Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

У серпні 2023 року позивач [PERSON] , через адвоката Жук Р.С. (а.с.21), звернувся до Сихівського районного суду міста Львова з позовом до Акціонерного товариства (далі - АТ) «ОТП Банк», Товариства з обмеженою відповідальності (далі - ТОВ) «Ескроу Капітал», в якому просив визнати недійсним договір відступлення права вимоги від 06 серпня 2021 року, укладений між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Ескроу Капітал» щодо кредитного договору від 01 листопада 2007 року № МL-600/200/2007, який укладався позивачем з АТ «ОТП Банк». У позові зазначається, 01 листопада 2007 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», укладався кредитний договір № МL-600/200/2007 з метою придбання квартири за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з різким зростанням курсу долара США відносно гривні, позивач не зміг повністю погасити кредит, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 16 лютого 2017 року у справі № 464/8390/16-ц стягнуто з позивача на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за даним кредитним договором у сумі 770 493,90 грн., з яких тіло кредиту - 669 833,23 грн., нараховані відсотки - 100 60,67 грн. В межах виконавчого провадження 03 березня 2017 року було накладено арешт на все майно позивача. Вказується, що позивач нещодавно дізнався, що АТ «ОТП Банк» уклав з ТОВ «Ескроу Капітал» договір відступлення права вимоги від 06 серпня 2021 року, відповідно до якого банк відступив на користь ТОВ «Ескроу Капітал» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № МL-600/200/2007 на загальну заборгованість у розмір 1 117 836,50 грн., з яких 703 575,80 грн. основного боргу, 414 262,97 грн. сума процентів. Позивач вказує, що сума боргу визначена значно більше, ніж за рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 16 лютого 2017 року, та як вбачається з договору відступлення права вимоги від 06 серпня 2021 року ПАТ «ОТП Банк» продовжував нарахування процентів за користування кредитом після звернення з позовом до суду, чим безпідставно збільшив суму нарахованих відсотків. Судові витрати, які понесені і будуть понесені у зв`язку із розглядом справи, позивач просить стягнути з відповідачів. Ухвалою Сихівського районного суду міста Львова від 08 серпня 2023 року позовну заяву залишено без руху (а.с.45,46). Ухвалою Сихівського районного суду міста Львова від 25 вересня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін (а.с.52,53). 09 листопада 2023 року на адресу Сихівського районного суду міста Львова відповідачем ТОВ «Ескроу Капітал» подано відзив на позовну заяву, у якому, заперечуючи проти позовних вимог, зазначає, що договір про відступлення вимоги не порушує суб`єктивних прав позивача як боржника за кредитним договором, право вимоги за яким АТ «ОТП Банк» відступило ТОВ «Ескроу Капітал», а тому у позивача відсутні підстави для оспорювання такого (80-88). Ухвалою Сихівського районного суду міста Львова від 24 листопада 2023 року за клопотанням відповідача ТОВ «Ескроу Капітал» про передачу справи на розгляд за місцезнаходженням відповідача АТ «ОТП Банк», справу за підсудністю передано до Голосіївського районного суду міста Києва (а.с.113-115). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 травня 2024 року головуючою суддею визначено суддю Слободянюк А.В. (а.с.125,126). Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 03 червня 2024 року справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.127-129). Відповідач АТ «ОТП Банк» про судовий розгляд обізнаний, копія ухвали суду про прийняття до розгляду цивільної справи отримана вказаним відповідачем 19 червня 2024 року відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення. Правом на подачу відзиву на позовну заяву АТ «ОТП Банк» не скористалось. На підставі ст.ст.274-279 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін на підставі наданих суду доказів. Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку про відмову у позові з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 листопада 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та позивачем [PERSON] укладено кредитний договір № МL-600/200/2007 від 01 листопада 2007 року. За умовами кредитного договору банк надав позичальнику кредит у розмірі 30 000,00 доларів США; цільове призначення - придбання нерухомого майна; річна база нарахування процентів - 360 календарних днів; остаточне повернення кредиту - 01 листопада 2027 року; встановлена плаваюча процента ставка та фіксований відсоток+FIDR, фіксований відсоток - 3,99% річних (а.с.10-18). Відповідно до положення ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням у господарський, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді справи іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи. За матеріалами справи, відповідно до рішення Сихівського районного суду міста Львова від 16 лютого 2017 року у справі № 464/8390/16-ц стягнуто з позивача [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором від 01 листопада 2007 року № МL-600/200/2007, за тілом кредиту - 669 833,23 грн., за нарахованими відсотки - 100 60,67 грн., в всього у розмірі 770 493,90 грн. (а.с.19,20). 06 серпня 2021 року між АТ «ОТП Банк», який є правонаступником Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», який у свою чергу є правонаступником Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», який у свою чергу є правонаступником Акціонерного комерційного банку «Райффайзбанк», та ТОВ «Ескроу Капітал» укладено Договір про відступлення права вимоги. За умовами договору первісний кредитор (АТ «ОТП Банк») відступає у повному обсязі, а новий кредитор (ТОВ «Ескроу Капітал») набуває право вимоги у повному обсязі, належне первісному кредиторові за кредитним договором від 01 листопада 2007 року № МL-600/200/2007, укладеним між первісним кредитром та [PERSON] . За договором про відступлення права вимоги новому кредитору відступлено право вимоги у розмірі 41 494,33 доларів США, що за курсом української гривні до долара США, встановленого НБУ станом на дату укладання цього договору, становить 1 117 836,50 грн., з яких сума кредиту (основна сума боргу) - 26 116,80 доларів США, що становить 703 573,53 грн.; проценти - 15 377,53 доларів США, що становить 414 262,97 грн. Відповідно до п.п. 1.1.1.3. оспорюваного договору, новий кредитор станом на дату укладання договору сплатив первісному кредитору суму у розмірі 215 516,00 грн., що становить 8 000,00 доларів США станом на дату укладення договору (а.с.7,8). Між первісним кредитором АТ «ОТП Банк» та новим кредитом ТОВ «Ескроу Капітал» укладено Акт приймання передачі до Договору про відступлення прав вимоги від 06 серпня 2021 року (а.с.9). Згідно частини першої статті 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до п.1 ч. ст. 512 Цивільного Кодексу (ЦК) України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із частиною першою статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Відповідно до ч.1 ст.519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором. Згідно із статтями 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання оспорюваного правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Це підтверджується висновками викладеними у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19 лютого 2021 року у справі № 904/2979/20, у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2019 у справі № 910/8357/18, у постановах Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року у справі № 6-78цс13, від 11 травня 2016 року у справі № 6-806цс16. Із змісту позовної заяви вбачається, що підстав, передбачених статтями 203, 215 ЦК України, для визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги [PERSON] не зазначено. Так, позивач у позовній заяві фактично не погоджується з тим розміром заборгованості, який наводиться у договорі про відступлення права вимоги від 06 серпня 2021 року, вказуючи, що розмір заборгованості за кредитним договором більше, ніж той розмір, що стягнуто за рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 16 лютого 2017 року, оскільки ПАТ «ОТП Банк» продовжував нарахування процентів за користування кредитом після звернення з позовом до суду, чим безпідставно збільшив суму нарахованих відсотків. Виходячи з норми ст.514 ЦК України про дійсну вимогу як предмет договору, не може слідувати висновок про недійсність договору про відступлення права вимоги. У цій статті йдеться лише про перехід до нового кредитора прав первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановленого договором або законом. Норма даної статті закону не встановлює наслідків недійсності договору. Натомість, наслідки встановлюються ст.519 ЦК України, однак не у вигляді недійсності договору про відступлення права вимоги, а у вигляді відповідальності первісного кредитора перед новим. Сама лише недійсність вимоги не зумовлює недійсність відповідного договору, за яким була передана вимога, а має наслідки відповідальності первісного кредитора перед новим кредитором, врегульовану положеннями ЦК України. Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 серпня 2023 року № 910/19199/21, договір відступлення права вимоги може бути визнаний недійсним у випадку наявності відповідної правої підстави, наприклад, якщо таких договір укладено під впливом помилки, обману (ст.229, ст.230 ЦК України). Щодо незгоди позивача з розміром заборгованості, яка стягується за Договором про відступлення права від 06 серпня 2021 року, розмір зобов`язання перед новим кредитором не є предметом доказування в даній справі щодо визнання недійсним договору відступлення права вимоги. У постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі 639/4836/17 висловлено позицію, що законодавством не встановлено підстав недійсності договору відступлення права вимоги у разі передачі вимоги за зобов`язанням, із розміром якого сторона не погоджується, або якщо окремі складові такої заборгованості нераховані безпідставно. Обставини, пов`язані з фактичним виконанням чи не виконанням, чи частковим виконанням зобов`язань за відповідним договором не визначається нормами матеріальними права як підстава для визнання недійсним правочином щодо відступлення права вимоги за договором (договору цесії). Питання про належне чи неналежне виконання зобов`язань за договором кредиту, право вимоги за яким передавалось за оспорюваним договором, підлягає дослідженню в межах спору стягнення заборгованості та не впливає на правомірність да дійсність договору про відступлення права вимоги. Сам по собі факт укладання договору відступлення права вимоги не створює для позивача безумовного обов`язку сплатити борг саме у такому розмірі, який зазначено у оспорюваному договорі під час виконання. У разі отримання відповідної вимоги від нового кредитора, позивач не позбавлений права висловлювати свої заперечення проти нової вимоги на підставі наявних у нього доказів за основним зобов`язанням, що виникло не підставі кредитного договору. Аналогійних за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 жовтня 2018 року у справі № 914/2567/17, від 28 січня 2020 року у справі № 924/1208/18. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України й судовий збір покласти на позивача.

Outcome: dismissed