Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

У червні 2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що з 13 липня 1996 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Подружжя мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося через відсутність порозуміння, внаслідок різних поглядів на життя та втрату почуття любові, вказав, що з відповідачем фактично шлюбні відносини припинено, разом не пооживають та не ведуть спільне господарство, за таких умов подальше збереження шлюбу вважає неможливим, оскільки це суперечить його інтересам. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02.07.2024 провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи у судове засідання. У судове засідання позивач не з`явився, надіслав до суду заяву в якій просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, однак надіслала заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що відповідач визнала позовні вимоги про розірвання шлюбу, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку із чим поданий позов підлягає повному задоволенню. Суд, дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні обставини. У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Сторони перебувають у шлюбі з 13 липня 1996 року, що був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Хорольської райдержадміністрації Полтавської області, про що складено відповідний актовий запис № 35. Подружжя мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Хорольського районного управління юстиції Полтавської області від 04 липня 2011 року. Із пояснень позивача вбачається, що подружжя не проживає однією сім`єю, та не веде спільне господарство. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що сім`я даного подружжя розпалась остаточно, призначення терміну на примирення не потребує, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, крім того, сторони наполягали на розірванні шлюбу, у зв`язку із чим, шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 21, 24, 110-112, 114 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved