Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача У червні 2024 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 06.02.2018р. між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір № Z62.00502.003623007 від 06.02.2018 р. 17.11.2023р. між АТ «Ідея Банк» та позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 17112023, за умовами якого та згідно Реєстру боржників №1, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за вказаним вище кредитним договором в сумі 142 165,84 грн з яких: 31 347,04 грн заборгованість за основним боргом; 21 710,75 грн заборгованість за відсотками, 89\~108,05 грн заборгованість за комісіями. Всі нарахування, що відбувались до дати отримання позивачем права грошової вимоги здійснювались безпосередньо АТ «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги. Позивачем не здійснювалося жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювались. Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. У зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 142\~165,84 грн та понесені судові витрати. 2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 14.06.2024р. за ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (а.с.44). 3. Позиції учасників судового провадження Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідачу копія\~позовної заяви\~з додатками\~та ухвала\~про відкриття\~провадження у\~справі були\~направлені за\~адресою реєстрації,\~спочатку повернулися\~за «закінченням\~терміну зберігання»,\~потім поштовий\~конверт вручений\~не був\~18.07.2024р.\~та повернувся\~до суду\~з відміткою\~«адресат відсутній\~за вказаною\~адресою» (а.с.47,51),\~що відповідно\~до ч.8\~ст.\~128\~ЦПК України\~є належним\~врученням документів,\~вустановлений судом 15-денний строк відповідач відзив на позов не направив. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом установлено, що 06.02.2018 р. між ПАТ «Ідея банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Z62.00502.003623007 про надання позичальнику кредиту (грошових коштів) на поточні потреби у розмірі 58\~766,00 грн (п.1.1), строком на 60 місяців (п.1.2), за користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 5,5% (маржу банку) (п.1.3), змінна частина ставки на день укладення договору становить 9,5%, що разом з маржею банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 15% (п.1.5), про зміну розміру процентної ставки банк повідомляє позичальника та надсилає новий графік щомісячних платежів за кредитними договором (п.1.7), позичальник надає свою згоду на укладення договору добровільного страхування життя (п.1.12). Позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 60 щомісячних внесках включно до 6 дня/числа кожного місяця згідно графіку щомісячних платежів (п.2.1) (а.с.5-11). Цього ж числа відповідач підписав Паспорт споживчого кредиту за змістом якого процентна ставка складає 15 % річних, плата за обслуговування кредитної заборгованості 3% щомісячно від початкової суми кредиту, орієнтовна загальна вартість кредиту 138947,70 грн, реальна річна процентна ставка 101,91841126% річних, за кожен день прострочки на прострочену суму в розмірі: 0,15% - в період прострочення оплати від 1 до 60 календарних днів та 0,65% - у період прострочення оплати з 61 календарного дня (а.с.12-13). У графіку щомісячних платежів за кредитним договором, що є додатком до паспорта споживчого кредиту, зазначений розмір щомісячних платежів за період з 06.03.2018р. по 06.02.2023р., що складається з: тіла кредиту, відсотків та плати за обслуговування (а.с.14). 06.02.218р. між відповідачем та страховиком ПрАТ «ТАС» підписаний договір страхування життя № Z62.00502. 003623007 та додаткова угода до договору, за умовами яких розмір страхового платежу складає 7\~665, 13 грн, страховий тариф 15% (а.с.15-17). 17.11.2023р. між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 17112023 за умовами якого позивачу відступаються право вимоги до боржників та визначені в реєстрі боржників (п.2.2.) (а.с.24-25). Як видно з витягу з реєстру боржників № 1 до вищевказаного договору факторингу у ньому рахується відповідач [PERSON] з загальною сумою заборгованості 142 165, 84 грн за кредитним договором № Z 62.00502.003623007 від 06.02.2018 р. (а.с.26, 27). З наданого позивачем розрахунку заборгованості за період з 17.11.2023р. по 30.04.2024р. вбачається, що загальна сума заборгованості складає 142\~165,84 грн, що включає: 31\~347,04 грн заборгованість за основним боргом, 21\~710, 75 грн заборгованість за відсотками, 89\~108,05 грн заборгованість за комісіями (а.с.23). Мотиви суду Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. З матеріалів справи видно, що між сторонами укладений споживчий кредит. Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 11 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»). Тобто, споживчим є будь-який кредит наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно ч.1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом статті 1056-1\~ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Згідно частини першої статті 598\~ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). З досліджених у судовому засіданні доказів убачається, що позивач встановив плату за обслуговування кредитної заборгованості, яка згідно п.1.10 договору включає: надання інформації по рахунках позичальника з використанням каналів телефонного та електронного зв`язку, щодо суми платежу, його зарахування, тощо; опрацювання запитів позичальника. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції на час укладення договору), після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (частина п`ята статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»). У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) зазначено, що : «згідно з частиною п`ятою статті 12\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України\~«Про споживче\~кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Нікчемний правочин (частина друга статті 215 ЦК України) є недійсним вже в момент свого вчинення (ab initio), і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipso iure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх (erga omnes). Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2023 у справі № 359/12165/14-ц (провадження № 61-13417св21)). З огляду на викладене, оскільки позивач поклав на позичальника обов`язок оплату обслуговування кредитної заборгованості, що включають у себе витрати, передбачені ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», які він мав надавати безоплатно, а відтак вказана умова договору є нікчемною, у зв`язку з чим, у задоволенні позову в частині стягнення витрат на комісію необхідно відмовити. Водночас, згідно із чч. 3, 4 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не спростував доводів позивача про саме такий розмір заборгованості та доказів іншого не надав. За таких обставин, враховуючи те, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання за кредитним договором від 06.02.2018р., позивач, який набув права кредитора за ним, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору факторингу, а тому суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за вказаним договором у розмірі 53 057, 79 грн, що складається з основної суми боргу в розмірі 31\~347,04 грн та заборгованості за відсотками 21\~710,75 грн. 6. Мотив рішення щодо розподілу судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений останнім судовий збір у розмірі 1130, 08 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial