Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

13.06.2024 до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] , в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований між ними 04.10.2003 року В-Гомільшанською сільською радою Зміївського району Харківської області, актовий запис № 8. В обґрунтування позову зазначено, що 04.10.2003 сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Спору з приводу поділу майна подружжя та місця проживання сина не заявлено. Враховуючи неможливість примирення та збереження шлюбу позивачка змушена звернутися до суду із даним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.06.2024 справу визначено до розгляду судді Бібіку О.В. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 20.06.2024 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд. 18.07.2024 у зв`язку з відрядженням судді [PERSON] до іншого суду, здійснено повторний автоматизований розподіл справи та визначено для розгляду справи - суддю [PERSON] . Ухвалою від 19.08.2024 цивільну справу прийнято до провадження та призначено судовий розгляд по суті. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Позивачка [PERSON] просила розгляд справи проводити без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] визнав позов та просив розгляд справ и провести без його участі. Судові витрати просив розподілити відповідно до ст. 142 ЦПК України. Неявка учасників справи не перешкоджає проведенню судового розгляду. У зв`язку із неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов наступних висновків. Як вбачається з копії Свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] , 04.10.2003 між [PERSON] та [PERSON] , В-Гомільшанською сільською радою Зміївського району Харківської області, зареєстровано шлюб, актовий запис № 8. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] » (а. с. 5). Сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину, сина [PERSON] , [INFO] . Зазначене підтверджується доданою до позову копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] (а. с. 6 - зворот). Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (стаття 110 Сімейного кодексу України). Судовим розглядом встановлено, що сторони продовжувати шлюбні відносини не бажають, примирення та збереження шлюбу неможливе, шлюб носить формальний характер, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що потягне за собою неприпустиме порушення права одного з подружжя або обох на вільний вибір. Спір про поділ майна подружжя та місце проживання сина не заявлено. Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, згідно чинного законодавства, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, задоволення позовних вимог про розірвання цього шлюбу не суперечить вимогам законодавства України. Беручи до уваги фактичні взаємовідносини сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Згідно з частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо стягнення судового збору. Відповідно до положень ст. ст. 141, 142 ЦПК України, з урахуванням визнання відповідачем позову, позивачці [PERSON] належить повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову за подання позову, що складає 605,60 грн. Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню судовий збір в сумі 605,60 грн.

Outcome: approved