Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-05 00:00:00

У травні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] (після укладення шлюбу - [PERSON] ) про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому вказував, що з 08 серпня 2009 року до 21 квітня 2020 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Мають спільну неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка з моменту розлучення батьків проживає з позивачем та знаходиться на його повному матеріальному утриманні. В той же час [PERSON] постійної та достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Враховуючи те, що відповідачка має змогу та зобов`язана надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, а тому позивач просив суд щомісячно стягувати з неї на свою користь кошти (аліменти) на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі позову і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представниця [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, вказуючи на те, що [PERSON] проживає з батьком лише близько одного року. До цього проживала з матір`ю та знаходилася на її утриманні. Протягом періоду проживання дитини з позивачем [PERSON] належним чином утримувала доньку, оскільки щомісячно передавала [PERSON] кошти (в тому числі шляхом перерахування коштів на банківську картку відповідачки, яка фактично перебувала в користуванні у неповнолітньої [PERSON] ) та купляла необхідні речі, всього утримання в грошовому виразі складало близько 3\~000 4\~000 грн щомісячно. Після подачі позивачем позову [PERSON] заблокувала банківську картку та відмовляється від отримання матеріальної допомоги з боку матері, що вказує на відсутність вини відповідачки у невиконанні обов`язку щодо матеріального утримання доньки. [PERSON] жодним чином не відмовляється від матеріального утримання доньки та має намір й в майбутньому виконувати аліментні обов`язки добровільно, що вказує на відсутність між сторонами спору. Також відповідачка [PERSON] зазначила, що вона має задовільний стан здоров`я, однак не працює та не отримує жодних доходів, оскільки здійснює догляд за своїм чоловіком, який є особою з інвалідністю, матеріальне утримання доньки здійснює виключно за рахунок пенсії чоловіка. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , його представниці [PERSON] , відповідачки [PERSON] , її представника [PERSON] , показання неповнолітнього свідка [PERSON] (допитаної в присутності представниці Служби у справах дітей Вознесенської міської ради Власової А.В.), показання свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема, суд встановив, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , яка на час розгляду справи постійно проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні. З показань свідків [PERSON] , [PERSON] , що підтверджуються копією виписки про рух грошових коштів за період з 11 липня 2023 року по 28 травня 2024 року по картці АТ «Універсал Банк», виданої на ім`я [PERSON] , що фактично перебувала в користуванні [PERSON] (а.с. 29-35), суд також встановив, що до моменту звернення позивача з позовом до суду відповідачка виконувала свій обов`язок щодо матеріального утримання доньки, в тому числі шляхом перерахування коштів на банківську картку, що перебувала в користуванні останньої. Водночас, з показань свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вбачається, що на час вирішення судом спору відповідачка матеріально доньку не утримує у зв`язку з діями Єлизавети, яка уникає будь-яких контактів з матір`ю та заблокувала банківську картку для зарахування коштів (аліментів) від матері. При цьому, в матеріалах справи відсутні жодні докази надання відповідачкою постійної матеріальної допомоги на утримання доньки у будь-який інший передбачений законом спосіб. Проте, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 та ч. 1 ст.183 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України). З вищевказаних положень закону вбачається, що обов`язок батьків матеріально утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття є абсолютним та не залежить від будь-яких факторів, дій та подій. Таке утримання одним з батьків, який проживає окремо від дитини, надається безпосередньо дитині або через іншого з батьків (законних представників дитини), з ким проживає дитина. При цьому той з батьків, з ким проживає дитина, має самостійне право на звернення з позовом до іншого з батьків, який проживає окремо від дитини, про стягнення аліментів у разі виникнення між ними спору. При цьому спір між батьками щодо аліментів може стосуватися як порядку надання матеріального утримання дитині, так і розміру такого утримання. При цьому, таке право жодним чином не залежить від попередньої поведінки того з батьків, який проживає окремо від дитини, зокрема від періоду проживання дитини з іншим з батьків в минулому, відносин між батьками та дитиною, матеріального утримання батьками дитини в минулому тощо. Єдиною підставою в цьому випадку є наявність між батьками спору. З пояснень учасників справи та матеріалів справи вбачається, що між сторонами дійсно виник спір з приводу порядку здійснення відповідачкою матеріального утримання доньки, а тому доводи [PERSON] та її представника про протилежне не можуть бути прийняті судом до уваги. Тому вказаний спір підлягає вирішенню судом. Враховуючи те, що обов`язок батьків щодо утримання своєї неповнолітньої дитини є абсолютним, а тому відповідачка, яка проживає окремо від дитини, зобов`язана щомісячно сплачувати аліменти на утримання [PERSON] . При визначенні розміру аліментів до стягнення, суд враховує, що: - неповнолітня [PERSON] має задовільний стан здоров`я, жодних доходів не отримує (що не оспорювалося сторонами); - відповідачка [PERSON] має задовільний стан здоров`я, проте на працює, жодних доходів не отримує, оскільки здійснює догляд за своїм чоловіком [PERSON] , який є особою з інвалідністю (що підтверджено в судовому засіданні наданими останнім та оглянутими судом документами), інших осіб не утримує (що не оспорювалося сторонами). За встановленого, з урахуванням матеріального становища платника аліментів та наявності у неї непрацездатного чоловіка, за яким вона здійснює догляд, суд вважає, що [PERSON] має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки, однак у розмірі, що є меншим за звичайних обставин розмір аліментів, а саме 1/6 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів починається з дати подачі позову до суду та припиняється з досягненням дитиною повноліття. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь державного бюджету (згідно розміру задоволених вимог) також підлягають стягненню 908,40 грн. судового збору.

Outcome: partial