Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

30 січня 2024 року представник позивача, адвокат Суворова С.М. звернулася до суду з позовом до Світловодської міської ради Кіровоградської області про визнання за [PERSON] права власності на гараж [ADDRESS] . В обґрунтуванні позову посилається на те, що рішенням виконавчого комітету Світловодської міської ради народних депутатів від 25 листопада 1982 року за № 424 позивачу виділена земельна ділянка площею 24 кв.м під забудову індивідуального гаражу по [ADDRESS] . Вказаним рішенням зобов`язано [PERSON] узаконити самовільно збудований гараж в ряду з існуючими по [ADDRESS] . 08 січня 2024 року Світловодським КМБТІ проведено технічну інвентаризацію гаражу [ADDRESS] . Згідно витягу з реєстру будівельної діяльності гараж [ADDRESS] побудований у 1982 році, має загальну площу 19,1 кв.м. Після проведення технічної інвентаризації 08 січня 2024 року Світловодським КМБТІ виготовлено технічний паспорт на гараж. Позивач вказує, що до 05 серпня 1992 року законодавство не передбачало процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Враховуючи, що під уже збудований гараж позивачу рішенням виконавчого комітету Світловодської міської ради народних депутатів виділена земельна ділянка площею 24 кв. м, то збудований гараж не порушує права інших осіб, за ним може бути визнано право власності на вказаний гараж. Ухвалою суду від 02 лютого 2024 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, відповідачу надано строк для подання відзиву на позов. На виконання вимог ст. 178 ЦПК України, відповідач у встановлений судом строк відзиву не надав. Ухвалою від 04 квітня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою від 01 липня 2024 року позивача зобов`язано надати до суду інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, СКМБТІ щодо права власності на гараж за [ADDRESS] , документи, які підтверджують факт присвоєння гаражу, що розташований по [ADDRESS] у гаражно-будівельному кооперативі. Вказана ухвала виконана позивачем 06 вересня 2024 року. Позивач в судове засідання не з`явився. 09 вересня 2024 року від представника позивача адвоката Суворової С.М. до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідача Світловодської міської ради в судове засідання не з`явився. 07 лютого 2024 року подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у вирішенні даного питання покладається на розсуд суду. Оскільки, сторони у справі не з`явилися в судове засідання для розгляду справи по суті, фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалася, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно витягу з рішення № 424 засідання виконкому Світловодської міської ради народних депутатів Кіровоградської області [PERSON] надано земельну ділянку площею 24 кв.м під забудову індивідуального гаражу. Зобов`язано [PERSON] узаконити самовільно збудований капітальний гараж в ряду з існуючими по [ADDRESS] .(а.с.8) Згідно технічного паспорту гаражу, виготовленого Світловодським КМБТІ на замовлення [PERSON] , загальна площа приміщень гаражу № [NUMBER] розташованого по вул. Чаплищанській складає 19,1 кв.м, рік забудови 1982, площа основи(забудови) - 23,9 кв.м.(а.с.13,14) З копії архівної довідки Світловодського КМБТІ від 08 січня 2024 року вбачається, що право власності на гараж [ADDRESS] станом на 01 січня 2013 року за [PERSON] не зареєстровано. (а.с.15) З Інформації з ДРРП на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що право власності, інші речові права за гаражем [ADDRESS] не зареєстровано.(а.с.51) Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно ч. 4 ст. 373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Пункт 8 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначає, що право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 ЗК України) та землекористувачі (стаття 95 ЗК України). Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством. Частиною 3 ст. 376 ЦК України передбачено, що право власності на самочинно збутове нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не булі їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Враховуючи, що позивачу було виділено органами виконавчої влади під забудову земельну ділянку, на якій розташоване збудоване ним самочинне нерухоме майно - гараж, яке не потребувало державної реєстрації на момент будівництва та земельна ділянка була відведена для цієї мети, а саме, на земельній ділянці з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів, місцезнаходження якого не порушує права інших осіб, дане нерухоме майно придатне для подальшої експлуатації, а також враховуючи те, що на теперішній час за таких обставин єдиним способом захисту своїх особистих майнових прав для позивача є спосіб визнання права власності на нерухоме майно, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати у справі необхідно віднести за рахунок позивача.

Outcome: approved