Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-12 00:00:00

22 травня 2024 року позивач [PERSON] звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення з останньої аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини від усіх видів доходів відповідача. Позовні вимоги обґрунтував тим, що відповідач виїхала на інше місце проживання та матеріальної допомоги на утримання дійте не надає. Ухвалою Шишацького районного суду Полтавської області від 28 травня 2024 року відкрито провадження та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. Копія ухвали про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками двічі були направлені судом на адресу реєстрації відповідача, однак повернулись з відміткою відділення поштового зв`язку про відсутність\~ відповідача за вказаною адресою, що відповідно до п.4 ч.8 ст. 128 та п.4 ч.6 ст. 272 ЦПК України вважається належним повідомленням. Заяв та клопотань, в тому числі заяв по суті справи, від сторін не надходило. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проведено судом без повідомлення сторін за наявними матеріалами позовної заяви. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Сторони є колишнім подружжям. Так, рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 28 серпня 2023 року, яке 09 жовтня 2023 року набрало законної сили, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Від шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 02 травня 2019 року, [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 07 листопада 2016 року, [PERSON] , [INFO] , повторно видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 27 січня 2023 року (а.с.7-9). Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 29 лютого 2024 року, яке 02 квітня 2024 року набрало законної сили, [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.13-14). З позовної заяви та вищевказаного рішення суду встановлено, що діти проживають разом з батьком та знаходяться повністю на його утриманні. Відповідно до доводів позивача, які іншою стороною не спростовані, відповідачка не надає фінансової допомоги в розмірі достатньому для забезпечення належних потреб дітей. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом поміж іншого враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів,\~ наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина,\~ наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального гарантованого розміру аліментів, який не може бути менший ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Згідно ч. 2. ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Заявлений позивачем розмір аліментів у вигляді 1/2 частини всіх видів доходів відповідача відповідає сталій судовій практиці. Доводи позовної заяви відповідачем не спростовані. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. Витрати позивача на професійну правничу допомогу наведені в орієнтовному розрахунку судових витрат в тексті позовної заяви, але жодними належними доказами по справі не підтверджуються, а отже стягненню не підлягають. На підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач при подачі до суду позову був звільнений від сплати судового збору. Відповідно до положень ч.ч. 1 та 6 ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. в зв`язку з повним задоволення ним позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved