Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

28 травня 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] яка діє в своїх інтересах та в інтересах [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської, яким просить визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовано позовні вимоги тим, що позивач [PERSON] являється користувачем квартири [ADDRESS] , що підтверджується Розпорядженням №119/жп від 15.12.2000р. та Довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні №ПЗ-72092-ю/о від 03.04.2024р. Разом з ним в вищезазначеній квартирі зареєстровані його батько - [PERSON] , його мати - [PERSON] , сестра - [PERSON] та її малолітній син - [PERSON] . З січня 2021 року відповідачі [PERSON] , [PERSON] в квартирі за адресою: [ADDRESS] не проживають, та з 10.02.2021р. є громадянами рф з місцем реєстрації в Сімферопольському районі АР Крим. [PERSON] та її малолітній син - [PERSON] , з 23 лютого 2022р. не проживають в квартирі за адресою: [ADDRESS] та з 15.12.2022р. є громадянкою рф з місцем реєстрації в Сімферопольському районі АР Крим, дитина зареєстрована разом з матір`ю. В квартирі особисті речі та майно, яке належить відповідачам, відсутні, участі в утримання квартири та сплаті за житлово-комунальні послуги відповідачі не здійснюють. У зв`язку\~з тим,\~що відповідачі\~зареєстровані за\~вищевказаною адресою,\~однак не\~проживають в\~ній,\~він як\~користувач не\~може скористатися\~своїм правом\~на укладання\~договору найму\~квартири для\~подальшої її\~приватизації відповідно\~до Закону\~України «Про\~приватизацію державного\~житлового фонду».Дані обставини стали підставою для звернення до суду. Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси Далеко К.О. від 17 червня 2024р прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у вказаній вище справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 23.07.2024р. залучено до участі у справі у якості співвідповідача [PERSON] в інтересах якого діє його мати [PERSON] . Позивач [PERSON] \~не з`явивсядо судового засідання, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] яка діє в своїх інтересах та в інтересах [PERSON] до судового засідання не з`явилися, подали заяви про визнання позовних вимог, в яких також просили розглянути справу у їх відсутність. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації ОМР та Департаменту надання адміністративних послуг ОМР у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідно до ч. 3 ст.\~211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що від позивача та відповідачів, третіх осіб, надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, а також у зв`язку з тим, що позивач підтримує позовні вимоги, а відповідачі позов визнали, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з вимогами ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, з урахуванням визнання відповідачами позову, суд, з урахуванням вимог ст. 200 ЦПК України, вважає, що позов підлягає задоволенню частково і рішення у справі можливо ухвалити на стадії підготовчого розгляду справи, з таких підстав. Судом встановлено, що на підставі Розпорядження №119/жп від 15.12.2000р. гр. [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , було надано у користування квартиру [ADDRESS] з правом укладення договору найму житлового приміщення. Відповідно до Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб № ПЗ-72092-ю/о вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] виданого Суворовським районним у місті Одесі в ВДРАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) [PERSON] змінила дівоче прізвище на [PERSON] . Відповідно до Акта про не проживання особи за місцем реєстрації від 04.2024 року, який містить підписи сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , посвідченого Генеральним директором Керуючої компанії «Клевер», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та її малолітній син [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , протягом останніх двох років фактично не проживають, особисті речі в квартирі відсутні. Відповідно до частини першої статті 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною першою статті 129 Конституції України\~суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з частиною першою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Верховний Суд зазначає, що ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін. Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Отже, позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень\~(частина третя статті\~77 ЦПК України). Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (стаття\~81 ЦПК України). Згідно з цивільним процесуальним законом тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків. У цій справі суд бере до уваги, що відповідачі у судове засідання не з`явився, позовні вимоги визнали, а тому за правилами статей 77 80 ЦПК України, оцінює подані позивачем докази щодо належності, допустимості, достовірності та достатності, із урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 21 липня\~2021 року по справі № 227/1044/20. У Постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року по справі № 6-57цс11 зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства( статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до положень частин 1,2 статті 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно ст.72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Проаналізувавши наведену норму закону, суд дійшов висновків, що при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності, їх поважність та термін відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Подібної позиції дотримується Верховний суд при розгляді аналогічних спорів(постанова Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 9 грудня 2020 р. у справі\~№ 209/2642/18). Виходячи з вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. У судовому\~засіданні знайшов\~своє підтвердження\~факт не\~проживання відповідачів [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] та\~ [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , понад шести місяців, комунальні платежі останні не сплачують, їх речі в квартирі відсутні. Це визнають самі відповідачі, також наведені обставини підтверджуються актом від 04.2024р, складеним та підписаним сусідами позивача, а також копіями паспортів відповідачів, з яких вбачається, що останні набули громадянства Російської федерації, зареєстровані та проживають за місцем реєстрації у Симферопольському районі АРК. Поважної причини відсутності відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за місцем своєї реєстрації: в квартирі [ADDRESS] , понад шість місяців, судом не встановлено. Відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" № 1382-ІУ від 11.12.2003р. зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщення. Зазначена норма вказує на достатність рішення суду, яке набрало законної сили про визнання особи такою, що втратила право користування житлом для зняття її з реєстраційного обліку відповідним органом. З огляду на викладене, суд вважає що позовні вимоги позивача в частині зняття відповідачів із зареєстрованого місця проживання, не підлягають задоволенню, оскільки рішення суду про визнання осіб такими що втратили право користування житловим приміщенням, фактично є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку за спірною адресою. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що пред`явлені позові вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial