Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

ТзОВ «Фірма Любарт» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про внесення змін до договору оренди землі. Свій позов мотивує тим, що 20.01.2020 року між ТзОВ «Фірма Любарт» (орендодавець) та [PERSON] (орендар) був укладений договір оренди землі б/н, за умовами якого орендодавець надав в строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування виробничої бази площею 0,2626 га орендарю. Відповідно до п. 9 вказаного договору, розмір орендної плати переглядається раз на рік за взаємною згодою сторін у разі: зміни, умов господарювання, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом. Передбачені в цьому пункті положення застосовуються, якщо вони прямо впливають на умови договору. Вказує, що 22.11.2023 року , виходячи зі змісту п. 9 договору, товариство звернулось до [PERSON] з пропозицією про внесення змін до договору оренди землі, зокрема до п. 6, п. 11, п. 14, пп. «д» п. 19, пп. «г» п. 20, пп. «г» п. 21, пп. «а» п. 22, п. 28, п. 29, пропонуючи укласти додаткову угоду та викласти пункти у запропонованій редакції. Однак, відповідач вказану угоду не підписала, відповідно, зміни до договору оренди землі внесені не були. Зазначає, що у зв`язку із збільшенням розміру земельного податку, збільшенням цін, зміною курсу іноземних валют, товариство має правомірне очікування, що зможе отримати блага (грошові кошти) в якості орендної плати у розмірі, який відповідає дійсному стану ринку, відповідно збільшення розміру орендної плати передбаченого умовами договору оренди та внесення змін до вказаного договору. У зв`язку з чим, просить внести зміни до договору оренди землі б/н від 20.01.2020 р, укладеного між товариством та [PERSON] та викласти їх в запропонованій у заяві редакції. Крім того, просить стягнути з відповідача понесені витрати по сплаті судового збору та за надання правничої допомоги. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у заяві та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. За змістом статті 11\~ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно із частиною першою статті 202\~ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Відповідно до частини першої статті 627\~ЦК України та статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). Ст.\~792\~ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Судом з`ясовано, що 20.01.2020 року між ТзОВ «Фірма Любарт» (орендодавець) та [PERSON] (орендар) був укладений договір оренди землі б/н, за умовами якого орендодавець надав в строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування виробничої бази площею 0,2626 га орендарю (а.с. 19-20). Згідно акту приймання-передачі земельної ділянки від 20.02.2020 року, орендодавець передав, а орендар прийняв земельну ділянку площею 0,2626 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 21). Згідно з ч. 1 ст.\~6\~Закону України\~«Про оренду\~землі» орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в поряду, передбачених Земельним Кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Відповідно до ст.\~13\~Закону України\~«Про оренду\~землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ч. 1 ст.\~14\~Закону України\~«Про оренду\~землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі. Відповідно до п. 9 договору оренди землі, розмір орендної плати переглядається раз на рік за взаємною згодою сторін у разі: зміни, умов господарювання, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом. Передбачені в цьому пункті положення застосовуються, якщо вони прямо впливають на умови договору. Зокрема, [PERSON] запропоновано внести зміни до договору оренди землі, а саме, до п. до договору оренди землі, зокрема до п. 6, п. 11, п. 14, пп. «д» п. 19, пп. «г» п. 20, пп. «г» п. 21, пп. «а» п. 22, п. 28, п. 29 та викласти їх в наступній редакції: «Пункт 6. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та у наступних розмірах: 20000 9двадцять тисяч) гривень в місяць без ПДВ. Орендна плата сплачується шляхом перерахування грошових коштів орендодавцеві на розрахунковий рахунок орендодавця». «Пункт 11. Земельна ділянка передається оренду для здійснення господарської діяльності». «Пункт 14. Після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, в якому він одержав її в оренду». «Підпункт «д» пункту 19 договору виключити». «Підпункт «г» пункту 20 договору виключити». «Підпункт «г» пункту 21 договору виключити». «Підпункт «а» пункту 22. Приступити до використання земельної ділянки в строки, встановлені цим договором, включно в межах цільового призначення земельної ділянки». Пункт 28 договору виключити». «Пункт 29. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, в тому числі у порядку спадкування, а також реорганізації юридичної особи-орендодавця є підставою для зміни умов або розірвання договору». При цьому, п. 25 вказаного договору визначено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку (а.с. 20). Також п. 33.3 договору визначено, що будь-яке повідомлення за даним договором буде вважатися здійсненим належним чином та отриманим іншою стороною, якщо воно направлено рекомендованим листом на адресу іншої сторони або вручено особисто такій стороні чи її уповноваженому представнику. Водночас, як з`ясовано судом, договір не містить ні адреси реєстрації, на адреси проживання відповідача [PERSON] . А тому, доводи представника позивача про належне повідомлення відповідача з пропозицією про зміну умов договору не заслуговують на увагу, оскільки остання належним чином не повідомлена про вказану подію, про що ствердив її представник і суду не представлено доказів протилежного. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 та від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16. Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту права та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити з його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Як зазначалося вище, одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків. Як з`ясовано судом і слідує з умов договору (п. 9), розмір орендної плати переглядається раз на рік за взаємною згодою сторін за певних умов. Однак, як вбачається з пояснень представника відповідача, в останньої такої згоди не виявлено, вона такої пропозиції не отримувала, а тому зважаючи на природу договірних відносин і свободу волевиявлення при укладенні правочину, то суд в даному випадку вважає, що заявлені вимоги до задоволення не підлягають. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено обставин, на які він посилається у позові, як на підставу його задоволення, -а тому суд вважає, що позов є безпідставним.

Outcome: dismissed