Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються відповідно до судового наказу Золочівського районного суду Львівської області від 10.04.2023 року, в користь [PERSON] , [INFO] , на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі 1/3 (однієї третини) заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13.03.2023 року Золочівським районним судом Львівської області видано судовий наказ, яким вирішено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі 1/3 (однієї третини) заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Позивач зазначає, що аліменти оплачує. Заборгованості не допускає. Однак, аліменти, які він сплачує на користь колишньої дружини [PERSON] , для утримання дітей, остання використовує не за призначенням, а виключно у своїх інтересах, проживаючи окремо від дітей, і поклавши обов"язок виховання та догляду на свого батька [PERSON] . Позивач звернувся із заявою щодо перевірки цільового використання аліментів до служби у справах дітей Золочівської міської ради. Згідно висновку служба у справах дітей, одержувач аліментів не надала ніяких документальних підтверджень цільового використання коштів, з дітьми не проживає, час від часу навідується, вихованням займається дідусь [PERSON] . Відповідач [PERSON] у встановлений судом строк правом на надання відзиву не скористалася. Згідно письмових пояснень свідка - [PERSON] , зазначено, що він являється рідним дідусем [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , внуки проживають разом з ним та перебувають на його повному утриманні. [PERSON] - його колишній зять, передає йому гроші на дітей, його донька отримує аліменти, однак участь у вихованні дітей приймає недостатньо, грошей на утримання дітей не надає. Представник позивача та позивач до суду не з`явилися, подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, в якій вказали, що позовні вимоги підтримують повністю та просить суд їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила, відзив не подала. За таких обставин, розгляд справи проводиться заочно у відсутності відповідачки [PERSON] , проти чого позивач не заперечує. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно із судового наказу Золочівського районного суду Львівської області від 10.04.2023 року вирішено стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі 1/3 (однієї третини) заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Відповідно до частини першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Нормою ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом наведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів. При цьому, закон не визначає необхідних умова чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів. Згідно зі статтею 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відповідно до статті 186 СК України, контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, Сімейний кодекс України встановлює підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17. Отже, суд може прийняти рішення про зменшення розміру стягуваних аліментів, якщо буде встановлено зміну (погіршення) матеріального стану платника аліментів, або те, що вони витрачаються не за цільовим призначенням у зв`язку з тим, що стягуються в недоцільно великому розмірі. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах вбачається, що за період березня 2023 року по грудень 2023 року заборгованості немає, станом на 31.12.2023 року наявна переплата, яка складає 4472,64 грн. Механізм здійснення контролю за цільовим витрачанням аліментів, визначений Порядком здійснення органами опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину, затверджений наказом Міністерства соціальної політики України від 15 листопада 2018 року № 1713 (далі - Порядок), відповідно до пунктів 8, 10 якого уході проведення інспекційного відвідування здійснюється обстеження умов проживання дитини з метою визначення рівня задоволення її індивідуальних потреб. При цьому, береться до уваги розмір аліментів, що сплачуються на дитину. У разі, якщо розмір аліментів складає понад два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку (на кожну дитину), підтвердженням цільового використання аліментів на дитину можуть бути: наявність облаштованих відповідними меблями та речами місць для сну та відпочинку дитини; її розвитку та навчання; приміщень для прийняття їжі та санітарно-гігієнічних потреб; обладнання для занять спортом; музичних інструментів; відвідування дитиною навчальних курсів, гуртків та секцій; відкриття на ім`я дитини банківського рахунку; витрати на оздоровлення та лікування дитини, придбання засобів реабілітації тощо. Як вбачається з висновку за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дітей: [PERSON] , та [PERSON] , від 13.12.2023 року, встановлено, що розмір аліментів на дитину перевищує два прожиткових мінімуми на дитину відповідного віку. Під час інспекційного відвідування встановлено, що одержувач аліментів не забезпечує потреб дитини, а саме: зі слів дитини більшість дороговартісних речей для них купує батько. Одержувач аліментів не надала ніякого документального підтвердження цільового використання коштів. За результатами бесіди дитини, мама з ними не проживає, час від часу провідує, вихованням онуків займається дідусь. У зв`язку з наведеним посадові особи Відділу «Служба у справах дітей» Золочівської міської ради дійшли висновку, що одержувач аліментів не забезпечує потреб дітей відповідно до суми коштів, сплачених платником аліментів, розмір яких становить понад два прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. Таким чином, суд прийшов до висновку, що обов`язком відповідача є витрачання відповідних коштів, саме на потреби дитини, для задоволення в повній мірі всіх її потреб, що матеріалами справи не підтверджено, аліменти, зважаючи на їх розмір, витрачаються не за цільовим призначенням, що є підставою для зменшення їх розміру. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved