Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-09 00:00:00

[PERSON] через свого представника - адвоката Горлатого О.В. звернувся до суду із вказаним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником квартири [ADDRESS] та його право власності на квартиру зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22 вересня 2021 року. Зазначає, що вищевказану квартиру він придбав на відкритих електронних торгах, проведених відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». До придбання ним квартири, вона належала на праві власності [PERSON] . Відповідно до витягу в з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] - зареєстровані особи за вказаною адресою відсутні. У вересні 2021 року йому стало відомо, що у вказаній квартирі проживає [PERSON] , яка має зареєстроване місце проживання в кв. [ADDRESS] . Відповідач відмовилася виселятися з квартири позивача та сплатити борги за комунальні послуги по квартирі. Перемовини між позивачем та відповідачем щодо добровільного звільнення квартири та сплати боргів за спожиті житлово-комунальні послуги виявились безрезультатними. На момент подання позову відповідач не є власником квартири [ADDRESS] , не є членом сім`ї власника такої квартири (позивача), не має з ним жодних договірних (цивільних) правовідносин. А також має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] . 01.05.2023 рішенням Святошинського районного суду міста Києва у справі №759/15798/22, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 08.11.2023 та Постановою Верховного Суду від 03.04.2024 вирішено виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] , що належить позивачу. 16.05.2024 [PERSON] виселена з квартири. 22.11.2023 рішенням Святошинського районного суду міста Києва у справі №759/3256/23, залишеним в силі постановою Київського апеляційного суду від 17.07.2024, відмовлено у задоволені позову [PERSON] до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві УМЮ Міністерства юстиції (м. Київ), ДП «Сетам», [PERSON] , третя особа на стороні відповідачів: [PERSON] про визнання недійсним правочину, укладеного за результатами проведених електронних торгів та застосування наслідків недійсності правочину. Житлово-експлуатаційні підприємства проводили нарахування на оплату своїх послуг по квартирі [ADDRESS] . Однак, відповідач не оплачувала такі послуги вчасно та у повному обсязі. До жовтня місяця 2017 року утримання будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] здійснювало Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» та здійснювало нарахування за житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Внаслідок невчасної оплати позивачем зазначених послуг, станом на 30.04.2024 існував борг перед КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» в розмірі 2169,74 грн. 02.04.2024 рішенням Солом`янського районного суду м. Києва у справі №760/24894/23, залишеним в силі постановою Київського апеляційного суду від 11.09.2024, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму коштів, сплачених ним за комунальні послуги з постачання холодної води та водовідведення за адресою: [ADDRESS] в розмірі 12974,01 грн. 29.05.2024 позивач сплатив заборгованість за спожиті відповідачем комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території по квартирі, [ADDRESS] (квитанція №202289072 від 29.05.2024), а тому просить суд стягнути на його користь таку суму з відповідача. 08.07.2024 ухвалою Святошинського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 10.09.2024 до суду надійшли письмові пояснення відповідача. В яких викладено заперечення відповідача на позовні вимоги у справі. 12.09.2024 до суду надійшли письмові пояснення представника позивача - адвоката Горлатого О.В. 13.09.2024 до суду від представника позивача - адвоката Горлатого О.В. надійшла заява про розподіл судових витрат у справі. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва, виданого 22 вересня 2021 року Журавською М. А., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 340. Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22 вересня 2021 року право власності позивача на вище вказану квартиру зареєстроване на підставі свідоцтва виданого 22 вересня 2021 року за № 340. З 29 листопада 2018 року по 21 вересня 2021 року квартира належала на праві власності відповідачу на підставі Свідоцтва про право на спадщину за №1178 виданого 29.11.2018 Ласкаржевською І.Є. , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу. Попереднім власником квартири була померла мати відповідачки - [PERSON] . Дата смерті якої [INFO] . Згідно розпорядження Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 20.07.2017 №359 Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» передало житловий будинок [ADDRESS] на баланс об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Перемога 146». До жовтня місяця 2017 року утримання будинку та прибудинкової території будинку [ADDRESS] та нарахування оплати здійснювало КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва». КП "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва" надавала свої послуги на умовах договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, оферта на укладення якого опублікована в газеті «Хрещатик» №99 (4695) від 14 липня 2015 року. Даний договір є договором приєднання і вважається акцептованим всіма споживачами, які в установленому порядку не надали заперечень щодо умов цього договору. Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції чинній на день виникнення спірних правовідносин - житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; - утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством; Пунктом 2 частини 1 статті 13Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що до житлово-комунальних послуг належать: - послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо) Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами укладених договорів. Пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено зобов`язання споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Положеннями статті 156 ЖК України, передбачено, що члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території та проведенню ремонту. Згідно статті 160 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються на рівні з наймачем всіма правами і несуть всі обов`язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем відповідальність по обов`язкам, що випливають з вказаного договору. Відповідно до вимог п. 2 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках (до них належать і власники квартир у кооперативних будинках та викуплених квартир) є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних квартирах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій зобов`язані сплачувати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих кварти З огляду на вищенаведені норми Закону, споживачі зобов`язані сплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Крім того, зобов`язання кожного з мешканців квартири з оплати комунальних послуг є солідарним. Верховний Суд у постанові від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16 дійшов висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відсутність укладеного договору про надання послуг не звільняє споживачів від обов`язку оплачувати надані їм послуги. Поряд з цим вказаний обов`язок виникає лише у разі отримання споживачем певних послуг. Питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування у справі та має істотне значення для її правильного вирішення. З аналізу наведених вимог закону вбачається, що обов`язок по оплаті житлово-комунальних послуг покладається на їх споживача, який є власником майна за яким надаються послуги, або особою, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальні послуги за такою адресою. Відповідачем не заперечується те, що вона протягом 2016 та 2017 років, як член сім`ї власника квартири постійно проживала та була споживачем комунальних послуг в квартирі. Зазначена обставина також підтверджується Актом про фактичне проживання [PERSON] в квартирі від 15.12.2016, матеріалами перевірки Святошинського УП ГУНП у м. Києві за №65996, рішенням Солом`янського районного суду м. Києва у справі №760/24894/23 від 02.04.2024 та письмовими поясненнями Голови правління ОСББ «Перемога 146» від 02.05.2024. В яких зазначено, що [PERSON] більше тридцяти років постійно проживає та є споживачем комунальних послуг в кв. [ADDRESS] . Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відтак, відповідач є солідарним боржником по відношенню до обов`язку з оплати вартості комунальних послуг, наданих мешканцям квартири [ADDRESS] . Відповідно до абз. 14 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. За період проживання відповідача в квартирі, в розумінні абз. 14 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», вона була споживачем житлово-комунальних послуг з утримання та обслуговування будинку та прибудинкової території разом зі своєю померлою матір'ю - власником квартири. Відповідно до статей 156,160 ЖК України, відповідач зобов`язана була своєчасно вносити плату за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території та несе солідарну з наймачем відповідальність перед керуючою компанією. Однак, відповідач не оплачувала послуги вчасно та у повному обсязі. Станом на 30 вересня 2017 року за адресою: [ADDRESS] утворився борг перед КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» в розмірі 2 169,74 грн. В березні 2023 року позивачем направлялася відповідачу вимога про виселення з квартири та звільнення квартири від речей та про сплату боргів за отримані комунальні послуги, яка була проігнорована відповідачем. Станом на 09.05.2024 заборгованість за послуги надані Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» з утримання будинку та прибудинкової території по квартирі [ADDRESS] складала 2169,74 грн. 29.05.2024 позивач, як власник квартири, сплатив зазначену заборгованість в розмірі 2169,74 грн на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», що підтверджується квитанцією №202289072 від 29.05.2024. Доводи відповідача про відсутність боргу перед КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» за надані послуги в 2015 році не спростовують наявні докази у справі про розмір комунального боргу який виник в 2016 та 2017 роках. Доводи відповідача, що позовні вимоги заявлені позивачем у цій справі входять до предмету спору у цивільній справі №760/12610/24, що розглядається в Солом`янському районному суді м. Києва також не знайшли свого підтвердження. Так, як згідно тексту наданої відповідачем копії позовної заяви позивача у цивільній справі №760/12610/24 предметом спору є стягнення коштів з відповідача на користь позивача, за сплачену позивачем заборгованість за спожиті відповідачем комунальні послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, абонентського обслуговування з постачання теплової енергії та гарячої води перед КП «Київтеплоенерго» за період проживання відповідача у квартирі [ADDRESS] , особовий рахунок [NUMBER] , ІД:[NUMBER]. Відповідно до п.4 ч.1 ст.512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. Частиною 514 Цивільного кодексу України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, позивач сплативши 29.05.2024 заборгованість з оплати послуг по утриманню будинку та прибудинкової території за адресою; [ADDRESS] , що виникла на 30.09.2017, виконав тим самим солідарне зобов`язання [PERSON] перед кредитором КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» зі сплати боргу розмірі 2 169,74 грн. та сам набув прав кредитора на вказану суму до відповідача. Згідно з положеннями статей 526,530,611 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк (термін), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Велика Палата Верховного Суду у справі № 904/5726/19 роз`яснила активну роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При вирішенні спору суд в межах своїх процесуальних функціональних повноважень та в межах позовних вимог встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки ін.) правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia. Відповідно до ст. 543 Цивільного кодексу України в разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі, як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Таким чином, суд вважає вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] суми в розмірі 2 169,74 грн обґрунтованими, і такими, що підлягають задоволенню. Частина 1 ст. 133 ЦПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів (постанови Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17, від 04.10.2021 у справі №640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19). В матеріалах справи наявна копія Договору про надання професійної допомоги №27/05/24 від 27.05.2024 з Додатковою угодою №1 від 17.07.2024, укладених між Позивачем та адвокатом Горлатим О.В. Відповідно до п. 1.1. вказаного Договору, зі змінами внесеними Додатковою угодою №1, адвокат надає професійну правничу допомогу в порядку та на умовах, визначених цим Договором, щодо здійснення представництва, захисту прав та законних інтересів [PERSON] при підготовці та подачі позовної заяви до Солом`янського районного суду м. Києва та ведення цивільної справи №760/12610/24 у Святошинському районному суді м. Києва, Київському апеляційному суді та Верховному Суді за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Згідно підпункту 3.1 пункту 3 Договору сторони визначили, шо розмір гонорару адвоката в суді першої інстанції становить суму 6 000,00 грн. В матеріалах справи наявний оригінал Акту №1 виконаних робіт Адвоката від 13.09.2024 до Договору про надання професійної допомоги №27/05/24 від 27.05.2024 на загальну суму 6000,00 грн. Відповідно до цього Акту станом на 13.09.2024 адвокат здійснив юридичний аналіз наданих Клієнтом документів та консультування Клієнта, щодо правової позиції по предмету спору та його прав, підготував та склав позовну заяву по предмету спору, підготовив та склав письмові пояснення щодо предмету спору у справі, підготував та склав два клопотання про долучення доказів у справі, тим самим надав послуг на суму 6 000, 00 грн, обумовлену Договором. Своїм підписом на такому Акті Клієнт підтвердив, що зазначена винагорода Адвоката відповідає обсягу та якості виконаних ним робіт, а також предмету та змісту Договору. І, що вартість наданих йому послуг становить 6000 гривень. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18. Відповідно до частин 5 та 6 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи відсутність клопотання Відповідача про зменшення компенсації витрат на правничу допомогу надану позивачу його адвокатом, суд вважає можливим затвердити розмір компенсації Позивачу витрат на правничу допомогу в сумі 6000,00 грн. З урахуванням задоволення позову та на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 211, 20 грн. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: approved