Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до Жовтневого районного суду Миколаївської області з позовною заявою у якій просив визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позов мотивований тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] . На день відкриття спадщини в вищезазначеному будинку позивач був зареєстрований та проживав разом з померлим. Також в будинку були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . На протязі встановленого 6-ти місячного терміну сини померлого [PERSON] та [PERSON] , в нотаріуса написали відмову про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] написав заяву про прийняття спадщини. Таким чином позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який має право та наміри оформити спадщину після смерті померлого спадкодавця. Позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Сапеги О. П. стосовно видачі йому свідоцтво про право на спадщину за законом, однак у видачі свідоцтва йому було відмовлено, в зв`язку із відсутністю документів, що підтверджували б право власності померлого на нерухоме майно. Таким чином, оскільки позивач позбавлений можливості захистити свої спадкові права в інший спосіб, був вимушений звернутися до суду з цим позовом. У судове засідання позивач не з`явився, від нього надійшла заява про проведення судового засідання без його участі, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Від відповідача Галицинівської сільської ради Миколаївської області надійшла заява про розгляд справи без участі представника сільської ради. Ухвалою суду від 09 квітня 2024 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 09 серпня 2024 року підготовче провадження у справі було закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, [PERSON] є власником земельної ділянки: кадастровий номер 4823380600:04:029:0012, місце розташування: [ADDRESS] ; документ, що посвідчує право державний акт від 23.01.1996 МК 06787. Згідно довідки Галицинівської сільської ради Миколаївської області, від 07 листопада 2023 року, № 487-02-42, на день відкриття спадщини, тобто на 30.07.2018 року в одному будинку разом зі спадкодавцем [PERSON] , були зареєстровані його сини [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є батьком позивача [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є батьком [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є батьком [PERSON] . Приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Сапегою О. П. заведена спадкова справа № 192/2018 до майна померлого [INFO] [PERSON] . З заявою про прийняття спадщини звертався [PERSON] та повідомив, що крім нього є інші спадкоємці за законом діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] звертався до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті його батька [PERSON] . [PERSON] звертався до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті його батька [PERSON] . Відповідно до відповіді приватного нотаріуса Сапеги О. П. від 14.06.2023 року № 341/02-14/192-2018, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] , який належав його батьку [PERSON] , який помер [INFO] , в зв`язку із відсутністю документів, що підтверджували б право власності померлого на нерухоме майно. На підставі даних погосподарської книги власником вищезазначеного будинку, який було побудовано в 1960 році, був [PERSON] , який помер [INFO] . До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Так, згідно п.7 Інструкції по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженої наказом Міністерства статистики України від 22.02.95 року № 48, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.03.1995 року за N 83/619, що втратив чинність на підставі наказу Держкомстату № 234 від 17.07.2000 року, сільська, селищна, міська Рада заносить до спеціальної погосподарської книги дані про склад селянського (фермерського) господарства про передану у власність та надану в користування господарству земельну ділянку. \~ \~ \~ \~ \~На підставі\~п.1\~ Інструкції\~про порядок\~реєстрації будинків\~та домоволодінь\~у містах\~і селищах\~міського типу\~Української РСР,\~затвердженої заступником\~Міністра комунального\~господарства Української\~РСР Романовим\~В.\~ 31.01.1966\~року,\~що втратила\~чинність на\~підставі наказу\~Держжитлокомунгоспу №\~56\~від 13.12.95\~року,\~реєстрацію \~будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. При відсутності правовстановлюючих документів, які зазначені в цій інструкції, зацікавлена юридична або фізична особа (установа, підприємство, організація, громадянин, колгоспний двір) подає до виконкому місцевої Ради депутатів трудящих заяву про оформлення права власності на будинок або домоволодіння і видачу свідоцтва про це. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте, виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Таким чином, спадкодавець не скористався будь-яким із способів оформлення права власності. Втім, не вчинення відповідних дій по оформленню свого права власності і одержання відповідного свідоцтва про право власності не є підставою у невизнанні права власності спадкодавця. Враховуючи, що у погосподарській книзі, державному акті на право приватної власності на землю, за адресою: [ADDRESS] , власником зазначено [PERSON] , суд приходить до висновку, що останньому на момент смерті на праві власності належав вищевказаний будинок, а відтак після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять усі права та обов`язки на зазначене домоволодіння. Таким чином, після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку [ADDRESS] та [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті свого батька [PERSON] , що підтверджується наданими доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього кодексу). Відповідно до ч. 1ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини. Згідно із положеннями ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Згідно із ч. 1ст. 67 ЗУ «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. З урахуванням положень ст. ст. 1296, 1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року в п. 23, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Спадкові права позивача наразі є порушеними, за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved