Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

16.01.2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про зобов`язання вчинити дії до [PERSON] . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачкою зазначено, що [PERSON] є співвласником і мешканцем квартири [ADDRESS] . Сусідкою [PERSON] є відповідачка [PERSON] , яка є співвласником і мешканцем квартири [ADDRESS] . [PERSON] самовільно встановила двері в загальному коридорі житлового будинку [ADDRESS] . Первісне планування житлового будинку [ADDRESS] не передбачало дверей в загальному коридорі. Позивачка неодноразово зверталась, в усному порядку, до відповідачки з проханням демонтувати самовільно встановлені, без дозволу мешканців житлового будинку [ADDRESS] і відповідних служб двері, але [PERSON] всі прохання ігнорувала. 16.10.2021 року мешканцями житлового будинку [ADDRESS] було складено Акт про недопущення мешканців будинку до лічильника електричної енергії, в якому повідомлялось, що колегіальна комісія, у складі мешканця квартири № 1 [PERSON] , квартири № 20 [PERSON] , квартири № 19 [PERSON] , квартири № 51 [PERSON] , квартири № 2 [PERSON] , квартири № 55 [PERSON] , квартири № 12 [PERSON] , квартира № 13 [PERSON] , будинку [ADDRESS] цим актом підтверджує факт того, що мешканці квартири [ADDRESS] самовільно встановили двері в місці загального користування і не надають доступу до щитка та лічильника електричної енергії для перевірки та зняття показань з нього, в зв`язку з чим мешканка квартири [ADDRESS] , [PERSON] не має можливості своєчасно оплачувати послуги з постачання електричної енергії. 15.06.2022 року мешканцями житлового будинку [ADDRESS] було складено Акт про недопущення мешканців будинку до лічильника електричної енергії, в якому повідомлялось, що колегіальна комісія, у складі мешканця квартири № 1 [PERSON] , квартири № 20 [PERSON] , квартири № 19 [PERSON] , квартири № 51 [PERSON] , квартири № 2 [PERSON] , квартири № 55 [PERSON] , квартири № 12 [PERSON] , квартира № 13 [PERSON] , будинку [ADDRESS] цим актом підтверджує факт того, що мешканці квартири [ADDRESS] самовільно встановили двері в місці загального користування і не надають доступу до щитка та лічильника електричної енергії для перевірки та зняття показань з нього, в зв`язку з чим мешканка квартири [ADDRESS] , [PERSON] не має можливості своєчасно оплачувати послуги з постачання електричної енергії. 30.09.2022 року мешканцями житлового будинку [ADDRESS] було складено Акт про недопущення мешканців будинку до лічильника електричної енергії, в якому повідомлялось, що колегіальна комісія, у складі мешканця квартири № 1 [PERSON] , квартири № 20 [PERSON] , квартири № 19 [PERSON] , квартири № 51 [PERSON] , квартири № 2 [PERSON] , квартири № 55 [PERSON] , квартири № 12 [PERSON] , квартира № 13 [PERSON] , будинку [ADDRESS] цим актом підтверджує факт того, що мешканці квартири [ADDRESS] самовільно встановили двері в місці загального користування і не надають доступу до щитка та лічильника електричної енергії для перевірки та зняття показань з нього, в зв`язку з чим мешканка квартири [ADDRESS] , [PERSON] не має можливості своєчасно оплачувати послуги з постачання електричної енергії. 17.10.2022 року мешканцями житлового будинку [ADDRESS] було складено Акт про недопущення мешканців будинку до лічильника електричної енергії, в якому повідомлялось, що колегіальна комісія, у складі мешканця квартири № 1 [PERSON] , квартири № 20 [PERSON] , квартири № 19 [PERSON] , квартири № 51 [PERSON] , квартири № 2 [PERSON] , квартири № 55 [PERSON] , квартири № 12 [PERSON] , квартира № 13 [PERSON] , будинку [ADDRESS] цим актом підтверджує факт того, що мешканці квартири [ADDRESS] самовільно встановили двері в місці загального користування і не надають доступу до щитка та лічильника електричної енергії для перевірки та зняття показань з нього, в зв`язку з чим мешканка квартири [ADDRESS] , [PERSON] не має можливості своєчасно оплачувати послуги з постачання електричної енергії. 29.10.2022 року мешканцями житлового будинку [ADDRESS] було складено Акт про недопущення мешканців будинку до лічильника електричної енергії, в якому повідомлялось, що колегіальна комісія, у складі мешканця квартири № 1 [PERSON] , квартири № 20 [PERSON] , квартири № 19 [PERSON] , квартири № 51 [PERSON] , квартири № 2 [PERSON] , квартири № 55 [PERSON] , квартири № 12 [PERSON] , квартира № 13 [PERSON] , будинку [ADDRESS] цим актом підтверджує факт того, що мешканці квартири [ADDRESS] самовільно встановили двері в місці загального користування і не надають доступу до щитка та лічильника електричної енергії для перевірки та зняття показань з нього, в зв`язку з чим мешканка квартири [ADDRESS] , [PERSON] не має можливості своєчасно оплачувати послуги з постачання електричної енергії. 20.10.2022 року [PERSON] письмово звернулась до ЖЕД-109, КП «Керуюча компанія з обслуговування Житлового фонду Голосіївського району міста Києва» щодо самовільно встановлених [PERSON] дверей в загальному коридорі житлового будинку [ADDRESS] . 25.10.2022 року від ЖЕД-109, КП «Керуюча компанія з обслуговування Житлового фонду Голосіївського району міста Києва» надійшов лист, яким [PERSON] було повідомлено про те, що мешканці квартири № 16 дійсно облаштували двері в загальному коридорі третього поверху та відгородили під особисте користування частину цього коридору, а також, що працівниками ЖЕД-109 було проведено бесіду з мешканцями вищезазначеної квартири і вручено припис - попередження з вимогою демонтувати встановлені двері і дотримуватись правил користування приміщенням житлових будинків. 10.11.2022 року оскільки [PERSON] вимогу ЖЕД-109, КП «Керуюча компанія з обслуговування Житлового фонду Голосіївського району міста Києва» про демонтаж дверей не виконано, представник [PERSON] звернувся із адвокатським запитом до ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» з проханням скласти Акт про незаконне встановлення дверей у місці загального користування, мешканцями квартири [ADDRESS] для демонтажу незаконно встановлених дверей. 24.11.2022 року на зазначений вище адвокатський запит отримано відповідь, відповідно до змісту якої - ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» не несе відповідальність за експлуатацію, утримання внутрішньо будинкових електромереж, включаючи контроль над встановленням дверей на поверсі мешканців будинку чи їх демонтаж, але готове до співпраці на умовах та в порядку, встановленому чинним законодавством України. 15.11.2022 року представник [PERSON] звернувся із адвокатським запитом до ЖЕД-109 з проханням скласти Акт про незаконне встановлення дверей у місці загального користування, мешканцями квартири [ADDRESS] для демонтажу незаконно встановлених дверей. 25.11.2022 року від ЖЕД-109, КП «Керуюча компанія з обслуговування Житлового фонду Голосіївського району міста Києва», отримано відповідь про те, що мешканці квартири № 16 дійсно облаштували двері в загальному коридорі третього поверху та відгородили під особисте користування частину цього коридору, а також, що працівниками ЖЕД-109 було проведено бесіду з мешканцями вищезазначеної квартири і вручено припис - попередження з вимогою демонтувати встановлені двері і дотримуватись правил користування приміщенням житлових будинків. Також було повідомлено, що ЖЕД-109 не має достатніх повноважень для демонтажу встановлених мешканцями конструкцій та впливу на мешканців, які порушують «Правила користування житловими будинками та приміщеннями житлових будинків» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572 та «Правил пожежної безпеки» і те що власницею квартири № 16 , було запропоновано ключі від дверей перегородки власникам квартири № 17 для вільного доступу до електрощитка та лічильника, але вони відмовились. Позивачкою зазначено, що пропозиція [PERSON] - надати ключі від дверей перегородки є неприйнятною, оскільки відповідачка неодноразово міняла замки в дверях, що може знову повторитися. 22.12.2022 року, оскільки [PERSON] вимогу ЖЕД-109, КП «Керуюча компанія з обслуговування Житлового фонду Голосіївського району міста Києва» про демонтаж дверей, виконано не було, представник позивачки звернувся до останньої з пропозицією виконати вимоги ЖЕД-109 щодо демонтажу самовільно встановлених дверей та дотримання правил користування приміщенням житлових будинків в строк до 01.02.2023 року. Станом на 09.02.2023 року вимога ЖЕД-109, КП «Керуюча компанія з обслуговування Житлового фонду Голосіївського району міста Києва» про демонтаж дверей, відповідачкою не виконано. Просила зобов`язати [PERSON] демонтувати двері встановлені в загальному коридорі до квартири [ADDRESS] . 17.01.2023 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва [PERSON] постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче провадження. 03.07.2023 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначено справу до судового розгляду. 08.12.2023 року відповідачкою подано відзив на позов, відповідно до змісту якого остання заперечувала проти заявлених позовних вимог у повному обсязі, зазначивши, що позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження того, що вона чинить їй перешкоди в доступі до квартири. Зазначила, що неодноразово пропонувала надати позивачці ключ до додаткових дверей. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог. У зв`язку з Рішенням Вищої ради правосуддя № 1074/0/15-23 від 21.11.2023 року [PERSON] звільнено з посади судді Голосіївського районного суду м. Києва. На підставі п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу у Голосіївському районному суді м. Києва керівником апарату Голосіївського районного суду міста Києва видано розпорядження № 1226 від 14.12.2023 року про призначення повторного автоматизованого розподілу цивільної справи № 752/833/23, провадження № 2/752/3582/23. Відповідно до повторного автоматизованого розподілу справ у Голосіївському районному суді м. Києва, 15.12.2023 року справа № 752/833/23, провадження № 2/752/3582/23 передана до провадження судді Плахотнюк К.Г. 01.01.2024 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про прийняття справи до провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 22.05.2024 року подано відповідь на відзив. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали заявлені позовні вимоги з зазначених у позовній заяві підстав, просили позов задовольнити. Представник відповідачки заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні. Заслухавши думку позивачки, її представника та представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позовних вимог, з огляду на наступне. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є співвласником і мешканцем квартири [ADDRESS] . Сусідкою [PERSON] є відповідачка [PERSON] , яка є співвласником і мешканцем квартири [ADDRESS] . [PERSON] самовільно встановила двері в загальному коридорі житлового будинку [ADDRESS] . Первісне планування житлового будинку [ADDRESS] не передбачало дверей в загальному коридорі. Позивачка неодноразово зверталась, в усному порядку, до відповідачки з проханням демонтувати самовільно встановлені, без дозволу мешканців житлового будинку [ADDRESS] і відповідних служб двері, але [PERSON] всі прохання ігнорувала. 16.10.2021 року мешканцями житлового будинку [ADDRESS] було складено Акт про недопущення мешканців будинку до лічильника електричної енергії, в якому повідомлялось, що колегіальна комісія, у складі мешканця квартири № 1 [PERSON] , квартири № 20 [PERSON] , квартири № 19 [PERSON] , квартири № 51 [PERSON] , квартири № 2 [PERSON] , квартири № 55 [PERSON] , квартири № 12 [PERSON] , квартира № 13 [PERSON] , будинку [ADDRESS] цим актом підтверджує факт того, що мешканці квартири [ADDRESS] самовільно встановили двері в місці загального користування і не надають доступу до щитка та лічильника електричної енергії для перевірки та зняття показань з нього, в зв`язку з чим мешканка квартири [ADDRESS] , [PERSON] не має можливості своєчасно оплачувати послуги з постачання електричної енергії. 15.06.2022 року мешканцями житлового будинку [ADDRESS] було складено Акт про недопущення мешканців будинку до лічильника електричної енергії, в якому повідомлялось, що колегіальна комісія, у складі мешканця квартири № 1 [PERSON] , квартири № 20 [PERSON] , квартири № 19 [PERSON] , квартири № 51 [PERSON] , квартири № 2 [PERSON] , квартири № 55 [PERSON] , квартири № 12 [PERSON] , квартира № 13 [PERSON] , будинку [ADDRESS] цим актом підтверджує факт того, що мешканці квартири [ADDRESS] самовільно встановили двері в місці загального користування і не надають доступу до щитка та лічильника електричної енергії для перевірки та зняття показань з нього, в зв`язку з чим мешканка квартири [ADDRESS] , [PERSON] не має можливості своєчасно оплачувати послуги з постачання електричної енергії. 30.09.2022 року мешканцями житлового будинку [ADDRESS] було складено Акт про недопущення мешканців будинку до лічильника електричної енергії, в якому повідомлялось, що колегіальна комісія, у складі мешканця квартири № 1 [PERSON] , квартири № 20 [PERSON] , квартири № 19 [PERSON] , квартири № 51 [PERSON] , квартири № 2 [PERSON] , квартири № 55 [PERSON] , квартири № 12 [PERSON] , квартира № 13 [PERSON] , будинку [ADDRESS] цим актом підтверджує факт того, що мешканці квартири [ADDRESS] самовільно встановили двері в місці загального користування і не надають доступу до щитка та лічильника електричної енергії для перевірки та зняття показань з нього, в зв`язку з чим мешканка квартири [ADDRESS] , [PERSON] не має можливості своєчасно оплачувати послуги з постачання електричної енергії. 17.10.2022 року мешканцями житлового будинку [ADDRESS] було складено Акт про недопущення мешканців будинку до лічильника електричної енергії, в якому повідомлялось, що колегіальна комісія, у складі мешканця квартири № 1 [PERSON] , квартири № 20 [PERSON] , квартири № 19 [PERSON] , квартири № 51 [PERSON] , квартири № 2 [PERSON] , квартири № 55 [PERSON] , квартири № 12 [PERSON] , квартира № 13 [PERSON] , будинку [ADDRESS] цим актом підтверджує факт того, що мешканці квартири [ADDRESS] самовільно встановили двері в місці загального користування і не надають доступу до щитка та лічильника електричної енергії для перевірки та зняття показань з нього, в зв`язку з чим мешканка квартири [ADDRESS] , [PERSON] не має можливості своєчасно оплачувати послуги з постачання електричної енергії. 29.10.2022 року мешканцями житлового будинку [ADDRESS] було складено Акт про недопущення мешканців будинку до лічильника електричної енергії, в якому повідомлялось, що колегіальна комісія, у складі мешканця квартири № 1 [PERSON] , квартири № 20 [PERSON] , квартири № 19 [PERSON] , квартири № 51 [PERSON] , квартири № 2 [PERSON] , квартири № 55 [PERSON] , квартири № 12 [PERSON] , квартира № 13 [PERSON] , будинку [ADDRESS] цим актом підтверджує факт того, що мешканці квартири [ADDRESS] самовільно встановили двері в місці загального користування і не надають доступу до щитка та лічильника електричної енергії для перевірки та зняття показань з нього, в зв`язку з чим мешканка квартири [ADDRESS] , [PERSON] не має можливості своєчасно оплачувати послуги з постачання електричної енергії. 20.10.2022 року [PERSON] письмово звернулась до ЖЕД-109, КП «Керуюча компанія з обслуговування Житлового фонду Голосіївського району міста Києва» щодо самовільно встановлених [PERSON] дверей в загальному коридорі житлового будинку [ADDRESS] . 25.10.2022 року від ЖЕД-109, КП «Керуюча компанія з обслуговування Житлового фонду Голосіївського району міста Києва» надійшов лист, яким [PERSON] було повідомлено про те, що мешканці квартири № 16 дійсно облаштували двері в загальному коридорі третього поверху та відгородили під особисте користування частину цього коридору, а також, що працівниками ЖЕД-109 було проведено бесіду з мешканцями вищезазначеної квартири і вручено припис - попередження з вимогою демонтувати встановлені двері і дотримуватись правил користування приміщенням житлових будинків. 10.11.2022 року оскільки [PERSON] вимогу ЖЕД-109, КП «Керуюча компанія з обслуговування Житлового фонду Голосіївського району міста Києва» про демонтаж дверей не виконано, представник [PERSON] звернувся із адвокатським запитом до ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» з проханням скласти Акт про незаконне встановлення дверей у місці загального користування, мешканцями квартири [ADDRESS] для демонтажу незаконно встановлених дверей. 24.11.2022 року на зазначений вище адвокатський запит отримано відповідь, відповідно до змісту якої - ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» не несе відповідальність за експлуатацію, утримання внутрішньо будинкових електромереж, включаючи контроль над встановленням дверей на поверсі мешканців будинку чи їх демонтаж, але готове до співпраці на умовах та в порядку, встановленому чинним законодавством України. 15.11.2022 року представник [PERSON] звернувся із адвокатським запитом до ЖЕД-109 з проханням скласти Акт про незаконне встановлення дверей у місці загального користування, мешканцями квартири [ADDRESS] для демонтажу незаконно встановлених дверей. 25.11.2022 року від ЖЕД-109, КП «Керуюча компанія з обслуговування Житлового фонду Голосіївського району міста Києва», отримано відповідь про те, що мешканці квартири № 16 дійсно облаштували двері в загальному коридорі третього поверху та відгородили під особисте користування частину цього коридору, а також, що працівниками ЖЕД-109 було проведено бесіду з мешканцями вищезазначеної квартири і вручено припис - попередження з вимогою демонтувати встановлені двері і дотримуватись правил користування приміщенням житлових будинків. Також було повідомлено, що ЖЕД-109 не має достатніх повноважень для демонтажу встановлених мешканцями конструкцій та впливу на мешканців, які порушують «Правила користування житловими будинками та приміщеннями житлових будинків» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572 та «Правил пожежної безпеки» і те що власницею квартири № 16 , було запропоновано ключі від дверей перегородки власникам квартири № 17 для вільного доступу до електрощитка та лічильника, але вони відмовились. Позивачкою зазначено, що пропозиція [PERSON] - надати ключі від дверей перегородки є неприйнятною, оскільки відповідачка неодноразово міняла замки в дверях, що може знову повторитися. 22.12.2022 року, оскільки [PERSON] вимогу ЖЕД-109, КП «Керуюча компанія з обслуговування Житлового фонду Голосіївського району міста Києва» про демонтаж дверей, виконано не було, представник позивачки звернувся до останньої з пропозицією виконати вимоги ЖЕД-109 щодо демонтажу самовільно встановлених дверей та дотримання правил користування приміщенням житлових будинків в строк до 01.02.2023 року. Однак, станом на теперішній час зазначену вимогу не виконано. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] показали суду, що вони є мешканцями цього ж будинку, між позивачкою та відповідачкою дійсно існує конфліктна ситуація стосовно незаконно встановлених дверей, оскільки позивачка не має доступу до своїх лічильників. Також повідомили, що брали участь у якості членів комісії та складали акти з приводу зазначеного вище. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. За змістом ст. ст. 316, 317, ч. ч. 1, 2, 5 ст. 319, ч. 2 ст. 382 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі; усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Згідно зі Про приватизацію державного житлового фонду; нормативно-правовий акт № 2482-XII від 19.06.1992">ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку; нормативно-пр">статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти й машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). За правилами ч. ч. 1, 2 Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку; нормативно-пр">ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку. Конституційний Суд України у рішенні від 02.03.2004 рокуу справі № 4-рп/2004 за конституційним зверненням [PERSON] та інших громадян про офіційне тлумачення положень пункту 2 Про приватизацію державного житлового фонду; нормативно-правовий акт № 2482-XII від 19.06.1992">статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей Про приватизацію державного житлового фонду; нормативно-правовий акт № 2482-XII від 19.06.1992">1, Про приватизацію державного житлового фонду; нормативно-правовий акт № 2482-XII від 19.06.1992">10 цього Про приватизацію державного житлового фонду; нормативно-правовий акт № 2482-XII від 19.06.1992">Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) зазначив, що, аналізуючи порушені у конституційному зверненні і конституційному поданні питання щодо права власників приватизованих і неприватизованих квартир багатоквартирних будинків та органів місцевого самоврядування і місцевих державних адміністрацій розпоряджатися допоміжними приміщеннями, а також конструктивними елементами таких будинків (фундамент, несучі стіни, міжповерхові перекриття, сходові марші і т. ін.), Конституційний Суд України виходить з правової характеристики спільного майна власників квартир, конкретизованої у Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку; нормативно-правовий акт № 2866-III від 29.11.2001">Законі України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». У Рішенні від 09.11.2011 року у справі № 14-рп/2011 за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 Про приватизацію державного житлового фонду; нормативно-правовий акт № 2482-XII від 19.06.1992">статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» Конституційний Суд України вказав, що за законодавством України допоміжне приміщення у дво- або багатоквартирному будинку, гуртожитку має своє функціональне призначення, яке полягає у забезпеченні експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців. Під поняттям «мешканці» треба розуміти власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень будинку, які проживають у будинку і становлять визначене коло суб`єктів, які реалізують право спільної власності на окремий її об`єкт - допоміжні приміщення. Крім того, таке функціональне призначення‚ як обслуговування дво- або багатоквартирного будинку‚ має і прибудинкова територія навколо нього, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою. Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Право власності особи може бути захищено лише у випадку його існування та у разі його порушення, оспорювання чи невизнання. Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати усунення будь-яких порушень свого права від будь-яких осіб у спосіб, який власник вважає прийнятним та ефективним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За приписами ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 77, ст. 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відтак, позивачкою надано суду докази порушення її прав щодо вільного доступу до її ж лічильника з боку відповідачки через встановлені додаткові двері в коридорі загального користування. Зазначене підтверджено доданими до позову актами, листами, показаннями свідків, наданими в судовому засіданні поясненнями сторін у справі. Заперечення відповідачки суд не приймає до уваги з тих підстав, що такі заперечення не підтверджені належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. Пропозиція ж надати позивачці ключі від зазначених дверей не є належним способом захисту порушених прав позивачки, оскільки остання відмовилася від такої пропозиції через те, що замок може бути змінено в будь-який час і її право знову буде порушено. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ)вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). З огляду на викладене вище, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зобов`язання вчинити дії, підлягають задоволенню судом. За правилами ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідачки на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved