Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір №1470 купівлі продажу нерухомого майна від 20.09.1996 року, зареєстрований на Товарній біржі «Центральна Одеська біржа» в «Журналі реєстрації біржових угод з майном» за реєстраційним №1470 від 20.09.1996 року та зареєстрованого 23 вересня 1996 року у Одеському міському бюро технічної інвентаризації під номером 12, сторінка 110, кн. 197 пр., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 61,80 кв. м., житловою площею 45,1 кв. м. Визначити, що частки померлого [PERSON] (Свідоцтво про смерть Серія [NUMBER] від 18.01.2024 року, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)), [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] ), [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] ) у праві спільної сумісної власності на житлову квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є рівними та становлять по 1/3 частці кожному відповідно. Вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] від 18.01.2024 року, яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Після смерті [PERSON] позивач звернулася до приватного нотаріуса з метою відкриття та отримання спадщини після смерті спадкодавця. До складу спадщини увійшла квартира під [ADDRESS] . Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачевою М.В. відкрито спадкову справу 09.02.2024 року, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №75761403 від 09.02.2024 року. Відповідно до довідки Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Пачевої М.В. від 20.03.2024 року вих. №30/02-14 спадкоємцями [PERSON] є [PERSON] , [PERSON] . 20 березня 2024 року Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Пачева М.В. повідомила позивача листом №31/02-14 про те, що позивачу необхідно звернутися до суду з позовом про визнання договору №1470 купівлі продажу нерухомого майна на квартиру під [ADDRESS] , який був зареєстрований на Товарній Біржі «Центральна Одеська біржа» 20.09.1996 року дійсним та визначення часток співвласників у праві спільної сумісної власності на квартиру під [ADDRESS] . Позивачу стало відомо про недійсність біржової угоди внаслідок змін у законодавстві, які регулюють спірні відносини. Позивач вважає, що договір №1470 купівлі продажу нерухомого майна від 20.09.1996 року є дійсним та укладеним згідно вимог чинного законодавства на момент укладання правочину. 20 вересня 1996 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які були членами Товарної біржі «Центральна Одеська біржа» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було укладено договір №1470 купівлі продажу нерухомого майна, відповідно до якого [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] купили квартиру [ADDRESS] , загальною площею 61,8 кв.м. Всі умови були виконані сторонами договору у повному обсязі. Крім того, договір №1470 купівлі продажу нерухомого майна від 20.09.1996 року, 23 вересня 1996 року зареєстрований у Одеському міському бюро технічної інвентаризації, про що свідчить відмітка на тильній стороні договору. У відповідь на запит КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради надіслало позивачу лист від 21.03.2024 року №36437/04-04, згідно якого станом на 31.12.2012 року, право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване за фізичними особами « [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] » на підставі договору №1470 купівлі продажу нерухомого майна, зареєстрованого Товарною Біржою «Центральна Одеська біржа» 23.09.1996 року за реєстровим номером 12 у реєстровій книзі 197пр на сторінці 110. Від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача просить задовольнити позовну заяву, розгляд справи проводити за їх відсутності. Позивач в судове засідання не з`явилася, про слухання справи сповіщена належним чином та своєчасно. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про слухання справи сповіщена належним чином і своєчасно. Згідно із відзивом на позовну заяву просить слухати справу у її відсутності. Третя особа Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Пачева Марія Володимирівна в судове засідання не з`явилася, про слухання справи сповіщена належним чином і своєчасно. Надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Проти задоволення позовної заяви не заперечує. З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 16 Цивільного кодексу України\~встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] від 18.01.2024 року, яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Після смерті [PERSON] позивач звернулася до приватного нотаріуса з метою відкриття та отримання спадщини після смерті спадкодавця. До складу спадщини увійшла квартира під [ADDRESS] . Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачевою М.В. відкрито спадкову справу 09.02.2024 року, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №75761403 від 09.02.2024 року. Відповідно до довідки Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Пачевої М.В. від 20.03.2024 року вих. №30/02-14 спадкоємцями [PERSON] є [PERSON] , [PERSON] . 20 березня 2024 року Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Пачева М.В. повідомила позивача листом №31/02-14 про те, що позивачу необхідно звернутися до суду з позовом про визнання договору №1470 купівлі продажу нерухомого майна на квартиру під [ADDRESS] , який був зареєстрований на Товарній Біржі «Центральна Одеська біржа» 20.09.1996 року дійсним та визначення часток співвласників у праві спільної сумісної власності на квартиру під [ADDRESS] . Встановлено, що 20 вересня 1996 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які були членами Товарної біржі «Центральна Одеська біржа» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було укладено договір №1470 купівлі продажу нерухомого майна, відповідно до якого [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] купили квартиру [ADDRESS] , загальною площею 61,8 кв.м. Всі умови були виконані сторонами договору у повному обсязі. Однак даний договір нотаріально не посвідчувався, оскільки на час укладення договору, такого обов`язку не було. Договір №1470 купівлі продажу нерухомого майна від 20.09.1996 року, 23 вересня 1996 року зареєстрований у Одеському міському бюро технічної інвентаризації, про що свідчить відмітка на тильній стороні договору. Як вбачається з листа КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 21.03.2024 року №36437/04-04, станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване за фізичними особами « [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] » на підставі договору №1470 купівлі продажу нерухомого майна, зареєстрованого Товарною Біржою «Центральна Одеська біржа» 23.09.1996 року за реєстровим номером 12 у реєстровій книзі 197пр на сторінці 110. Беручи до уваги все вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що при укладанні договору між сторонами було досягнуто згоди по всім істотним його умовам і сторони повністю виконали угоду: продавці отримали кошти, а покупцям було передано нерухоме майно і до них перейшло право власності на спірну квартиру, яке в установленому порядку було зареєстровано. Згідно ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 2 ст.\~47\~ЦК України ЦК УРСР (в ред. 1963 року), яка діяла на час укладення договору, передбачено: якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним. Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Отже, докази щодо виконання умов договору купівлі - продажу № 1470 від 20.0391996 року ніким не спростовані та свідчать про те, що покупці є добросовісним набувачами вказаної квартири, оскільки придбали відповідно до діючого законодавства, уклавши договір купівлі-продажу, виконавши усі істотні умови договору, оплативши продавцям вартість квартири, зареєструвавши її в Одеському міському бюро технічної інвентаризації, але вказаний договір нотаріально посвідчений не був. Відповідно до ст.\~334\~ЦК України право власності у набувача майна за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За таких обставин, коли покупці передавали гроші за куплену квартиру, а продавці передали у відповідь квартиру та правовстановлюючі документи, а покупці відповідно їх прийняли та розпочали користуватися вказаною квартирою, то суд на підставі ст.ст.\~224-225\~ЦК УРСР (в ред.1963р.), які діяли на час домовленостей і існуючих правовідносин між сторонами, вважає, що відбулося повне виконання договору купівлі-продажу і право власності на куплене нерухоме майно підлягає захисту шляхом визнання правочину дійсним. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978 року, зі змінами №15 від 15.05.1998 року\~Про судову практику по справам про визнання угод недійсними, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст.\~47\~ЦК (1963р.) за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Оскільки на момент укладення договору сторони керувались положеннями спеціального законодавства щодо укладення договорів на товарній біржі, під час оформлення договору сторони були ознайомлені з його умовами, ніяких претензій з питання оформлення договору не виникало; договір було укладено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства, за спільною згодою сторін та на прийнятних для сторін умовах, умови договору сторонами повністю виконано, право власності позивача на придбане нерухоме майно зареєстроване відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення. Крім того, згідно зі ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч.1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.2 ст.\~319\~ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 41 Конституції України, п.2 ч.1 ст.\~3\~ЦК України та ч.1 ст.\~321\~ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та Законом. Згідно ч.1 ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Зважаючи на вищевикладене позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved