Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-11 00:00:00

16.05.2024 року позивач [PERSON] звернулась із вказаним позовом та просить стягнути із відповідача [PERSON] на її користь аліменти на її утримання, як дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/4 від усіх видів доходів відповідача. Свій позов обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] народилась донька, яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відносини з відповідачем погіршились, разом вони не проживають, кошти на її утримання та утримання дитини відповідач добровільно надавати не бажає. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16.05.2024 року відкрито провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08.07.2024 року задоволено заяву представника відповідача -адвоката Хомича О.О. про відвід головуючого судді Ковбеля М.М. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.07.2024 визначено головуючого суддю Мартинцову І.О. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12.07.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано строк позивачу для усунення недоліків. 19.07.2024 позивачем з метою усунення недоліків подано позовну заяву, яка відповідає вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30.07.2024 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 12.07.2024 представником відповідача, адвокатом Хомичем О.О. подано відзив на позовну заяву у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову повністю. Вказує, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності сукупності певних умов, а саме: перебування у зареєстрованому шлюбі або фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу, непрацездатності одного з подружжя, потреби в матеріальній допомозі, нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Зазначає, що доказами, доданими позивачем, остання не довела наявності усіх підстав (умов) для стягнення з відповідача аліментів на її утримання. Вважає, що позивач є матеріально забезпеченою, отримує допомогу на дитину від держави, має можливість отримувати допомогу від батьків, отримує грошові перекази на картку від відповідача, а тому матеріальної допомоги не потребує. Окрім того, зазначає, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу, оскільки з 09.08.2022 є військовослужбовцем.19.05.2024 отримав тяжке поранення, потребує лікування та реабілітації, цілої низки оперативних втручань, є тимчасово непрацездатним. Також зазначає, що за заявою позивача з відповідача 15.05.2024 на утримання доньки стягнуто аліменти у розмірі частини доходів. Також він сплачує аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] від іншого шлюбу. Зазначає, що відповідач не має у власності нерухомого майна. 29.07.2024 від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно з якою позивач вважає безпідставними посилання відповідача на необхідність доведення обставин, зазначених у ст.75 СК України. Також зазначає, що відповідачем не доведено неможливість надавати позивачу матеріальну допомогу. 12.08.2024 від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. У своїх запереченнях представник відповідача просив суд залишити без розгляду відповідь на відзив. Окрім того зазначає, що та обставина, що відповідач потребує лікування є такою, що повністю виключає можливість надавати матеріальну допомогу позивачу. В іншому доводи відповідача повторюють наведені у відзиві на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно та повно з`ясувавши обставини справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного. 22.12.2023 року між сторонами [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 22.12.2023 року Васильківським відділом державної реєстрації цивільного стану у Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) (а.с.10). [INFO] у сторін народилась донька, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 22.11.2023 року Васильківським відділом державної реєстрації цивільного стану у Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) (а.с.11). Згідно з довідкою від 29/13-03.01-22 від 07.02.2024, виданою старостою села Велика Вільшанка вбачається, що [PERSON] разом з донькою, [PERSON] проживає та зареєстрована по [ADDRESS] (а.с.12). Обставина, щодо проживання доньки разом з матір`ю [PERSON] не заперечується відповідачем. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Положенням ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, якщо чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аналіз даних положень сімейного законодавства дає підстави вважати, що сімейним законодавством України передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При цьому, подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. Тлумачення частини другої статті 84 свідчить, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких умов: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу. Таку ж позицію висловив і Верховний Суд у постановах від 01.10.2018 № 534/1603/16-ц та від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19 (провадження № 61-929св20). Отже, матеріалами справи підтверджується, що позивач як дружина-матір має право на утримання від чоловіка-батька незалежно від її матеріального становища. Матеріалами справи також підтверджується, що відповідач має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу. Зазначене підтверджується поясненнями, наданими у відзиві на позовну заяву та доказами доданими до нього, а саме: - випискою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» від 10.06.2024 згідно з якою вбачається перерахування коштів на картковий рахунок [PERSON] (останній переказ [INFO] ) (а.с.106-107) - випискою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» від 10.06.2024 згідно з якою вбачається перерахування коштів на картковий рахунок [PERSON] (останній переказ [INFO] ) (а.с.120). - відповіддю Державної податкової служби України за запит Подільського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) №224012692 від 02.09.2024 у виконавчому провадженні [NUMBER] згідно з якою вбачається, що сума нарахованого доходу боржника (РНОКПП [NUMBER] ) за перший квартал 2024 року складає 275116,12 грн, за другий картал 2024 року - 376875,75 грн. (а.с.235). Також, суд враховує, що відповідач є молодою, працездатною особою і матеріалами справи не спростовано факт спроможності надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, яка проживає зі спільною дитиною, якій не виповнилось три роки, а тому чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу. При цьому, суд критично оцінює аргументи представника відповідача, щодо неможливості надавати матеріальну допомогу дружині, у зв`язку із отриманою відповідачем в ході бойових дій важкою травмою, виходячи із наступного. Згідно з довідкою про обставини травми, виданою в/чА2120 від 26.05.2024 №692/423 вбачається, що [PERSON] 19.05.2024 отримав мінно-вибухову травму, вогнепальне осколкове поранення правої щоки, перелом кісток лицевого скелета, закриту черепно-москову стравму, струс головного мозку, акубаротравму, забій, садна мяких тканин правого надпліччя. Згідно з довідкою від 03.06.2024 №3726, виданою КП «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.Скліфосовського» [PERSON] перебував на лікуванні починаючи з 24.05.2024 по день видачі довідки. Інших доказів, що відповідач є непрацездатним та не може надавати матеріальну допомогу, несе матеріальні витрати на лікування та реабілітацію, відповідачем не надано. При цьому, суд враховує, що в цей же період, як зазначалось вище, відповідачем на карткові рахунки позивача та колишньої дружини здійснювались грошові перекази коштів. Суд також критично оцінює неможливість надання доказів відповідачем, оскільки відповідачу у справі надавалась правова допомога адвокатом Хомичем А.А., який мав процесуальні можливості збирати та надавати суду належні докази на підтвердження аргументів, наведених ним у відзиві. Згідно ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що судовим наказом Васильківського міськрайонного суду Київської області у справі №362/3321/24 стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] у розмірі частини його заробітку. (а.с.111). Матеріалами справи також підтверджується, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 03 березня 2020 року у справі №372/4110/19 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , 26.01.2017 в розмірі 2100 грн. (а.с.113-119). Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, з урахуванням зазначених вище обставин прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати, перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. За таких обставин, обгрунтованим і достатнім розміром аліментів на утримання дружини суд вважає 1/6 частину від доходів відповідача. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). У відповідності ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору по справі, а позовні вимоги задоволено частково, з відповідача слід також стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 908,40 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial