Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-12 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком позивачем. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що шлюб між ним та відповідачем розірвано. На даний час відповідачка разом з меншим сином виїхала до Німеччини та постійно там проживає. Старшого сина подружжя [PERSON] відповідачка залишила проживати разом з батьком дитини. У позивача є побоювання стосовно подальшої долі його старшої дитини, що зумовлено висловлюваннями відповідачки про те, що вона має намір забрати його з собою проживати в Німеччину. Старший син не бажає залишати місце проживання з батьком і хоче проживати саме із позивачем. На підставі наведеного, позивач просить суд визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] з ним. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовну заяву, просили її задовольнити. У останнє судове засідання останні не з`явилися, однак представник позивача подав заяву, в якій просить суд розглянути справу без їх участі. Відповідачка у судовому засіданні не заперечила щодо задоволення позову. Повідлмила, що сину [PERSON] було важко адаптуватися в іншій країні, не хотів вчити німецьку мову, у неї ускладнились стосунки з сином. Коли постало питання про перехід сина в наступний клас вирішили, що йому краще повернутись до батька в Україну. У останнє судове засідання відповідачка не з`явилася, однак подала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі. Допитана в судовому засіданні у неповнолітня дитина [PERSON] повідомила, що наразі проживає з батьком, і бажає й надалі з ним проживати. Представник органу опіки та піклування у судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі, просить врахувати попередньо наданий ними висновок. Заслухавши позивача та відповідачку, неповнолітню дитину, дослідивши матеріали справи, оцінивши належним чином зібрані у справі докази, суд прийшов до наступних висновків. За ст. 160, 161 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У ході розгляду справи встановлено, що [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Сьомого січня 2013 року у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Рішенням Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя від 09 листопада 2021 року розірвано шлюб між сторонами розірвано. Позивач є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. [PERSON] орендує житло за адресою [ADDRESS] , що підтверджується договором оренди житлового приміщення від 16.07.2022. З довідки директора УПШ «Веселка» № 20 від 15.09.2023, [PERSON] , [INFO] , навчається в 4А класі даного закладу. Згідно з висновком органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому ,органом опіки та піклування встановлено, що доцільним буде визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з його батьком гр. [PERSON] . Окрім цього встановлено, що у ході розгляду справи відповідачка повністю визнала позовні вимоги. Пунктом 1 частини 2 статті 49 ЦПК України визначено, що відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. У разі визнання відповідачем позову суд, відповідно до ч. 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі наведеного, беручи до уваги повне визнання позову відповідачкою, що відповідає вимогам закону та не порушує нічиїх прав, свобод чи інтересів, врегулювання сторонами питання щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, а також висновок органу опіки та піклування, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім того, враховуючи визнання позову відповідачкою, відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України, позивачу належить повернути з державного бюджету 50 % сплаченої ним при поданні позову суми судового збору, а також, згідно з ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідачки на користь позивача 536,80 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved