Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

Позивач акціонерне Товариство «Сенс Банк» (Акціонерне Товариство «Альфа Банк»), уточнивши свої первісні позовні вимоги (а.с.167 Т2, а.с.90 Т4,), звернувся до суду з позовом до [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] , [PERSON] , який діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , [PERSON] , про визнання іпотекодержателем нерухомого майна однокімнатної квартири, загальною площею 47,7 кв.м, за адресою: [ADDRESS] та однокімнатної квартири загальною площею 33,6 кв.м, за адресою [ADDRESS] на умовах, передбачених договорами іпотеки №834/19-27/35/8-216 від 07.08.2008 року та №834/19-27/35/7-207 від 30.07.2007року; внесення запису до державного реєстру іпотек про обтяження іпотекою нерухомого майна - однокімнатної квартири, загальною площею 47,7 кв.м, за адресою: [ADDRESS] та однокімнатної квартири загальною площею 33,6 кв.м, за адресою [ADDRESS] та внести відповідний запис в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна; звернення стягнення на предмет іпотеки однокімнатну квартиру, загальною площею 47,7 кв.м, за адресою: [ADDRESS] та однокімнатну квартиру загальною площею 33,6 кв.м, за адресою [ADDRESS] в рахунок\~погашення заборгованості\~за кредитними\~договорами №\~834/18-27/35/8-241\~від 07.08.2008\~та №\~834/18-27/35/7-130\~від 30.07.2007\~року. За\~договором №\~834/18-27/35/8-241\~у сумі\~84704,74\~дол.\~США,\~а саме - за кредитом\~ 25\~200,00\~дол.\~США\~,за відсотками\~ 40526,30\~дол.\~США;\~розмір пені\~за несвоєчасне\~повернення кредиту\~ 6\~029,73\~дол.\~США;\~розмір пені\~за несвоєчасне\~повернення відсотків\~ 12\~948,71\~дол.\~США.\~За договором\~№ 834/18-27/35/7-130\~у сумі\~ 161\~575,25\~дол.\~США,\~а саме\~ за\~кредитом 69657,50\~дол.США;\~за відсотками\~ 62477,59\~дол.США;\~розмір пені\~за несвоєчасне\~повернення кредиту\~ 10182,19\~дол.США;\~розмір пені\~за несвоєчасне\~повернення відсотків\~ 19\~257,97\~дол.\~США на\~користь АТ\~«Сенс Банк»,\~шляхом проведення\~прилюдних торгів,\~ згідно ЗУ\~«Про виконавче\~провадження»,\~за початковою\~ціною,\~встановленою на\~рівні,\~не нижчому\~за звичайні\~ціни на\~цей вид\~майна,\~на підставі\~оцінки,\~проведеної суб`єктом\~оціночної діяльності/незалежним\~експертом ТОВ\~«Незалежна експертна\~компанія» в\~сумі 1\~705\~300,00;\~стягнути з\~відповідачів на\~користь АТ «Сенс Банк» ( АТ «Альфа Банк») судовий збір. В обґрунтування позовних вимог, Позивач, з посиланням на приписи статей 525,526,549,553,554,623-625 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та статей 3,12,23,33 Закону України "Про іпотеку" зазначив про неналежне виконання Третьою особою- [PERSON] (Позичальник) своїх зобов`язань за кредитними договорами, укладеними останнім та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Позивач, а саме кредитні договори №\~834/18-27/35/8-241\~від 07.08.2008\~ та №\~834/18-27/35/7-130\~від 30.07.2007\~року, внаслідок чого існує непогашена заборгованість, яка, станом на момент звернення з заявою про збільшення позовних вимог (а.с.90-91 Т4) від 23.11.2023року, становить 84\~704,74 доларів США, та 161\~575,25 доларів США відповідно. З метою забезпечення виконання зобов`язань за наведеними кредитними договорами, Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Позивач, та Третьою особою- [PERSON] , укладені договіри іпотеки спірного майна №834/19-27/35/8-216 від 07.08.2008року та №834/19-27/35/7-207 від 30.07.2007 року, згідно яких [PERSON] передав в іпотеку нерухоме майно, а саме- двокімнатну квартиру, загальною площею 83,80 кв.м, житловою площею 41,70 кв.м., за адресою [ADDRESS] . Вподальшому вказане нерухоме майно було неодноразово відчужено на користь інших осіб без дозволу іпотекодержателя - АТ «Укрсоцбанку», правонаступником якого є Позивач, на підставі договорів купівлі-продажу. Так, 21.12.2012 року було зареєстровано право приватної власності на вказане іпотечне майно за третьою особою [PERSON] , на ім`я якого 05.05.2020року державним реєстратором була проведена державна реєстрація права власності на новостворені об`єкти - однокімнатну квартиру, загальною площею 47,7 кв.м, за адресою: [ADDRESS] та однокімнатну квартиру, загальною площею 33,6 кв.м, за адресою [ADDRESS] , які на підставі договорів дарування від 18.06.2020року та 24.06.2020року відповідно, вподальшому перейшли у власність: квартира за адресою: [ADDRESS] а - [PERSON] , квартира за адресою [ADDRESS] - [PERSON] . Вподальшому, 22.10.2020року та 25.01.2021року були укладені договори між [PERSON] та [PERSON] , який діяв в інтересах неповнолітнього [PERSON] та між [PERSON] та [PERSON] , яка діяла в інтересах малолітньої [PERSON] про припинення права на аліменти на дитину та була проведена державна реєстрація права власності на нерухоме майно за [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, предмет іпотеки станом на 23.10.2021року складається з двох об`єктів- однокімнатної квартири, загальною площею 47,7 кв.м, за адресою: [ADDRESS] та однокімнатної квартири, загальною площею 33,6 кв.м, за адресою [ADDRESS] , власниками яких є малолітня [PERSON] та неповнолітній [PERSON] відповідно. Посилаючись на вимоги ст.23 ЗУ «Про іпотеку», Позивач зазначив, що У разі переходу права власності (права господарського відання, спеціального майнового права) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у випадку, якщо до відома набувача не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа,\~до якої\~перейшло право\~власності (право\~господарського відання,\~спеціальне майнове\~право)\~на предмет\~іпотеки,\~набуває статус\~іпотекодавця і\~має всі\~його права\~та несе\~всі його\~обов`язки за\~іпотечним договором\~в обсязі\~та на\~умовах,\~що існували\~до набуття\~такою особою\~права власності\~на предмет\~іпотеки.\~Вважають,\~що,\~таким чином,\~іпотекодавцями є\~малолітня [PERSON] \~та неповнолітній\~ [PERSON] \~й всі\~права та\~обов`язки іпотекодавця\~за договором\~іпотеки у\~тому обсязі\~і на\~тих умовах,\~що існували\~ до\~набуття ним\~права власності\~на предмет\~іпотеки,\~перейшли і\~до вказаних\~відповідачів,\~вважають,\~що іпотека\~є та\~залишилася чинною,\~позивач вважає\~себе іпотекодержателем\~та виходить\~з того,\~що його\~права,\~як іпотекодержателя,\~порушені,\~тому належним\~способом \~захисту є\~вимога про\~визнання права\~іпотекодержателя стосовно\~іпотечного майна,\~й,\~після набрання\~законної сили\~рішенням суду\~ у\~разі задоволення\~такого позову,\~до відповідного\~державного реєстру\~має бути\~внесений запис\~про іпотекодержателя. Посилаючись на положення іпотечних договорів, та, зважаючи на невиконання [PERSON] зобов`язання з повернення кредиту, позивач зазначає, що є таким, що вправі вимагати стягнення заборгованості по кредиту, за відсотками, пенею - за рахунок предмету іпотеки. Просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача [PERSON] , законного представника малолітньої [PERSON] адвокат Лисенко А.О. подав Відзив на уточнену позовну заяву (а.с.243 Т2), в судовому засіданні проти задоволення позову заперчував, оскільки твердження позивача щодо відчуження предмету іпотеки під час розгляду даної справи є хибним; відповідачі є добросовісними набувачами нерухомого майна; твердження позивача про набуття відповідачами статусу іпотекодавців є хибним; на нерухомість, отриману за договором про припинення права на аліменти, Законом заборонено звертати стягнення; наявний сплив позовної давності. Зазначив, що 19.03.2010року відбулось вилучення іпотечного обтяження на підставі постанови Господарського суду Харківської області в справі №Б-50/223-09 від 08.02.2010року та на підставі протоколу №2 про проведення аукціону щодо продажу квартири за адресою: [ADDRESS] . Вказав, що згідно Постанови господарського суду Харківської області від 08.02.2010року ФОП [PERSON] було визнано банкрутом та відкрита ліквідаційна процедура. Вказана постанова від 08.02.2010року була оскаржена АКБСР «Укрсоцбанк» в особі Харківської філії та вподальшому скасована постановою ВГСУ. Вважає, що, оскільки відповідачами набуто право власності на об`єкт нерухомості не у [PERSON] , а у іншої особи, не обтяженої іпотекою, тому відповідачі не набули статус іпотекодавців. Крім того, при купівлі квартири у продавця [PERSON] , був проаналізований державний реєстр речових прав та не було виявлено підстав щодо обмежень в праві відчуження нерухомого майна.Також 25.01.2021року був укладений договір про припинення права на аліменти між [PERSON] та [PERSON] з реєстрацією права власності на квартиру за малолітньою [PERSON] . Тобто, отримання у власність нерухомого майна було значно пізніше, ніж припинення забезпечення (іпотеки) та у особи, яка фактично не була іпотекодавцем, таким чином, відповідачі є добросовісними набувачами спірного майна. Вважав позовні вимоги безпідставними. Просив в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи [PERSON] -адвокат Верещака Н.В. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Зазначила, що, придбавши квартиру 21.12.2012 року, [PERSON] добросовісно покладався на відомості з реєстрів іпотек, заборон, БТІ, придбавши спірну квартиру, вільну від всіх заборон. Вказала, що спірна нерухомість була вперше відчужена в 2010році, а вподальшому неодноразово продавалась, поки її власником став [PERSON] та вподальшому продав відповідачам дане майно, вільне від всіх заборон. Зазначила, що відповідачі є добросовісними набувачами, які купили квартиру, вільну від будь-яких обмежень, оскільки в реєстрі про права інших осіб на нерухоме майно та його обтяження відомості не були зареєстровані. Вважає, що, таким чином, право іпотеки є припиненим, відомості про іпотеку поновленню не підлягають, позов про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає задоволенню. Крім того, позивач не є іпотекодержателем, в зв`язку з відсутністю запису про державну реєстрацію обтяження нерухомого майна іпотекою. Також, відсутня правова ідентичність між предметом іпотеки, визначеним в іпотечному договорі та квартирами [ADDRESS] , що виключає підстави застосування ст.23 ЗУ «Про іпотеку», на яку посилається Позивач та яка визначає наслідки відчуження саме ідентичного об`єкту цивільного обороту як предмету іпотеки. Крім того, на нерухомість, передану за договором про припинення права на аліменти на дитину, не може бути звернено стягнення. Зазначила, що заява про зміну предмета позову подана неуповноваженою особою, тому не підлягають розгляду. Крім того, підлягає застосуванню строк позовної давності. Відповідач [PERSON] , що діє в інтересах малолітньої [PERSON] , відповідач [PERSON] , що діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , треті особи на стороні відповідача [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, причини неявки суд не повідомили, про час та місце судових засідань були повідомлені належним чином. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради надали заперечення проти позову, просили розглянути справу за їх відсутності та прийняти рішення в інтересах дітей (а.с.68-97 Т.3). Враховуючи присутність в судовому засіданні представника відповідача [PERSON] , представника третьої особи на стороні відповідача [PERSON] , та, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду належним чином повідомлені про місце і час судового засідання, суд за згодою учасників справи розглядає справу за відсутності вказаних осіб. Відповідно до ст.19 ЦПК України, розгляд даної справи належить до компетенції суду. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що між АКБСР «Укрсоцбанк» (Банк), правонаступником якого є позивач та Третьою особою [PERSON] (Позичальник) 30.07.2007 року та 07.08.2008р. укладені кредитні договори №834/18-27/35/7-130 (а.с.5-11 Т.1) та №834/18-27/35/8-241 відповідно (а.с.12-18 Т.1). Банк свої зобов`язання за Договорами виконав, надавши позичальнику кредит. В порушення умов Договорів, позичальник [PERSON] , свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на дату розрахунку 23.01.2020року, загальна сума заборгованості за договором №834/18-27/35/7-130 становить: 161\~575,25 дол.США, а саме за кредитом 69\~675,50 дол.США; за відсотками 62\~477,59 дол.США; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 10\~182,19 дол.США; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 19\~257,97 дол.США. Станом на дату розрахунку 23.01.2020року загальна сума заборгованості за договором № 834/18-27/35/8-241 у сумі 84704,74 дол. США, а саме: за кредитом 25 200,00 дол. США; за відсотками 40526,30 дол. США; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 6 029,73 дол. США; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 12 948,71 дол. США.\~ З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за Кредитним договором №834/18-27/35/7-130, між Кредитором та Іпотекодавцем [PERSON] укладений Іпотечний договір №834/19-27/35/7-207 від 30.07.2007 року (а.с.24 Т.1)., відповідно до якого останній передав Кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме двокімнатну квартиру, загальною площею 83,8 кв.м, житловою площею 41,70 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (8 секція). Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі Договору про відступлення майнових прав №834/19-27/35/7-210 від 30.07.2007 року (п.1.1.1 Договору). Вподальшому, згідно Договору про внесення змін до іпотечного договору №834/19-27/35/7-207 від 18.07.2008 року, в зв`язку з завершенням будівництва та прийняттям в експлуатацію та в зв`язку з оформленням та реєстрацією права власності за іпотекодавцем, визначено, що предметом іпотеки є двокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Сторони визначили, що вартість предмета іпотеки складає 444\~319,20 грн., що в еквіваленті становить 87\~984,00 дол.США (пункт 1.2 договору). Згідно з 4.5 Договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених пунктами 4.1,4.2 цього Договору Іпотекодержателем за своїм вибором в один з наступних способів: на підставі рішення суду; або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому ст.37 ЗУ «Про іпотеку», або шляхом продажу Предмету іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцю на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст.38 ЗУ «Про іпотеку», або шляхом організації Іпотекодержателем продажу Предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу Предмета іпотеки між Іпотекодавцем та віповідним прокупцем в порядку, встановленому ст.6 ЗУ «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати». Термін дії - згідно п.6.3 Договору, до припинення Основного зобов`язання.Дія цього Договору також припиняється з інших підстав, передбачених чинним законодавством України, зокрема, ЗУ «Про іпотеку». Також між вказаними сторонами з метою забезпечення належного виконання зобов`язання за Кредитним договором №834/18-27/35/8-241, укладений Іпотечний договір №834/19-27/35/8-216 від 08.08.2008 року (а.с.23 Т.1)., відповідно до якого останній передав Кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме двокімнатну квартиру, загальною площею 83,8 кв.м, житловою площею 41,70 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , право власності на яку зареєстровано у КП КМБТІ згідно з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19471036 від 09.07.2008року. Сторони визначили, що вартість предмета іпотеки складає 75\~936,00 грн (пункт 1.3 договору (а.с.23 Т1), заставна вартість Предмету іпотеки становить 609\~000грн, що складає 75\~936,00 дол.США. Згідно з пунктом 2.4.3, в разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем Основного зобов`язання, задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п.2.4.7в разі виникнення права звернення стягнення на Предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до приписів чинного законодавства, зокрема, ЗУ «Про іпотеку», ЗУ «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати». Термін дії - згідно п.6.3 Договору, до припинення Основного зобов`язання.Дія цього Договору також припиняється з інших підстав, передбачених чинним законодавством України, зокрема, ЗУ «Про іпотеку». Згідно Витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, станом на 19.03.2010року 13год.27 хв., відносно квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (квартира, незакінчена будівництвом, за адресою [ADDRESS] ), власником якої є [PERSON] , 30.07.2007року визначене обтяження заборона на нерухоме майно в зв`язку з укладенням Іпотечного договору №834/19-27/35/7-207 від 30.07.2007 року (а.с.250 Т.3). Як вбачається з Рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 20.04.2011 року справа №372/11, з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» стягнута сума в розмірі 264\~110,99 грн. за Договором №834/18-27/35/8-241 від 07.08.2008 р. (а.с.77-79 Т.2). Відповідно до Рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 29.02.2012 року справа №178/10, з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» стягнута сума в розмірі 772\~783,44 грн. за Договором №834/18-27/35/7-130 від 30.07.2007 р. (а.с.115-116 Т.2). Згідно Ухвал Дніпровського р/с м.Києва від 23.12.2011 року та від 11.12.2012 року, видані виконавчі листи на примусове виконання вказаних рішень про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» коштів в розмірі 264\~110,99 грн. та 772\~783,44 грн. відповідно (а.с.131 Т.2, а.с.149 Т.2). Згідно перевірки даних системи АСВП до МВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м.Харкова, 17.02.2012року до Фрунзеннського ВДВС м.Харків ГТУЮ у Харківській області надійшов виконавчий лист №6-5038/11 від 29.12.2011року Дніпровського р/с м.Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» коштів в розмірі 264\~110,99 грн. (а.с.56 Т.2). Постановою Господарського суду Харківської області від 08.02.2010 року (справа №Б-50/223-09), ФОП [PERSON] визнаний банкрутом та відкрита ліквідаційна процедура, скасовані арешти, накладені на майно боржника і інші обмеження щодо розпорядження майном боржника. Призначено ліквідатором арбітражного керуючого Чернишенка О.П.(а.с.173 Т.3). Судом встановлено, що згідно Постанови Вищого Господарського Суду України від 01.09.2010 року №Б-50/223-09 (абзац 4), «щодо процесуального права АКБ СР «Укрсоцбанк» на звернення з касаційною скаргою, то грошові вимоги вказаного кредитора були визнані ліквідатором (а.с.132 том 1). Отже, скаржник є визнаним кредитором боржника та, відповідно, учасником провадження в справі про банкрутство». На виконання ухвали суду Комінтернівського районного суду м.Харкова від 26.09.2023року, Господарським судом Харківської області надані завірені копії процесуальних документів справи №Б-50/223-09 про визнання [PERSON] банкрутом та зазначено, що справа №Б-50/223-09 знищена в зв`язку із закінченням термінів зберігання (а.с.167 Т3), що унеможливлює безпосереднє дослідження в судовому засіданні при розгляді даної справи вищевказаних документів, проте, висновки суду при ухваленні Постанови Вищого Господарського Суду України від 01.09.2010 року №Б-50/223-09, приймаються судом до уваги при розгляді даного спору. Таким чином, АКБ СР «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є позивач) звертався до господарського суду Харківської області з Вимогами кредитора у справі про банкрутство ФОП [PERSON] . Отже, у вказаній справі про банкрутство ФОП [PERSON] . АКБ СР «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є позивач) був заставним кредитором. Під час ліквідаційної процедури, ліквідатором ФОП [PERSON] - арбітражним керуючим Чернишенком О.П. були здійснені, передбачені ст. ст. 29, 30 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», заходи щодо реалізації майна банкрута для задоволення вимог кредиторів, у тому числі - майна, яке було передано в іпотеку АКБ СР «Укрсоцбанк». Згідно Витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Витягу про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек, станом на 19.03.2010року 18 год.35 хв., з вказаних реєстрів вилучений запис про квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі постанови Господарського суду Харківської області №Б-50/223-09 від 08.02.2010року та протоколу торгів цього майна №2 (а.с.249, 254 т.3). Як вбачається з Протоколу №2 від 19.03.2010року про проведення аукціону, переможницею аукціону з продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . Лот придбаний за ціною 136\~150 грн. без ПДВ. Кошти в розмірі 122\~535 грн. без ПДВ вносяться переможцем, як гарантійний внесок на р/р Товарної біржі «Правопорядок» і вподальшому розподіляються на підставі листа ліквідатора та використовуються за рішенням Господарського суду (а.с.249 Т3). Згідно Договору купівлі-продажу від 19.03.2010року, засвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.П. - ліквідатором банкрута ФОП [PERSON] - арбітражним керуючим Чернишенко О.П. квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відчужена покупцю [PERSON] на ТОВ біржі «Правопорядок» шляхом продажу з аукціону. Грошові кошти внесені покупцем на рахунок Товарної біржі «Правопорядок» (а.с.218 Т3). Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вподальшому квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , була відчужена власником [PERSON] (а.с.218 Т3) на підставі договору купівлі-продажу від 08.04.2010року покупцю [PERSON] . Крім того, дана квартира була відчужена останньою на підставі договору купівлі-продажу від 29.04.2010року покупцю [PERSON] (а.с.203 Т.1). Згідно Постанови Вищого Господарського Суду України від 01.09.2010року №Б-50/223-09, Постанова Господарського суду Харківської області від 08.02.2010 року (справа №Б-50/223-09), якою ФОП [PERSON] визнаний банкрутом та відкрита ліквідаційна процедура, скасовані арешти, накладені на майно боржника і інші обмеження щодо розпорядження майном боржника скасована. Провадження в справі №Б-50/223-09 припинено. Але на дату ухвалення рішення суду касаційної інстанції у справі №Б-50/223-09 все майно банкрута, в тому числі й предмет іпотеки за договорами іпотеки було реалізовано, покупцями сплачені грошові кошти за придбане з аукціону майно. Відповідно до Витягу, в Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, станом на 21.12.2012року. - були відсутні відомості щодо нерухомого майна - квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.108, 109 Т.1). Вказана квартира була відчужена власником [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 21.12.2012року [PERSON] (а.с.45 Т1,а.с.9-10 Т2). \~ \~ \~ \~Згідно Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 23.04.2020 року ТОВ МБТІ, [PERSON] надано Висновок про склад новоутвореного майна, а саме : однокімнатна квартира, загальною площею 47,7 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , а також, однокімнатна квартира, загальною площею 33,6 кв.м, за адресою [ADDRESS] (а.с.173 Т2). Відповідно до нотаріально посвідченого Договору дарування від 18.06.2020року (а.с.7 Т.4), квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28.04.2020 року. Відповідно до нотаріально посвідченого Договору дарування від 24.06.2020року (а.с.42 Т.4), квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28.04.2020 року. Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.13 Т.4) та нотаріально посвідченого Договору дарування від 18.06.2020року (а.с.7 Т.4), квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , була подарована [PERSON] [PERSON] . Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.48 Т.4) та нотаріально посвідченого Договору дарування від 24.06.2020року (а.с.32 Т.4), квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , була подарована [PERSON] [PERSON] . Відповідно до нотаріально укладеного Договору про припинення права на аліменти на дитину від 22.10.2020 року, договір укладений між [PERSON] та [PERSON] про передачу у власність малолітнього сина [PERSON] квартири [ADDRESS] , в зв`язку з чим припиняється обов`язок [PERSON] зі сплати аліментів на утримання сина (а.с.174 Т.2). Відповідно до нотаріально укладеного Договору про припинення права на аліменти на дитину від 05.01.2021 року, договір укладений між [PERSON] та [PERSON] про передачу у власність малолітньої доньки - [PERSON] квартири [ADDRESS] , в зв`язку з чим припиняється обов`язок [PERSON] зі сплати аліментів на утримання доньки (а.с.178 Т.2). Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира [ADDRESS] зареєстрована 21.01.2021року на праві власності за малолітньою [PERSON] ; квартира [ADDRESS] , зареєстрована 22.10.2020року на праві власності за неповнолітнім [PERSON] (а.с.182 Т2). Згідно рішення №3/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 10.09.2019року, АТ «Укрсоцбанк» припинено шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк» (а.с.49 Т.2). Згідно Витягу з державного реєстру банків від 02.12.2022 року, найменування АТ «Альфа-Банк» змінене на АТ «Сенс-Банк» з 01.12.2022 року (а.с.186 Т2). Таким чином, обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач виходить з положень ст.23 ЗУ «Про іпотеку», в тій частині, що У разі переходу права власності (права господарського відання, спеціального майнового права) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у випадку, якщо до відома набувача не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Вважає, що особа, до якої перейшло право власності (право господарського відання, спеціальне майнове право) на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов`язки за іпотечним договором в обсязі та на умовах, що існували до набуття такою особою права власності на предмет іпотеки. Таким чином, позивач вважає, що іпотекодавцями є малолітня [PERSON] та неповнолітній [PERSON] й всі права та обов`язки іпотекодавця за договором іпотеки у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки, перейшли і до вказаних відповідачів, вважають, що іпотека є та залишилася чинною, позивач вважає себе іпотекодержателем та виходить з того, що його права, як іпотекодержателя, порушене, тому належним способом захисту є вимога про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Проте, як встановлено судом, Постановою Господарського суду Харківської області від 08.02.2010 року (справа №Б-50/223-09), ФОП [PERSON] визнаний банкрутом та в межах ліквідаційної процедури, були скасовані арешти, накладені на майно боржника і інші обмеження щодо розпорядження майном боржника. Грошові вимоги кредитора АТ «Укрсоцбанк» були визнані ліквідатором, у вказаній справі про банкрутство ФОП [PERSON] є заставним кредитором. Під час ліквідаційної процедури, ліквідатором - арбітражним керуючим Чернишенком О.П. були здійснені заходи щодо реалізації майна банкрута для задоволення вимог кредиторів, у тому числі - майна, яке було передано в іпотеку АКБ СР «Укрсоцбанк». Станом на 19.03.2010року 18 год.35 хв., з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна був вилучений запис №7702281 на підставі постанови Господарського суду Харківської області №Б-50/223-09 від 08.02.2010року та протоколу торгів цього майна №2 (а.с.249, 254 т.3). На підставі договору купівлі-продажу, заставне майно - квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відчужене покупцю [PERSON] на ТОВ біржі «Правопорядок» шляхом продажу з аукціону. Грошові кошти внесені покупцем на рахунок Товарної біржі «Правопорядок» (а.с.218 Т3). Кошти, сплачені [PERSON] в розмірі 122\~535 грн. без ПДВ були внесені, як гарантійний внесок на р/р Товарної біржі «Правопорядок» і вподальшому розподілені на підставі листа ліквідатора та використані за рішенням Господарського суду. Так, положеннями ст. 4 Закону "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"( далі ЗУ №2343-ХІІ), (в редакції, чинній на час проведення дій щодо нерухомого майна [PERSON] у ліквідаційній процедурі 08.02.2010 року), передбачались такі судові процедури банкрутства: розпорядження майном боржника, мирова угода, санація (відновлення платоспроможності), ліквідаційна процедура. Згідно вимог ст.22 ЗУ №2343-ХІІ у випадках, передбачених цим Законом, господарський суд приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру. Згідно положень ч.5,7 ст. 48 Закону №2343-ХІІ у зазначеній редакції, з дня прийняття господарським судом постанови про визнання громадянина-підприємця банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: строки виконання зобов`язань громадянина-підприємця вважаються такими, що настали; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших фінансових (економічних) санкцій за всіма зобов`язаннями громадянина-підприємця; припиняється стягнення з громадянина-підприємця за всіма виконавчими документами, за винятком виконавчих документів за вимогами про стягнення аліментів, а також за вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю громадян. Копія постанови господарського суду про визнання громадянина-підприємця банкрутом та виконавчий лист про звернення стягнення на майно громадянина-підприємця направляються судовому виконавцю для здійснення реалізації майна банкрута. Продажу підлягає все майно громадянина-підприємця, за винятком майна, що не включається до складу ліквідаційної маси згідно з цим Законом. У разі необхідності постійного управління нерухомим майном або цінним рухомим майном громадянина-підприємця, визнаного банкрутом, господарський суд призначає для цієї мети ліквідатора та визначає розмір його винагороди. У цьому разі продаж майна громадянина-підприємця здійснюється ліквідатором. Кошти, отримані від продажу майна громадянина-підприємця, визнаного банкрутом, а також наявні у нього кошти у готівковій формі вносяться на депозитний рахунок нотаріальної контори або приватного нотаріуса та використовуються за рішенням господарського суду, який визнав громадянина-підприємця банкрутом. \~ \~ \~ \~Також положеннями ч.1,3 ст. 30 Закону № 2343-ХІІ (у редакції на 08.02.2010 року) визначалось, що «після проведення інвентаризації та оцінки майна банкрута ліквідатор розпочинає продаж майна банкрута на відкритих торгах, якщо комітетом кредиторів не встановлено інший порядок продажу майна банкрута. У разі надходження двох і більше пропозицій щодо придбання майна банкрута ліквідатор проводить конкурс (аукціон). Порядок проведення конкурсу (аукціону) визначається згідно із Законом України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)». Згідно приписів ч.1 ст.591 ЦК України, реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Положеннями ч.1 статті 26 Закону "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" регламентувалось, що до складу ліквідаційної маси включаються усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, за винятком об`єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об`єктів комунальної інфраструктури, які в разі банкрутства підприємства передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку. Згідно ч. 2 статті 26 Закону № 2343-ХІІ, майно банкрута, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя. Таким чином, в межах ліквідаційної процедури підлягає продажу все майно банкрута, в тому числі й майно, яке є предметом застави. Відповідно до частини першої статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Таким чином, іпотека є різновидом застави. Право застави припиняється у разі, зокрема, реалізації предмета застави (ч.1 ст.593 ЦК України). Відповідно до положень ч.1 ст.17 Закону «Про іпотеку» (далі ЗУ № 898-IV) (у редакції станом на 08.02.2010року) іпотека припиняється у разі, зокрема, реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону. Проте, даним Законом регулюється лише звернення стягнення на предмет іпотеки за ініціативою іпотекодержателя, зокрема, положеннями ст. 39 вказаного Закону регулюється реалізація предмета іпотеки у\~разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки. Разом з тим, порядок та особливості продажу майна боржника у ліквідаційній процедурі визначаються положеннями Закону "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" № 2343-ХІІ. Зокрема, вимогами даного Закону передбачена реалізація предмета іпотеки незалежно від наявності чи відсутності судового рішення про задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, в межах ліквідаційної процедури застосовуються правила, передбачені зазначеним Законом, а не Законом «Про іпотеку». Саме такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17. Крім того, в зазначеному висновку вказано, що, за загальним правилом, продаж предмета застави (іпотеки) припиняє заставу (іпотеку) відповідно до приписів пункту 3 частини першої статті 593 ЦК України. Законом "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не передбачено інших наслідків щодо продажу предмета застави (іпотеки) у ліквідаційній процедурі у провадженні у справі про банкрутство. Відтак, у випадку продажу предметів застави (іпотеки) відповідно до законодавства про банкрутство застосовуються загальні наслідки припинення застави (іпотеки) згідно з пунктом 3 частини першої статті 593 ЦК України. Також в зазначеній Постанові від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 Велика Палата Верховного Суду вказали, що реалізація майна є завершеною з моменту виконання сторонами договору купівлі-продажу, укладеного на прилюдних торгах. З цього моменту відповідно до\~пункту 3 частини першої статті 593 ЦК України\~іпотека проданого майна припиняється. Розрахунки з кредиторами, заставодержателями, іпотекодержателями, які здійснюються з виручки за продане на прилюдних торгах майно, проводяться після завершення процедури реалізації майна на прилюдних торгах. Тому момент одержання чи факт неодержання кредитором (заставодержателем), іпотекодержателем задоволення своїх вимог не впливає ані на момент завершення процедури реалізації майна на прилюдних торгах, ані на момент припинення іпотеки цього майна. Враховуючи вищевикладене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що право іпотеки припиняється у зв`язку з реалізацією предмета іпотеки, крім випадків придбання предмета іпотеки з порушенням установленого порядку реалізації недобросовісним набувачем, а також про те, що виключення запису про обтяження, зокрема, на підставі судового рішення, саме по собі не припиняє іпотеки, яка залишається чинною. Відповідно, скасування такого судового рішення не спричиняє відновлення дії іпотеки.\~ Таким чином, враховуючи обставини, встановлені під час розгляду даної справи, суд дійшов висновку, що в даній справі в межах ліквідаційної процедури, відповідно до положень Закону "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" № 2343-ХІІ, був здійснений продаж майна банкрута ФОП [PERSON] , в тому числі й майна, яке було предметом застави. Реалізація майна є завершеною з моменту виконання сторонами договору купівлі-продажу, укладеного на прилюдних торгах, й, в зв`язку з тим, що саме з цього моменту відповідно до\~пункту 3 частини першої статті 593 ЦК України \~іпотека проданого майна припиняється, суд дійшов висновку, що в даній справі іпотека проданого майна квартири за адресою: [ADDRESS] - є припиненою з 19.03.2010року, тобто, з моменту виконання сторонами договору купівлі-продажу, укладеного на прилюдних торгах. Судом пояснення представника позивача в судовому засіданні в тій частині, що вона є необізнаною щодо здійснення розрахунку з кредитором [PERSON] АТ «Укрсоцбанк» в межах ліквідаційної процедури з виручки за продане на аукціоні майно квартири за адресою: [ADDRESS] - суд вважає такими, що не впливають на розгляд справи по суті вимог, оскільки розрахунки з кредиторами, заставодержателями, іпотекодержателями, які здійснюються з виручки за продане на прилюдних торгах майно, проводяться після завершення процедури реалізації майна на прилюдних торгах, тому момент одержання чи факт неодержання кредитором (заставодержателем), іпотекодержателем задоволення своїх вимог не впливає ані на момент завершення процедури реалізації майна на прилюдних торгах, ані на момент припинення іпотеки цього майна (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17). \~ \~ \~ \~Крім того,\~обгрунтовуючи позов,\~позивач,\~посилаючись на\~вимоги \~ст.23\~ЗУ «Про\~іпотеку»,\~зазначив,\~що у\~разі переходу\~права власності\~(права\~господарського відання)\~на предмет\~іпотеки від\~іпотекодавця до\~іншої особи,\~у тому\~числі в\~порядку спадкування\~чи правонаступництва,\~іпотека є\~дійсною для\~набувача відповідного\~нерухомого майна,\~навіть у\~тому випадку,\~якщо до\~його відома\~не доведена\~інформація про\~обтяження майна\~іпотекою. Проте, Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 зробили висновок, що, відповідно до частини першої статті 23 Закону № 898-IV, зазначену норму слід застосовувати разом з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Крім того, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 зроблено висновок, що: виключення відомостей про право іпотеки з відповідного Державного реєстру не впливає на чинність іпотеки. Іпотека зберігає чинність незалежно від відсутності певний час відомостей про неї у відповідному державному реєстрі; запис про іпотеку не може бути відновлений із моменту вчинення первинного запису, а вчиняється державним реєстратором повторно за наявності для цього підстав, передбачених законом, зокрема договору іпотеки, а також судового рішення про визнання права іпотекодержателя; за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. За таких умов право іпотеки припиняється, відомості про іпотеку поновленню не підлягають; у випадку якщо позивач вважає, що іпотека є та залишилася чинною, належним способом захисту було б звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Після набрання чинності рішенням суду у разі задоволення такого позову до відповідного державного реєстру має бути внесений запис про іпотекодержателя; у справі з належною вимогою (зокрема, про визнання прав іпотекодержателя) суд має враховувати наявність/відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного за відсутності в Державному реєстрі іпотек відомостей про обтяження. Відсутність у Державному реєстрі іпотек означених відомостей не може беззастережно свідчити про добросовісність особи, яка придбаває таке майно. Згідно ч.6,7 ст.3 ЗУ «Про іпотеку» № 898-IV, у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації. Тобто, іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. В даному випадку на підставі ухвали Господарського суду Харківської області в межах ліквідаційної процедури були виключені відомості з Державного реєстру іпотек та Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна був вилучений запис щодо іпотеки та обтяження квартири за адресою: [ADDRESS] , й, в зв`язку з реалізацією шляхом укладення договору купівлі-продажу на прилюдних торгах іпотечного майна, іпотека проданого майна квартири за адресою: [ADDRESS] , припинена з 19.03.2010року. Так, згідно висновків Великої Палати Верховного Суду в Постанові від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17, запис про іпотеку не може бути відновлений із моменту вчинення первинного запису, а вчиняється державним реєстратором повторно за наявності для цього підстав, передбачених законом, зокрема договору іпотеки, а також судового рішення про визнання права іпотекодержателя. В даному випадку реалізація іпотечного майна квартири за адресою: [ADDRESS] , відбулась шляхом укладення договору купівлі-продажу на прилюдних торгах - за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень, тому покупець [PERSON] є особою, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, й набула право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. За таких умов право іпотеки припиняється, відомості про іпотеку поновленню не підлягають. \~ \~ \~ \~Таким чином, подальше скасування ухвали Господарського суду Харківської області від 08.02.2010року не спричиняє відновлення дії іпотеки. Запис про іпотеку може бути вчинений державним реєстратором повторно за наявності для цього підстав, передбачених законом, зокрема договору іпотеки, а також судового рішення про визнання права іпотекодержателя. Виходячи з обставин даної справи, враховуючи, що позивач вважає себе іпотекодержателем та виходить із того, що його право іпотекодержателя порушене, суд вважає, що в даній справі позов про визнання права іпотекодержателя є належним способом захисту, оскільки лише після набрання чинності рішенням суду у разі задоволення такого позову, до відповідного державного реєстру має бути внесений запис про іпотекодержателя. \~ \~ \~ \~Також суд оцінює критично твердження сторони відповідача в тій частині, що в даній справі кінцеві власники майна малолітня [PERSON] та неповнолітній [PERSON] є неналежними відповідачами, тоді як належним відповідачем є [PERSON] , який залучений до розгляду в справі в якості третьої особи. Так, ВП ВС в Постанові від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 зазначили, що при розгляді позовних вимог про визнання прав іпотекодержателя, суд має враховувати наявність/відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного за відсутності в Державному реєстрі іпотек відомостей про обтяження. Відсутність у Державному реєстрі іпотек означених відомостей не може беззастережно свідчити про добросовісність особи, яка придбаває таке майно. У разі визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна та внесення відповідного запису до Державного реєстру іпотек, іпотекодержатель, відповідно до положень статті 23 Закону України «Про іпотеку», набуває право пред`являти вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки до особи, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки та яка набула статусу іпотекодавця. В справі про визнання права іпотекодержателя позивач не позбавлений права доводити недобросовісність кінцевого набувача предмета іпотеки, враховуючи, зокрема, інформацію з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осібпідприємців та громадських формувань стосовно того, хто є кінцевим бенефіціарним власником майна, на користь якого був відчужений предмет іпотеки (Постанова п.9.11 Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17). Таким чином, позивачем в даній справі як при розгляді позовних вимог в частині визнання права іпотекодержателя, так і в частині вимог звернення стягнення на предмет іпотеки, пред`явлені позовні вимоги до належних відповідачів. Добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому за відсутності в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18, пп. 7.22, 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17). Суд, при розв`язанні даної справи враховує, що [PERSON] придбала з прилюдних торгів (аукціону) квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі-продажу від 19.03.2010року, Протоколом №2 проведення аукціону (а.с.218 т.3). Вподальшому квартира неодноразово була відчужена. На цей час кінцевими власниками майна є малолітня [PERSON] та неповнолітній [PERSON] . На момент придбання спірного нерухомого майна малолітньою [PERSON] та неповнолітнім [PERSON] відомості щодо іпотеки у відповідному реєстрі були відсутні. Позивач не доводив недобросовісності набуття відповідачами спірного майна, хоча, виходячи з характеру цивільно-правового спору, саме позивач мав довести недобросовісність відповідачів під час набуття у власність спірного майна як визначальну підставу для задоволення вимоги про визнання позивача іпотекодержателем нерухомого майна. За встановленими у цій справі обставинами спірне нерухоме майно було предметом продажу на прилюдних торгах. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 зробила висновок, що при оцінці добросовісності/недобросовісності набувача майна необхідно враховувати, що прилюдні торги у межах здійснення виконавчого провадження мають виступати найбезпечнішим способом набуття майна, публічна процедура реалізації якого гарантує невідворотність результатів торгів та «юридичне очищення» майна, придбаного у такий спосіб. Добросовісний набувач не може відповідати у зв`язку із порушеннями інших осіб, допущеними в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном. Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає такий статус всупереч приписам статті 388 ЦК України, а, отже, втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар (пункти 6.52, 6.53). Отже, суд вважає, що в цій справі презюмується, що відповідачі - малолітня [PERSON] та неповнолітній [PERSON] є добросовісними набувачами спірного майна, що унеможливлює задоволення вимоги позивача про визнання його іпотекодержателем нерухомого майна й, відповідно, похідних від даних вимог - позовних вимог про внесення відомостей до державного реєстру іпотек про обтяження іпотекою нерухомого спірного майна. Крім того, слід зазначити, що позивачем заявлено дві позовні вимоги, які за своїм змістом не можуть поєднуватися, оскільки є різними способами захисту порушеного права (правова позиція, викладена в Постанові №344/984/15-ц від 05.04.2023 року). Так, в даній справі метою звернення позивача до суду було звернення стягнення на предмет іпотеки. Цій меті відповідає заявлена вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки.Водночас вимогу про визнання позивача іпотекодержателем нерухомого майна у цій справі по суті необхідно розглядати як підставу для задоволення вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки. Отже, оскільки спір про визнання позивача іпотекодержателем нерухомого майна у цій справі вирішено, то, зважаючи на вищенаведену суть іншої позовної вимоги (звернення стягнення на предмет іпотеки), така вимога також задоволенню не підлягає. Крім того, сторона відповідачів просили відмовити в задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. Проте, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. Якщо суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, то повинен відмовити в задоволенні такого позову саме з цієї підстави (Постанова Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 509/3589/16-ц). Суд критично оцінює твердження позивача в тій частині, що на момент дарувааня спірної квартири [PERSON] - [PERSON] 18.06.2020року та укладення договору дарування між [PERSON] та [PERSON] 24.06.2020 року, діяла постанова Харківського апеляційного суду від 23.11.2020 року, якою було заборонено відчуження квартири [ADDRESS] , й, таким чином, поділ, дарування і відчуження квартири неповнолітнім дітям відбувалось при наявності діючої заборони на відчуження. Як вбачається з постанови Харківського апеляційного суду про від 23.11.2020 року (матеріали виділеного провадження), заборона відчуження стосувалась квартири [ADDRESS] , тоді як на момент ухвалення вищевказаної постанови Харківським апеляційним судом 23.11.2020р., вказана квартира була перетворена, а саме - згідно Договору дарування від 18.06.2020року (а.с.7 Т.4), квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28.04.2020 року, а, відповідно до Договору дарування від 24.06.2020року (а.с.42 Т.4), квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28.04.2020 року. Також при розв`язанні даного спору, суд враховує, що позивачем заявлений позов щодо нерухомого про визнання іпотекодержателем нерухомого майна, внесення запису до державного реєстру іпотек, звернення стягнення на предмет іпотеки - квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , тоді як іпотечним майном, згідно іпотечних договорів, є квартира за адресою: [ADDRESS] . Крім того, суд критично оцінює твердження представника відповідача в тій частині, що представник позивача є неналежним представником, який не мав права на зміну позовних вимог, оскільки згідно довіреності, представник є повноважним в обсязі наданих повноважень. З огляду навищевикладене, позов АТ «Сенс Банк» (Акціонерне Товариство «АльфаБанк») до [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] , [PERSON] , який діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , про визнання іпотекодержателем нерухомого майна, внесення запису до державного реєстру іпотек, звернення стягнення на предмет іпотеки задоволенню не підлягає за необгрунтованістю вимог. Враховуючи положення ч. 9 ст. 158ЦПК України, відповідно до якої, у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.11.2023 року. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed