Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

02 квітня 2024 року позивач звернувся до суду з цим позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17 серпня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем був укладений кредитний договір №128714204, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 10\~750,00 грн. на строк 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,98% на день. Позивач вказує, що за договором факторингу набув права вимоги за цим договором. Посилаючись на те, що позичальник неналежним чином виконує взяті на себе зобов`язання по своєчасному погашенню заборгованості за кредитом, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором у розмірі 45\~586,65 грн. Відповідач письмового відзиву на позов не подала. У судове засідання представник позивача не прибув, при цьому у позові просить суд слухати справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання повторно не прибула, про причини неявки суд не повідомила. Зважаючи на те, що відповідач не подав відзиву на позов, на підставі ст.280 ЦПК України суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з таких підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 17 серпня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем був укладений кредитний договір №128714204, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 10\~750,00 грн. на строк 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,98% на день. За договором факторингу позивач набув права вимоги за цим кредитним договором. Пунктом 1 ст.536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В порушення вищезазначених правових норм та умов договорів позичальник своєчасно не повертає кредит, тобто порушує свої зобов`язання перед позивачем, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту у розмірі 10\~750,00 грн. слід задовольнити. Що стосується вимог про стягнення відсотків за користування кредитом, суд зазначає таке. Велика Палата Верховного Суду у пункті 54 постанови від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, зробила правовий висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, враховуючи вищенаведений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду стосовно правильного застосування положень ст.ст.625, 1048 ЦК України, позивач вправі нараховувати договірні відсотки лише у період дії строку кредиту. Після закінчення строку кредитування позивач, як і попередній кредитор, не вправі був нараховувати договірні відсотки, а надалі відносини між сторонами трансформуються з договірних в охоронні, де застосовуються положення ст.625 ЦК України. З огляду на вищевикладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути відсотки, нараховані за період строку кредитування, який становить 30 днів. Враховуючи визначену сторонами процентну ставку за користування кредитом у розмірі 1,98 % на день, загальний розмір відсотків становить 6\~385,50 грн. (10\~750 х 0,0198 х 30). Тому суд задовольняє позовні вимоги в цій частині частково та стягує відсотки за користування кредитом у розмірі 6\~385,50 грн. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити, за безпідставністю. Що стосується судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що всупереч вимогам ч.3 ст.137 ЦПК України, позивач не надав суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, що унеможливлює перевірку обґрунтованості заявлених позивачем витрат на цю допомогу у розмірі 5\~000,00 грн. Наявний в матеріалах справи договір про надання правової допомоги з додатком не містить в собі будь-яких конкретних розрахунків щодо понесених позивачем витрат у цій конкретній справі. Заяв в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України позивач не робив, а тому це питання вирішується відразу у рішенні по суті спору шляхом відмови позивачу у присудженні витрат на професійну правничу допомогу (а.с.71-74) У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути також судовий збір, пропорційно задоволеним вимогам, що становить 910,50 грн (2\~422,40 х (17\~135,5 / 45\~586,65)). На підставі наведеного та

Outcome: partial