встановлено, що [INFO] [PERSON] , яка є спадкоємцем за законом як повнолітня непрацездатна за віком дитина спадкодавця [PERSON] , нотаріально посвідчила заяву, якою повідомила про обізнаність зі змістом заповіту від імені її матері [PERSON] та відмовилася від належної їй частини спадкового майна на користь [PERSON] . Вказану заяву було подано 23.01.2024 до Ірпінської нотаріальної контори. 12.03.2024 постановою державного нотаріуса Ірпінської державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , оскільки в заяві про прийняття спадщини № 537 від 25.04.2006, яка надійшла поштою, на підставі якої заведена спадкова справа, [PERSON] вказав, що його бабуся [PERSON] померла [INFO] . Заповіт, посвідчений секретарем виконкому Бучанської селищної ради народних депутатів 28.12.1990, зареєстрований в реєстрі за № 762, від імені [PERSON] . Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права і обов`язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе шляхом подачі заяви про прийняття спадщини у строки, встановлені ст. 1270 ЦК України та видачі відповідного свідоцтва. За правилами ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 6 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети. Встановлення факту належності спадкодавцю заповіту необхідно позивачу для реалізації його спадкових прав. Позивач є спадкоємцем за заповітом, однак прийняти спадщину не може, адже у заповіті та заяві про прийняття спадщини зазначено ім`я спадкодавця « [PERSON] » та « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть, виданому на підставі паспорта зазначене « [PERSON] ». Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.11.2005, записи в якому вчиняються на підставі паспорту померлої особи, вбачається, що [INFO] померла [PERSON] . Згідно експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз № 056/445-m від 22.03.2024 особові імена [PERSON] (свідоцтво про смерть, запис [PERSON] ) та [PERSON] (заповіт, запис [PERSON] ) попри розбіжності в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначеної особи є ідентичними. Сукупність встановлених фактів є підставою для висновку, що при складанні та посвідченні заповіту від імені [PERSON] в написанні імені спадкодавця допущено помилку, фактично правильним є написання прізвища спадкодавця « [PERSON] ». Зміст зазначених документів дозволяє зробити висновок, що заповіт складений спадкодавцем [PERSON] . Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про задоволення позову у повному обсязі. Враховуючи наведене,

Outcome: approved