Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

02.04.2024 року Товариство з додатковою відповідальністю «Альфа-Гарант» (далі - ТДВ «Альфа-Гарант») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів у порядку регресу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 01.03.2021 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) №202988453, забезпечений транспортний засіб «HYUNDAI IX 35», державний номерний знак [NUMBER] . 19.08.2021 року о 16 год. 17 хв. за адресою: м. Київ, вул. Велика кільцева, 7/1, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного «HYUNDAI IX 35», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу РУТА 20, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Даний факт підтверджується постановою Святошинського районного суду м. Києва від 11.10.2021 р. у справі №759/19639/21, відповідно до якої [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та 124 КУпАП. 20 серпня 2021 р. власником пошкодженого транспортного засобу «РУТА 20», державний номерний знак [NUMBER] - [PERSON] письмово повідомлено про ДТП ТДВ СК «Альфа-Гарант». Також, 20 серпня 2021 р., власник пошкодженого Т3 «РУТА 20», державний номерний знак [NUMBER] звернувся до Позивача із заявою про виплату страхового відшкодування та надав всі необхідні документи. 25.08.2021 р. з метою встановлення вартості матеріальних збитків, завданих власнику транспортного засобу «РУТА 20», державний номерний знак [NUMBER] , представником ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» проведено огляд вказаного транспортного засобу. На підставі чого, 05 вересня 2021 р. ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» складено Аварійний сертифікат №51-D/93/0, відповідно до якого встановлено, що вартість матеріального збитку приймається рівним вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу складає: 13 973,82 грн. без ПДВ. 04 листопада 2021 р. ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» складено страховий акт №ЦВ/21/4802. Позивач, прийняв вмотивоване рішення про виплату страхового відшкодування на користь власника пошкодженого ТЗ «РУТА 20», державний номерний знак [NUMBER] , у розмірі 13 973,82 грн. Таким чином, 04 листопада 2021 р. ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» сплачено страхове відшкодування в розмірі 13 973,82 грн. на користь власника пошкодженого ТЗ «РУТА 20», державний номерний знак [NUMBER] - [PERSON] , що підтверджується платіжною інструкцією №23810. Позивач належним чином та у повному обсязі виконав свої зобов`язання за полімо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів №202988453. У зв`язку із вищевикладеним, Позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь кошти у порядку регресу в сумі 13 973,82 грн. судові витрати в розмірі 3 028,00 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4 000,00 грн. Ухвалою суду від 16.04.2024 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. Відповідач повідомлявся належним чином шляхом отримання судових документів, про що свідчить відповідна розписка про отримання на копії супровідного листа 19.04.2024 року. Відзиву Відповідач не надав. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд в свою чергу оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи із такого. Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Під час розгляду справи судом встановлено, що постановою Святошинського районного суду м. Києва від 11.10.2021 р. у справі №759/19639/21 [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та 124 КУпАП, накладено штраф у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн., а також стягнуто судовий збір у сумі 454,00 грн. Як вбачається із вказаної постанови, 19.08.2021 року о 16 год. 17 хв. за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , керуючи транспортним засобом «HYUNDAI IX 35», д.н.з. [NUMBER] , не вибрав у встановлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого здійсни наїзд на автомобіль «РУТА 20», д.н.з [NUMBER] . Будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, місце події [PERSON] залишив. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними битками. У результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 19.08.2021 року, пошкоджений автомобіль «РУТА 20», д.н.з [NUMBER] , що належить [PERSON] . На час скоєння даної ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача - водія ТЗ «HYUNDAI IX 35», д.н.з. [NUMBER] , відповідно до договору страхування №202988453 від 01.03.2021 року застрахована ТДВ «АЛЬФА-ГАРАНТ». 20.08.2021 р. [PERSON] звернувся до Позивача із заявою про виплату страхового відшкодування та з повідомленням про ДТП. Позивач здійснив виплату страхового відшкодування потерпілому в розмірі 13 973,82 грн., відповідно до розрахунку страхового відшкодування згідно угоди та страхового акту № ЦВ/21/4802. Фактичне перерахування коштів підтверджується платіжним дорученням від 04.11.2021 р. №23810 на суму 13 973,82 грн. Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст.979 ЦК України). Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Статтею 993 ЦК України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. З огляду на викладене та відповідно до положення ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені вищезазначеною постановою Святошинського районного суду м. Києва від 11.10.2021 р. згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка набрала законної сили, відповідно до яких відповідача визнано винуватим у дорожньо-транспортній пригоді. Отже, з огляду на викладене, вина Відповідача [PERSON] у скоєній дорожньо-транспортній пригоді, є доведеною. У зв`язку із тим, що [PERSON] вчинив ДТП та самовільно залишив місце пригоди, у Позивача виникло право зворотної вимоги (регресу), однак [PERSON] на претензію ТДВ СК «Альфа-Гарант», про добровільну сплату коштів в порядку регресу не відреагував. Правові підстави права Позивача щодо вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування ґрунтуються на законі і повністю є доведеними та вмотивованими. Відповідачем в свою чергу позовні вимоги не спростовано. Таким чином, з врахуванням наведеного, Позивач у повному обсязі довів свої позовні вимоги, а тому суд вважає за можливе позов задовольнити, стягнути з Відповідача на користь Позивача кошти в сумі 13 973, 82 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь Позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 3 028,00 грн. Разом із позовом Позивач просить стягнути на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4 000,00 грн. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Частинами 1-3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат на оплату послуг адвоката, суду надано: Договір про надання правової допомоги № від 14.05.2019 року з АБ «Грідін і Партнери», акт прийому-передачі послуг від 22.03.2024 р. на суму 4 000,00 грн., у якому визначено суму гонорару, платіжну інструкцію від 03.02.2024 р. №ID-190976 про оплату адвокатських послуг у розмірі 4 000,00 грн. Матеріалами справи підтверджується надання адвокатом вказаного виду правничої допомоги, заявлену до компенсації суму суд вважає обґрунтованими і співмірними у цій справі. Заперечень щодо цих витрат Відповідач не надав. Отже, заявлену суму правничої допомоги слід стягнути в повному обсязі в розмірі 4 000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved