Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом в якому просить визнати за [PERSON] майнове право засновника Транспортно-комерційного приватного підприємства «Дімір» в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . В обгрунтування позовної заяви позивач вказує, що 14.06.2023р. приватним нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій щодо права позивача на частку у Транспортно-комерційному приватному підприємстві «Дімір» в порядку спадкування після смерті її батька [PERSON] у звязку з тим, що у підприємстві не був сформований статутний фонд ТК ПП «Дімір». За такого позивач змушена звернутись до суду. Представник позивача надав заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача надав заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджено свідоцтво про народження серії [NUMBER] згідно якого [PERSON] народилась [INFO] , в графі батько: [PERSON] , мати : [PERSON] . Судом досліджено свідоцтво про смерть серії [NUMBER] згідно якого [PERSON] помер [INFO] . Судом досліджено свідоцтво від 09.06.2003р. про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності-юридичної особи, а саме Транспортно-комерційно приватного підприємства «Дімір», організаційно правова форма приватне підприємство. Судом досліджено свідоцтво серії [NUMBER] про державну реєстрацію юридичної особи - Транспортно-комерційного приватного підприємства «Дімір», дата проведення державної реєстрації 09.06.2003р., ідентифікаційний код 3252905, місцезнаходження: м.Миколаїв, проспект Леніна, буд.135, офіс 56. Судом досліджено витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.062.2023 року в якому міститься запис про Транспортно-комерційне приватне підприємство «Дімір», ідентифікаційний код юридичної особи 32542905, організаційно-правова форма юридичної особи: Приватне підприємство, місцезнаходження юридичної особи: м. Миколаїв, проспект Леніна, будинок 135, квартира 56.. Перелік засновників юридичної особи: [PERSON] , розмір частки засновника: 0,00. Тип бенефіціарного володінння: прямий вирішальний вплив, відсоток частки статутного капіталу або відсоток права голосу: 100. Розмір статутного капіталу: 0,00 грн. Судом досліджено статут Транспортно-комерційного приватного підприємства «Дімір» від 09.06.2003р.(далі-Статут) згідно п.1.1. якого Транспортно-комерційне приватне підприємство «Дімір» (далі-Підприємство) створене за рішенням громадянина України [PERSON] . Згідно п.1.3 Статуту Підприємство є юридичною особою з моменту державної реєстрації, володіє відокремленим майно на праві власності, має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в установах банків України, фірмовий товарний знак, штампи та печатку зі своїм повним найменуванням. Згідно п.3.1 Підприємство є власником належного йому майна, за винятком майна переданого йому Власником або іншими особами до оренди. Майнові Підприємства складають основні фонди, обігові кошти, а також інші цінності, вартість яких відображається у самостійному балансі Підприємства. Згідно п.3.2. Статуту Джерелами формування майна Підприємства є: грошові і матеріальні внески Власника; прибуток, одержаний від господарської діяльності; кредити банків і інших кредиторів; безоплатні або благодійні внески, пожертвування фізичних і юридичних осіб; інші джерела, не заборонені законодавством України. Статут Транспортно-комерційного приватного підприємства «Дімір» не містить положень про порядок переходу прав засновника підприємства у разі його вибуття. Судом досліджено свідоцтво про право на спадщину за законом від 14.06.2023 року згідно [PERSON] отримала у спадщину після смерті [PERSON] грошові кошти, які знаходяться на рахунках АТ КБ «Приватбанк» та АТ «Перший український міжнародний банк» та мисливську гладкоствольну зброю. Судом досліджено постанову приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Грудницької І.М. від 14.06.2023р. згідно якої [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку учасника у статутному капіталі (на майнове право засновника/власника) Транспортно-комерційного приватного підприємства «Дімір» з тих підстав, що не сформовано статутний капітал ТК ПП «Дімір». Нотаріус в постанові зазначила, що позивачем не надано жодного документа, що підтверджує факт того, що спадкодавцем було внесено до статутного капіталу внесок. Судом досліджено лист Департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 01.12.2023р. згідно якого повідомлено, що у сформованій в паперовій формі 10.11.2005р. реєстраційній справі ТК ПП «Дімір», документ, що підтверджує внесення [PERSON] частки (грошових коштів або майна) у статутний капітал ТК ПП «Дімір», відсутній. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності із положеннями статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст.190\~ЦК України\~майном як\~особливим об`єктом\~вважаються окрема\~річ,\~сукупність речей,\~а також\~майнові права\~та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Стаття 167 ГК України визначає, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Статтею 191 Цивільного кодексу України передбачено, що підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності. До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 178 Цивільного Кодексу об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи. Одночасно слід зазначити, що відповідно до статті 62 Господарського кодексу України підприємство є самостійним суб`єктом господарювання, юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку із своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом. В пункті 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що вирішуючи спір про спадкування частки учасника підприємницького товариства, необхідно враховувати, що це допускається статтями 130, 147, 166 ЦК (435-15), статтями 55, 69 Закону України від 19 вересня 1991 року N 1576-XII (1576-12) "Про господарські товариства" і не підпадає під заборону пункту 2 частини першої статті 1219 ЦК. При цьому спадкується не право на участь, а право на частку в статутному (складеному) капіталі. Міністерство юстиції України в листі від 12.08.2008р. №31-32-1736 роз`яснило механізм реалізації норми стосовно вчинення правочинів щодо єдиного майнового комплексу, до складу якого входять, крім будівель і споруд, права вимоги, борги, сировина тощо ускладнений іншими нормами чинного законодавства.Зокрема, правовий режим майна, що входить до складу єдиного майнового комплексу підприємства (будівель, сировини, боргів) є різним: будівлі - це об`єкти нерухомого майна, сировина - це предмети праці та природні компоненти, які підлягають подальшій переробці, а борги - це невиконані зобов`язання перед іншими особами. Стосовно цих об`єктів чинне законодавство містить низку інших спеціальних норм, які враховуючи юридичну природу цих об`єктів, визначають особливості регулювання відносин, пов`язаних з такими об`єктами.Також зазначено, що згідно чинного законодавства майно приватного підприємства і майно фізичної особи - його засновника не можна ототожнювати, оскільки ці особи є різними суб`єктами цивільних правовідносин, які у вчиненні правочинів виступають кожен від свого імені та несуть самостійну відповідальність. Крім того, у разі смерті засновника приватне підприємство не припиняє свого існування та продовжує діяльність. Успадковуються права та обов`язки, які належали фізичній особі, а не юридичній особі, що була створена цією фізичною особою. З аналізу положень чинного законодавства вбачається, що доцільність формування статутного фонду приватного підприємства вирішується засновником підприємства. У разі наявності статутного фонду свідоцтво про право на спадщину може бути видано на майно, внесене до статутного фонду приватного підприємства.Підтвердженням права спадкодавця на внесене ним майно до статутного фонду приватного підприємства, можуть бути: статут приватного підприємства; документ, що підтверджує внесення засновником до статутного фонду майна( обов`язковий для проведення державної реєстрації юридичної особи згідно ст.24 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців"); акт прийому-передачі майна до статутного фонду приватного підприємства; правовстановлювальний документ, на підставі якого виникло право власності у юридичної особи на майно та свідоцтво про право власності на це майно; баланс підприємства (як форма бухгалтерського обліку,що визначає склад і вартість майна, обсяг фінансових зобов`язань). Позивачем не надано суду доказів, що будь-яке майно було внесено до статутного фонду та його формування, не надано баланс підприємства з якого можна встановити майно, яке було передано підприємству засновником, та яке належить саме підприємству, а також обсяг фінансових зобов`язань підприємства. За такого суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі вище викладеного та

Outcome: dismissed