Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-18 00:00:00

[PERSON] \~ звернулася в\~суд з\~позовною заявою\~до [PERSON] та просить суд стягнути з відповідача аліменти за минулий період з 01.08.2020\~по 01.04.2024\~року у сумі 450 000 (чотириста п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. та аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі однієї чверті з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивує тим, що вона та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав та не надає на теперішній час. Ухвалою судді від 12 червня 2024 рокувідкрито спрощене позовне провадження у вказаній цивільній справі. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, подав заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі; просив справу розглянути у його відсутність(а.с.21). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується\~свідоцтвами про\~народження серії [NUMBER] \~від 12.06.2020\~року (а.с.3). З липня 2020 року [PERSON] самоусунувся від обов`язку матеріально забезпечувати дитину, тому позивач була змушена 01.08.2020 року звернутися до нього письмово з проханням виконувати свої батьківські обов`язки по утриманню спільної неповнолітньої дитини, а саме сплачувати аліменти у розмірі 10 000,00 грн. щомісячно, шляхом перерахування на її банківську карту(а.с.9). 10.08.2020 року відповідач надав письмову відповідь, про те, що зобов`язується щомісячно сплачувати на утримання дитини кошти в розмірі 10 000,00 грн., до досягнення нею повноліття(а.с.10). Але кошти так і не сплачував. 02.06.2022 року позивач повторно звернулась до відповідача з відповідним звернення, але 02.06.2022 від [PERSON] надійшла відповідь про неможливість сплати аліментів на утримання дитини(а.с.11). 04.04.2024\~з метою\~досудового врегулювання\~позивач повідомила\~ [PERSON] ,\~про те,\~що буде\~змушена звернутись\~до суду\~про стягнення\~аліментів на\~утримання дитини\~та надала\~відповідний розрахунок,\~відповідно до\~якого заборгованість\~станом на\~01.04.2024\~року склала\~450\~000,00\~грн.,\~та складається\~з: Серпень -\~грудень 2020\~-\~50\~000,00\~грн.; Січень -\~грудень 2021\~-\~120\~000,00\~грн.;\~Січень -\~грудень 2022\~-\~120\~000,00\~грн.;\~ Січень -\~грудень 2023\~-\~120\~000,00\~грн.;\~ Січень -\~квітень 2024\~-\~40\~000,00\~грн. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Врахувавши обставини, передбачені ст. 182 СК України, приймаючи до уваги те, що на день розгляду справи в суді доказів проживання сина [PERSON] разом з батьком, відповідач не надав, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд задовольняє позов та стягує з відповідача на користь позивача на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків\~\~прожиткового мінімуму на утримання дітей відповідного віку, починаючи стягнення з 30.08.2023 року і до досягнення молодшою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх плати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час але не більш як за десять років. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, сформованої в постанові від 18.05.2020 по справі № 215/5867/17, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести такі обставини як вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення відповідача від надання утримання дитині. \~ \~ \~ \~Згідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 2422,40 грн., оскільки позивач звернулась до с суду з двома вимогами(борг за минулий період та стягнення аліментів).

Outcome: approved