Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що 14.01.2020 зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, мають різні погляди на сімейне життя, подальше збереження сім`ї є неможливим. Відновлення шлюбних відносин неможливе і це суперечило б інтересам позивача. Посилаючись на ці обставини, просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу просила відновити їй дошлюбне прізвище та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Крім того, посилаючись на відсутність спору з приводу місця проживання дитини, просила після розірвання шлюбу неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з матір`ю [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явилася, надала на адресу суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позов підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився без поважних причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив на позов не подав. Враховуючи зазначене, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши документи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З наявних у справі документів вбачається, що 14.01.2020 сторони зареєстрували шлюб, про що Путивльським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) складено актовий запис № 05 від цього ж числа (а.с. 4). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , на утримання якого з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на підставі судового наказу Путивльського районного суду Сумської області від 13.12.2021 (а.с. 5, 9). Сторони зареєстровані окремо (а.с. 7, 8, 13). В силу статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статі 110 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 110 та ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановивши, що один з подружжя подальшого спільного життя і збереження сім`ї не бажає та наполягає на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що ця сім`я вже повністю розпалась і зберегти її неможливо. Отже, наявні у справі докази та їх належна оцінка свідчать про те, що позов є обґрунтованим і підлягає повному задоволенню. Виходячи з ч. 1 ст. 113 СК України, якою закріплено право особи, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, позивачу слід відновити дошлюбне прізвище, про що вона клопотала перед судом. В зв`язку з повним задоволенням позову слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею витрати по сплаті судового збору. У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Оскільки матеріали справи не містять відомостей про наявність між сторонами спору щодо місця проживання дитини, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , проживати разом з матір`ю. На підставі викладеного,

Outcome: approved