Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-11 00:00:00

Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «РІК-АВТОГАРАНТ» (далі ТДВ «СК «РІК-АВТОГАРАНТ») через систему «Електронний суд» 24.05.2024 року звернулося в Залізничний районний суд м.Львова з позовом, в якому\~просить стягнути з [PERSON] 21118,70 грн. страхового відшкодування та понесені судові витрати. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач посилається\~на те,\~що 11.11.2021\~року о\~09.10\~год.\~на [ADDRESS] відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Renault Zoe», номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля марки «Chevrolet Lacetti», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно постанови Залізничного районного суду м.Львова від 13.12.2021 року винуватцем такої ДТП було визнано [PERSON] . На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Chevrolet Lacetti» була застрахована в ТДВ «СК «РІК-АВТОГАРАНТ». Позивач на підставі страхового акту здійснив виплату страхове відшкодування в сумі 21118,70 грн. Позивач, посилаючись на норми ст.993, 1191, 1192 ЦК України, просить позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 17.07.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У вказаний\~строк відповідачем\~ [PERSON] поштовим\~зв`язком подано відзив на позовну заяву, який надійшов до суду 15.08.2024 року, в якому вона просить відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Renault Zoe», номерний знак [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «СК «Євроінс Україна». Таким чином, належним відповідачем у межах цієї справи повинен бути страховик ПрАТ «СК «Євроінс Україна». Визначення відповідача є виключним правом позивача визначення ним неналежного відповідача повинно мати своїм наслідком відмови у задоволенні позову. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, дослідивши подані у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно з ч.1, 2 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Збирання\~доказів у\~цивільних справах\~не є\~обов`язком суду,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Статтями 12, 81\~ЦПК України визначено,\~що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зі змісту ст.76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 11.11.2021 року близько 09.10 год. на [ADDRESS] сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Renault Zoe», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки «Chevrolet\~Lacetti»,\~номерний знак\~ [NUMBER] ,\~під керуванням\~ [PERSON] .\~Внаслідок дорожньо-транспортної\~пригоди автомобіль\~марки «Chevrolet\~Lacetti»,\~номерний знак\~ [NUMBER] ,\~під керуванням\~ [PERSON] ,\~був пошкоджений,\~а власнику\~автомобіля завдано\~матеріальну шкоду. Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 13.12.2021 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення штраф у розмірі 850 грн. (а.с.44). Відповідно до ч.4 ст.82\~ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Також встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Chevrolet Lacetti», номерний знак [NUMBER] , на момент\~ДТП була\~застрахована згідно\~договору добровільного\~страхування наземного\~транспорту №КТЗ-212/10/21\~в ТДВ «СК\~«РІК-АВТОГАРАНТ»(а.с.45-49). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] вбачається, що автомобіль марки «Chevrolet Lacetti», номерний знак [NUMBER] , належить на праві власності [PERSON] (а.с.68). 22.12.2022 року [PERSON] звернувся до ТДВ «СК\~«РІК-АВТОГАРАНТ»із заявою про відшкодування матеріальних збитків, отриманих в результаті ДТП (а.с.52). Також встановлено, що 19.05.2022 року складено Акт огляду транспортного засобу, в якому було встановлено та зафіксовано характер ушкоджень автомобіля марки «Chevrolet Lacetti», номерний знак [NUMBER] (а.с.31-41). Згідно висновку №82\~від 30.05.2022\~року (а.с.12-30) вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Chevrolet Lacetti», номерний знак [NUMBER] , станом на момент огляду, становить 38626,28 грн., а вартість матеріального збитку, який заподіяно власнику автомобіля марки «Chevrolet Lacetti», номерний знак [NUMBER] , внаслідок пошкодження ДТП 12.11.2021 року 27384,63 грн. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування та стахового акту №056/22КТЗ від 23.12.2022 року сума страхового відшкодування складає 21118,70 грн. (а.с.57, 58-59). Згідно платіжної інструкції №3747 від 30.12.2022 року ТДВ «СК «РІК-АВТОГАРАНТ» перерахувало [PERSON] 21118,70 грн. відшкодування згідно розпорядження №056/22 від 23.12.2022 року (а.с.8). Згідно з ст.1187\~ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов?язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об?єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.1192\~ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов?язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, якщо завдання такого роду шкоди не пов?язане з виконанням цими особами обов?язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов?язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов?язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним\~правилом відповідальність\~за шкоду\~несе боржник\~-\~особа,\~яка завдала\~шкоди.\~Якщо шкода\~завдана джерелом\~підвищеної небезпеки\~(зокрема,\~діяльністю щодо\~використання,\~зберігання та\~утримання транспортного\~засобу),\~така шкода\~відшкодовується володільцем\~джерела підвищеної\~небезпеки -\~особою,\~яка на\~відповідній правовій\~підставі (право\~власності,\~інше речове\~право,\~договір підряду,\~оренди тощо)\~володіє транспортним\~засобом (ч.2 ст.1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов?язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов?язок. Згідно з ст.999\~ЦК України законом може бути встановлений обов?язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров?я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов?язкове страхування). До відносин, що випливають з обов?язкового страхування, застосовуються положення ЦК України, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відносини у сфері обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України №1961-IV «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року (далі - Закон №1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров?ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом №1961-IV у страховика не виник обов?язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов?язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі №760/15471/15-ц, від 14.12.2021 року у справі №147/66/17. Основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров?ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто Закон як спрямований насамперед на захист прав осіб потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоду не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 Закону № 1961-IV). Тобто положення цього Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність, а тому, розглядаючи такі спори слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика. Як встановлено\~судом,\~цивільно-правова\~відповідальність водія\~«Renault\~Zoe»,\~номерний знак\~ [NUMBER] ,\~належного [PERSON] , на момент ДТП була застрахована згідно полісу №205305277 в ПрАТ «СК «Євроінс Україна» (а.с.93). Згідно даного полісу ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну, було встановлено в розмірі 130000 грн., франшиза - 0 грн. Суд враховує, що матеріали справи не містять відомостей про те, що позивач звертався до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» з\~вимогою про\~здійснення відшкодування\~шкодив розмірі 21118,70 грн, яка завдана внаслідок ДТП. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик (№755/18006/15-ц від 04.07.2018 року, №760/15471/15-ц від 03.10.2018 року). У постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі №756/2298/18 (провадження № 61- 3976св21) зазначено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов?язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Беручи до уваги те, що цивільно-правова відповідальність водія «Renault Zoe», номерний знак [NUMBER] , на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Євроінс Україна»,\~сума матеріальних\~збитків не\~виходить за\~межі ліміту\~страхового відшкодування, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки такі пред?явлені до неналежного відповідача. З огляду на вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України,\~враховуючи,\~що в\~задоволенні позову\~відмовлено,\~то сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3028 грн. відшкодуванню не підлягає (а.с.73). На підставі наведеного та

Outcome: dismissed