Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трирічного віку. Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.02.2011 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №361. За час спільного проживання у сторін народились двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачем. Позивач зазначає, що сімейне життя між сторонами не склалось, сторони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, шлюбні стосунки не підтримують. Шлюб фактично розпався та носить лише формальний характер, у результаті чого вона прийшла до висновку про необхідність його розірвання. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини, позивач зазначила, що станом на день подання позову вона займається доглядом синів, зокрема малолітнього сина, якому лише два роки та який постійно потребує догляду, материнського піклування та безпосередньо присутності позивача, однак відповідач повністю поклав на позивача обов`язок в утриманні, вихованні, лікуванні, догляді та дозвіллі дітей, в результаті чого позивач не може забезпечувати собі та дітям гідних умов життя. Окрім того [PERSON] , [INFO] є дитиною із затримкою розвитку експересивного мовлення, селективним аутизмом. Відповідач є працездатним, має молодий вік та добрий стан здоров`я, не перебуває на обліку у жодній медичній установі, вад здоров`я які б обмежували можливість працювати не має, не перебуває у скрутному матеріальному становищі, а тому відсутні будь які обмеження щодо працевлаштування і відповідно сплати аліментів на утримання дружини. З огляду на вищевикладене, просила розірвати шлюб укладений між сторонами та стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу)щомісячно, починаючи з 02.07.2024 року і до досягнення дитиною трьох років. Ухвалою суду від 19.08.2024 року відкрито провадження і призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимог визнав, не заперечив щодо їх задоволення. Заслухавши думку відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами\~СК України\~щодо припинення шлюбу. Відповідно до ч.2\~ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.\~Згідно ч.3\~ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом достовірно встановлено, що 27.02.2011 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №361.(а.с.6). Від шлюбу у сторін народились двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.02.2022 року та син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.03.2012 року. (а.с.14, 15) Відповідно до витягу з реєстру териториальної громади від 25.06.2024 року, [PERSON] та [PERSON] проживають зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] .(а.с.119,20, 21) Сімейне життя між сторонами не склалось, шлюб існує формально, сторони спільно не проживають та спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються\~Конституцією України\~та\~Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1\~ст.9 Конституції України, ратифікована\~Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із\~ст.51 Конституції України\~та\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.\~Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно зі\~статтею 111 СК України\~суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати подружжя проживати разом, цікавитися їх приватним життям, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків, а надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду (ВС/КЦС, № 761/33261/16-ц, 26.11.18). Відповідно до\~ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Примушування до збереження шлюбних відносин не допускається. Відповідно до ст.ст.\~105,\~110,\~112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1\~ст.110 СК України). Відповідно до положень ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. З огляду на викладене суд, визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, враховує те, що відповідач є здоровою, працездатного віку особою, може надавати матеріальну допомогу (доказів неможливості надання такої допомоги відповідачем суду не надано), вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання [PERSON] (матері дитини) в розмірі 1/8 частки від доходу (заробітку) відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання нею до суду даної позовної заяви до досягнення 3-х років їх малолітньою дитиною - сина [PERSON] , [INFO] , тобто позов підлягає задоволенню. Згідно із ст.191 СК України аліменти підлягають стягненню з дня звернення до суду, тобто з 02.07.2024 року. На підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 1211,20 грн. судового збору на користь держави. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 211,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved