Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

[PERSON] через свого представника-адвоката Козій Д.О., звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просив розірвати шлюб між ним та відповідачем, визначити місце проживання та утримання дітей неповнолітньої [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з її батьком [PERSON] . Свої вимоги мотивував тим, що їх сім`я існує формально, а тому шлюб між ними підлягає розірванню, а діти мають залишитись проживати з ним, у зв`язку з чим звернувся з позовом до суду. Ухвалою від 06.06.2024 справу прийнято до провадження та призначено за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 22.07.2024 закінчено підготовче засідання у справі та справу призначено по суті. Позивач та його представник до суду не прибули, від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач до суду не прибув, направила заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала, просила задовльнити. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву якою просить розгляд справи проводити за відсутності представника служби а також висновок №107-6238 від 28.08.2024 року, відповідно до якого визначення місця проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього [PERSON] , [INFO] разом з батьком буде відповідати найкращим інтересам дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін у справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Вивчивши матеріали справи, та докази, які були подані сторонами, вважаю, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Як встановлено судом, що 29 жовтня 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у місті Києві складено відповідний актовий запис за № 1619, відповідно до якого зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , свідоцтво про шлюб від 29 жовтня 2011 року серія [NUMBER] . Від шлюбу народились діти [INFO] [PERSON] та [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується відповідними Свідоцтвами про народження. Згідно витягу з інфомаційно-аналітичної системи «Обліку відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості МВС України [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягався, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. [PERSON] має у власності квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі- продажу від 16.08.2019 року, засвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сліпченко А.В. Згідно копії податкової декларації платників єдиного податку - ФОП [PERSON] зареєстрований як фізична особа підприємець ( роздрібна торгівля, інша поштова та кур`єрська діяльність, інш.) та отримує стабільний дохід. Відповідно до висновку служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, вважають за доцільне визначити місце проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком, громадянином [PERSON] . Відповідно до ч.6 ст.6 Сімейного кодексу України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч.1 ст.161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що позивач забезпечує свою сім`ю матеріально, має постійне місце проживання, є працевлаштованим, не судимий, те, що він здійснює догляд та виховання дітей, без матері дітей, яка проживає окремо, не працює та не має можливості забезпечувати потреби двох неповнолітніх дітей. Відповідно до висновку служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації на даний час малолітні діти [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього [PERSON] , [INFO] проживають з батьком, не перебувають у складних життєвих обставинах, [PERSON] здатний виконувати батьківські обов`язки, діти забезпечені усім необхідним для повноцінного розвитку та виховання, [PERSON] має намір виїхати за кордон та визнала позов. Отже суд, ураховуючи вік дітей, які є малолітніми, відсутність виключних обставин, які б вказували на неможливість проживання дітей разом з позивачем, і визнання позову відповідачем, вважає, що позовні вимоги щодо визначення місця проживання дітей разом з батьком та утримання дітей батьком є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про розірвання шлюбу суд зазначає наступне. Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторони проживають окремо один від одного, не ведуть спільного господарства та незацікавлені у продовженні сімейного життя, тобто шлюбно-сімейні відносини фактично припинили своє існування. Відповідно до ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, враховуючи, що жодна зі сторін не зверталася до суду з клопотанням про надання строку для примирення, тобто між подружжям відсутні будь-які намагання, спрямовані на відновлення сімейних відносин, дійшов висновку про те, що подальше подружнє життя суперечитиме їх інтересам, збереження сім`ї є неможливим. З урахуванням викладеного, позовні вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved