Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про позбавлення останньої батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що він з відповідачкою проживали однією сім`єю з 2009 р. до 2012 р. Від спільного проживання вони мають дочку [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є відповідачка у справі. Починаючи з 2017 року дочка постійно проживає з ним та повністю перебуває на його вихованні та утриманні. Матір ніяким чином участі у вихованні не приймає, не провідує дочки, не цікавиться здоров`ям дитини, успіхами у дошкільному закладі освіти, матеріальної підтримки також не надає. Відповідачка повністю самоухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків виховання та утримання дочки. Позивач зазначає, що він сам займається вихованням дитини, піклується про її здоров`я, надає матеріальну допомогу. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. Представник третьої особи - Служба у справах дітей виконавчого комітету Томаківської селищної ради Дніпропетровської області за довіреністю №67 від 20.06.2024 подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, заперечень проти позову не надано. За таких обставин, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, та дослідивши надані докази в їх сукупності, вважає, що даний позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що позивач з відповідачкою проживали однією сім`єю з 2009 р. до 2012 р. Від спільного проживання сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є відповідачка, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Томаківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, зроблений відповідний актовий запис за № 2 у її свідоцтві про народження серії [NUMBER] (а.с.10), де в графі "Мати" зазначено прізвище відповідачки " [PERSON] ", проте як зараз, після укладення нею шлюбу її прізвище змінилося на " [PERSON] ". Починаючи з 2017 року дочка постійно проживає з позивачем та повністю перебуває на його вихованні та утриманні. Матір ніяким чином участі у вихованні не приймає, не провідує дочку, не цікавиться здоров`ям дитини, успіхами у дошкільному закладі освіти, матеріальної підтримки також не надає. Судом встановлено, що відповідачка повністю самоухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків виховання та утримання дочки. Ніякої матеріальної допомоги на утримання дочки відповідачка не надавала і не надає по цей час, навіть не цікавився її життям, не відвідувала і не відвідує вдома, в дошкільному закладі, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Зазначені обставини підтверджуються: висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Томаківської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , [INFO] , по відношенню до неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.24-25); витягом про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою: [ADDRESS] за вих. № 995 від 28.05.2024 (а.с.9); довідкою про місце проживання [PERSON] разом з дочкою, наданою виконавчим комітетом Томаківської селищної ради за вих. № 121 від 04.03.2024 року (а.с.11); актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї 10.06.2024 складеного за участю депутата Томаківської селищної ради (а.с.12); довідкою - характеристикою на ім`я [PERSON] наданою виконавчим комітетом Томаківської селищної ради за вих. № 73 від 10.06.2024 року (а.с.14); характеристикою на [PERSON] , наданою Томаківським ліцеєм №1 Томаківської селищної ради (а.с.13). Таким чином, відповідачка всупереч вимогам ст.150 СК України, не виявляє бажання щодо виховання та утримання своєї дочки і не виконуює обов`язків по піклуванню за нею. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 165 Сімейного кодексу України визначено перелік осіб, які мають право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Такими особами є один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до вказаної статті Сімейного кодексу України позивач і звернувся до суду з даним позовом. Підставою позбавлення батьківських прав, як зазначає позивач є те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки, де б вони не перебували, зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Відповідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідоме нехтування ними своїх обов`язків. Враховуючи вищевказане, суд з`ясував, що відповідачка ніяких дій, щодо утримання та виховання своєї дитини не проводить, вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, дочка перебуває на утриманні позивача, що підтверджується вищевказаними документами. Таким чином, відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, викладені обставини дають суду підставу задовольнити позов щодо позбавлення відповідачки батьківських прав. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Обов`язковість батьків утримувати дітей до їх повноліття передбачена ст.51 Конституції України, де зазначено, що сім`я, дитинство, материнство охороняються державою. Частина 1ст. 183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Тобто позивач сам займається вихованням дитини, піклується про її здоров`я, надає матеріальну допомогу, що підтверджується доданими до заяви документальними доказами. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Згідно до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Тому, суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідачки батьківських прав по відношенню до дитини та про стягнення аліментів на утримання дитини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 5 ст. 164 СК України, рішення суду після набрання ним законної сили необхідно надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Згідно ст.430 ч.1 п.1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідачки на користь позивача та на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved