Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

Позивач ТОВ\~«Санфорд Капітал» звернулось до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначили, що 11.04.2019 між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк», [PERSON] \~та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» був укладений договір кредиту та страхування №Р20.21839.005136421. Одночасно з укладенням кредитного договору позичальник уклав з\~ПрАТ «Страхова компанія «Уніка життя» договір добровільного страхування життя. Розмір страхового внеску за цим договором страхування становить 1 544,35 грн. Банк надав Позичальнику кредит (грошові кошти) на власні потреби в сумі 20 260,00 грн., які перерахував на банківський поточний рахунок Позичальника, включаючи витрати на страховий платіж в сумі 1 544,35 грн., а Позивальник відповідно до п. 9.9. та п. 9.14.2. ДКБОФО зобов`язався повернути кредит разом з процентами до дня/числа кожного місяця, згідно з Графіком. Строк кредитування становить 24 місяці і датою повернення кредиту є 11.04.2021. 16.11.2023 між АТ «Ідея Банк» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» (Фактор) був укладений договір факторингу №16/11-23. У пункті 5.4. договору факторингу №16/11-23 передбачено, що Фактор може відступити або передати всі або будь-які права та/або зобов`язання за цим Договором третім особам, які згідно зі законодавством мають на це право. Користуючись цим правом Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» (Клієнт) 29.12.2023 уклало з ТОВ\~«Санфорд Капітал» (Фактор) договір факторингу №29/12-23. Згідно з п.2.1. цього договору Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до Друкованого Реєстру Боржників до вказаного договору факторингу серед інших, до ТОВ\~«Санфорд Капітал» перейшло і право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №Р20.21839.005136421 від 11.04.2019. Станом на 16.11.2023 заборгованість Боржника/Позичальника становить: заборгованість за основним боргом в сумі 18 409,89 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 8 828,98 грн., що разом становить 27 238,87 грн. Окрім того, за період невиконання боргових зобов`язань були нараховані інфляційні втрати в сумі 2 402,19 грн. та три проценти річних в сумі 711,94 грн. Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ\~«Санфорд Капітал» права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо AT «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги 16.11.2023. ТОВ\~«Санфорд Капітал» та ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» не здійснювали жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювали. Враховуючи наведене, а також те, що станом на сьогодні відповідачка продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, останній просить позов задовольнити та стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором №Р20.21839.005136421 від 11.04.2019\~в розмірі 30 353 (тридцять тисяч триста п`ятдесят три) грн. 00 коп., що складається із заборгованості за основним боргом в сумі 18 409,89 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 8 828,98 грн., інфляційних втрат в сумі 2 402,19 грн., три проценти річних в сумі 711,94 грн. Також просить стягнути судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн. та правничої допомоги в сумі 7 200,00 грн.. Ухвалою судді від 10.09.2024 дану справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (без виклику) за наявними у справі матеріалами. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідач відзив на позовну заяву не надав. Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, тому суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 11.04.2019 між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк», [PERSON] \~та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» був укладений договір кредиту та страхування №Р20.21839.005136421. Одночасно з укладенням кредитного договору позичальник уклав з\~ПрАТ «Страхова компанія «Уніка життя» договір добровільного страхування життя. Розмір страхового внеску за цим договором страхування становить 1 544,35 грн. Банк надав Позичальнику кредит (грошові кошти) на власні потреби в сумі 20 260,00 грн., які перерахував на банківський поточний рахунок Позичальника, включаючи витрати на страховий платіж в сумі 1 544,35 грн., а Позивальник відповідно до п. 9.9. та п. 9.14.2. ДКБОФО зобов`язався повернути кредит разом з процентами до дня/числа кожного місяця, згідно з Графіком. Строк кредитування становить 24 місяці і датою повернення кредиту є 11.04.2021. Акціонерне товариство «Ідея Банк» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, що підтверджується ордером-розпорядження та випискою по особовому рахунку. 16.11.2023 між АТ «Ідея Банк» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» (Фактор) був укладений договір факторингу №16/11-23. У пункті 5.4. договору факторингу №16/11-23 передбачено, що Фактор може відступити або передати всі або будь-які права та/або зобов`язання за цим Договором третім особам, які згідно зі законодавством мають на це право. Користуючись цим правом Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» (Клієнт) 29.12.2023 уклало з ТОВ\~«Санфорд Капітал» (Фактор) договір факторингу №29/12-23. Згідно з п.2.1. цього договору Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до Друкованого Реєстру Боржників до вказаного договору факторингу серед інших, до ТОВ\~«Санфорд Капітал» перейшло і право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №Р20.21839.005136421 від 11.04.2019. Відповідно до наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, заборгованість [PERSON] станом на 16.11.2023 становить: заборгованість за основним боргом в сумі 18 409,89 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 8 828,98 грн., що разом становить 27 238,87 грн. Відповідно до ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У ст.\~1050 ЦК України\~передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу Відповідно до положень ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Стаття 513 ЦК України\~передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша\~статті 1077 ЦК України). Згідно зі ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з положеннями ст.14 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст.\~610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України\~визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно до Довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором №Р20.21839.005136421 від 11.04.2019, сформованої Первісним Кредитором (АТ «Ідея Банк») станом на 16.11.2023 заборгованість Боржника/Позичальника становить 27 238,87 грн. Встановивши дані обставини, враховуючи, що між сторонами по справі виникли кредитні правовідносини, відповідачкою грошові кошти отримано, але в порядку та на умовах договору не повернуто, суд доходить висновку, що в цій частині позовні вимоги\~ТОВ «Санфорд Капітал» є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюєтьсяу відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до усталеної судової практики, зокрема викладеної у Постанові ВП ВС від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, у постанові ВП ВС від 4 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З урахуванням цього є очевидним, що [PERSON] , прострочивши узгоджені строки платежів за кредитним договором №Р20.21839.005136421 від 11.04.2019, порушила зобов`язання і має нести передбачену вищезазначеною нормою відповідальність і сплатити на користь ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Зважаючи на приписи п.18 Прикінцевих і\~перехідних положень ЦК України\~поточний кредитор має право правомірно нарахувати і вимагати сплати індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми за період, починаючи з наступного дня з дати закінчення строку дії кредитного договору 12.04.2021 і до 23.02.2022 включно. Таким чином, додатково до суми боргу та процентів, що були нараховані протягом строку дії кредитного договору, відповідно до його умов, [PERSON] має також сплатити інфляційні втрати в сумі 2 402,19 грн. та три проценти річних в сумі 711,94 грн. Вирішуючи питання судових витрат, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат, пов`язаних із розглядом справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), суд приходить до висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 200,00 грн. не є цілком співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Визначаючи розмір витрат які підлягають стягненню, суд виходить з критеріїв наведених вище, а саме складності справи (справа про стягнення заборгованості розглянута за правилами спрощеного позовного провадження), часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги (час витрачений на обґрунтування позиції сторони і надання консультацій для її погодження), обсягу наданих послуг та виконаних робіт (зміст та обсяг поданих суду документів, обсяг робіт наведених у відповідному акті), ціни позову, а також значення справи для кожної сторони. З урахуванням вищенаведених доводів та мотивів, суд приходить до висновку, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути 3 000,00 грн. витрат на правничу допомогу та суму сплаченого судового збору в розмірі 2 422, 40 грн.

Outcome: partial