Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-18 00:00:00

Адвокат Перебийніс С.В. в інтересах заявника [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкоємцем, в якій вказала, що [INFO] померла мати заявниці - [PERSON] , [INFO] , яка на день смерті була зареєстрована по [ADDRESS] . Факт її смерті підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , про що в книзі реєстрації актів про смерть проведений актовий запис за № 01. Заповіту покійна за життя не залишила. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги є лише її дочка - [PERSON] . Доказами того, що [PERSON] є рідною матір`ю [PERSON] є її Свідоцтво про народження від 12.04.1971 року серії [NUMBER] . До маси спадкового майна після смерті [PERSON] входить земельна ділянка площею 1,9249 га, право на яку мала покійна на підставі свідоцтва про право на спадщину серії та номер:1114 виданого Першою Черкаською державною нотаріальною конторою 15.06.2023 року. Після смерті [PERSON] до нотаріальної контори по місцю відкриття спадщини із заявами про прийняття спадщини в передбачений спадковим законодавством України шестимісячний термін ніхто із спадкоємців не звертався. Спадкова справа заведена 20.07.2024 року за заявою заявниці [PERSON] [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері, так як протягом останніх 7 місяців постійно проживала разом із нею на час відкриття спадщини і протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини не заявила про відмову від неї. Проте, коли заявниця 20 липня 2024 року звернулася до приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Черкаської області Кравчук Т.І., то нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв`язку з тим, що заявницею не було подано документів, які б свідчили про прийняття нею спадщини [PERSON] . [PERSON] пояснила нотаріусу, що останні 7 місяців до дня смерті матері вони проживали разом у будинку матері за адресою: [ADDRESS] . Померла останнім часом дуже хворіла (вона і померла у лікарні), а тому потребувала постійного догляду, який їй забезпечила донька. Але нотаріус сказала, що вона не може встановити факт постійного проживання заявниці разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, так як вони з померлою були зареєстровані за різними адресами. За її словами, лише суд може встановити цей факт. З цієї підстави заявниця і звернулася до суду і подану нею заяву обґрунтовує так. В квітні 2023 року мати заявниці сильно захворіла. Практично вона не могла самостійно себе обходити. В неї загострилися хронічні хвороби, вона потребувала постійного стороннього догляду. Крім того, було підсобне господарство, за яким [PERSON] вже не могла доглядати. А тому заявниця вирішила тимчасово переїхати проживати до матері, щоб здійснювати за нею постійний догляд. Питання зміни місця її реєстрації проживання у заявниці навіть не виникало. Вона все очікувала, що мати поправиться і вона повернеться назад до своєї домівки в м. Корсунь - Шевченківський Черкаської області. В судове засідання заявник та її представник не з`явилися, надали заяву про розгляд справи без їхньої участі, заяву підтримали. Представник заінтересованої особи - Селищенської сільської ради надав заяву, в якій просив проводити судове засідання без участі представника заінтересованої особи, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять задовольнити. У відповідності до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, так як були підстави для проведення розгляду справи без участі сторін. Під часу судового засідання були вивчені наступні докази по справі: -копія паспорта та коду заявника (а.с.5, 6) -копія витягу з реєстру територіальної громади (а.с.7) -копія свідоцтва про смерть (а.с.8) -копія свідоцтва про народження (а.с.9) -копія довідки виконавчого комітету Селищенської сільської ради від 18.06.2024 №177 (а.с.10) -копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.07.2024 (а.с.11) -копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.12) -копія витягу з Державного реєстру речових прав (а.с.13) -корія ордера, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.14,15). В судовому засіданні установлено, що матір`ю [PERSON] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження заявниці (а.с.9). Мати заявниці [PERSON] померла [INFO] (а.с.8). До маси спадкового майна після смерті [PERSON] входить земельна ділянка площею 1,9249 га, право на яку мала покійна на підставі свідоцтва про право на спадщину серії та номер:1114 виданого Першою Черкаською державною нотаріальною конторою 15.06.2023 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав (а.с.13). За заявою заявниці приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу Кравчук Т.І. заведена спадкова справа №107/2024 (а.с.12). Проте нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв`язку з тим, що заявницею не було подано документів, які б свідчили про прийняття нею спадщини [PERSON] . З довідки, виданої виконавчим комітетом Селищенської сільської ради від 18.06.2024 №177 убачається, що [PERSON] до дня смерті [INFO] проживала разом з дочкою [PERSON] в [ADDRESS] (а.с.10). Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином суд приходить до висновку, що факт постійного проживання підтверджено в судовому засіданні письмовими доказами, а тому даний факт підлягає встановленню. Судові витрати по справі, суд залишає за заявником відповідно до вимог ст.294 ч.7 ЦПК України.

Outcome: approved