Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Бізнес Позика» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] і просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №479091-КС-001 від 28.10.2023 року у розмірі 12\~750,36 грн. та стягнути судові витрати у розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач посилається\~на те,\~що 28.10.2023\~року між\~ТОВ «Бізнес\~Позика» та\~ [PERSON] \~ укладено\~Договір №479091-КС-001\~про надання\~кредиту,\~шляхом обміну\~електронними повідомленнями,\~підписаний у\~порядку,\~визначеному ст.\~12\~Законом України\~«Про електронну\~комерцію».\~Так,\~ТОВ «Бізнес\~Позика» 28.10.2023\~року направлено\~ [PERSON] ,\~пропозицію (оферту)\~укласти Договір\~№479091-КС-001\~про надання\~кредиту.\~28.10.2023\~року [PERSON] \~прийняв (акцепт)\~пропозицію (оферту)\~щодо укладення\~Договір №479091-КС-001\~про надання\~кредиту,\~на умовах\~визначених офертою.\~Зі своєї\~сторони позивачем\~направлено відповідачу,\~через телекомунікаційну\~систему одноразовий\~ідентифікатор UA-4015\~,\~на його\~номер телефону\~(що\~зазначено Позичальником\~у своїй\~анкеті в\~особистому кабінеті),\~котрий Боржником\~було введено/відправлено.\~Таким чином,\~28.10.2023\~року між\~сторонами було\~укладено Договір\~№479091-КС-001\~про надання\~кредиту,\~підписаний одноразовим\~ідентифікатором у\~порядку,\~визначеному ст.\~12\~Законом України\~«Про електронну\~комерцію».\~Відповідно до\~п.\~1\~Договору кредиту,\~позивач надає\~Позичальнику грошові\~кошти у\~розмірі 4\~000,00\~грн.\~на засадах\~строковості,\~поворотності,\~платності,\~а Позичальник\~зобов`язується повернути\~грошові кошти\~та сплатити\~проценти за\~користування Кредитом\~у порядку\~та на\~умовах,\~визначених Договором\~кредиту та\~Правил про\~надання грошових\~коштів у\~кредит.\~Згідно з\~умовами Договору\~кредиту,\~сторони визначили,\~що плата\~за користування\~Кредитом є\~фіксованою та\~становить 1,15958554\~процентів за\~кожен день\~користування Кредитом.\~Позивач свої зобов`язання\~за Договором\~кредиту виконав,\~та надав\~Позичальнику грошові\~кошти в\~розмірі 4\~000,00\~грн.\~шляхом перерахування\~на банківську\~картку Позичальника\~№ [NUMBER] \~(котра\~Позичальником вказана\~при заповнені\~анкетних даних\~в особистому\~кабінеті),\~що підтверджується\~довідкою про\~видачу коштів\~(або\~платіжним дорученням).\~До теперішнього\~часу відповідач\~свої зобов`язання\~за Кредитним\~договором №479091-КС-001\~про надання\~кредиту належним\~чином не\~виконав,\~а лише\~часткового сплатив кошти,\~розрахунок та\~розмір яких\~зазначені у\~Розрахунку заборгованості\~за Договором №\~361233-КС-003,\~чим порушив свої\~зобов`язання,\~встановлені договором. Відповідно до\~Розрахунку заборгованості\~за Договором\~№479091-КС-001,\~відповідач на\~виконання умов договору здійснив\~часткову оплату\~на загальну\~суму 150,00\~грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] , належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, у відповідача станом на 10.04.2024 року утворилась заборгованість за Договором №479091-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 12\~750,36 грн., що складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту 4\~000,00 грн., суми прострочених платежів по процентах 8\~300,36 грн.; суми прострочених платежів за комісією 450,00 грн. Станом на день подання позову відповідач продовжує ухилятись від належного виконання зобов`язань за Кредитним договором, чим порушує законні права та інтереси позивача, відтак останній змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25.04.2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом передано за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Харкова. Відповідно до супровідного листа Шевченківського районного суду м. Києва від 09.05.2024 року вказані матеріали цивільної справи направлені на розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова та отримані останнім 21.05.2024 року. Відтак, для розгляду даної позовної заяви автоматизованою системою документообігу суду визначено суддю Жовтневого районного суду м. Харкова - Баркову Н.В. та ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.04.2024 року прийнято позов до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом. Призначено судове засідання. Ухвалою Жовтневого\~районного суду\~м.\~Харкова від\~23.07.2024\~року клопотання\~представника позивача\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Бізнес Позика»\~про витребування\~доказів у\~цивільній справі\~за позовом\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Бізнес Позика»\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитом \~задоволено.\~Зобов`язано АТ\~КБ «ПриватБанк»\~надати суду\~докази,\~що містять\~наступну інформацію:\~чи випускалася\~банківська картка\~№ [NUMBER] \~на ім`я\~ [PERSON] (РНОКПП\~ [NUMBER] );\~інформацію про\~рух коштів\~(виписку)\~по банківській\~картці № [NUMBER] \~за період\~з 28.10.2023 року по\~17.02.2024 року включно. Витребувані докази надані на адресу суду. В судове засідання 11.09.2024 року учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи в його відсутність та не заперечував проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ст. 128 ЦПК України у судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.09.2024 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено,\~що ТОВ\~«Бізнес Позика»\~28.10.2023\~року направлено\~ [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір №479091-КС-001 про надання кредиту. 28.10.2023 року [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір №479091-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони позивачем направлено відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-4015 , на його номер телефону, зазначений відповідачем у анкеті в особистому кабінеті, який відповідачем було введено/відправлено (а.с. 21-25, 57-60). Отже 28.10.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Договір №479091-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію» (а.с. 16-20). Відповідно до п. 1 Договору кредиту, позивач надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 4000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 1,15958554 процентів за кожен день користування Кредитом. Позивач свої зобов`язання за Договором кредиту виконав, та надав Позичальнику грошові кошти в розмірі 4 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] , яка вказана в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою про видачу коштів (а.с. 45), а також інформацією АТ КБ «ПриватБанк», наданою у відповідь на ухвалу суду про витребування доказів. Як вбачається\~з Розрахунку\~заборгованості за Договором №479091-КС-001\~відповідач [PERSON] \~лише частково\~сплатив заборгованість за вказаним кредитним договором, оскільки станом на 10.04.2024 року та довідки про стан заборгованості загальний розмір заборгованості за Договором №479091-КС-001 від 28.10.2023 року становить 12\~750,36 грн., яка складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту 4\~000,00 грн., суми прострочених платежів по процентам 8\~300,36 грн.; суми прострочених платежів за комісією 450,00 грн. (а.с.54-56). З повідомлення\~АТ КБ\~«ПриватБанк» від\~08.08.2024\~року вбачається,\~що на\~ім`я [PERSON] (РНОКПП\~ [NUMBER] )\~емітовано карту\~№ [NUMBER] \~та надано\~інформацію про\~рух коштів\~(виписку)\~по банківській\~картці № [NUMBER] \~за період\~з 28.10.2023 року по\~17.02.2024 року включно, з якої вбачається факт користування відповідачем кредитними коштами (а.с. 89-102). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені\~законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Так, згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. З урахуванням викладеного будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Оскільки в матеріалах справи на підтвердження укладення кредитного договору наявні докази, які містять всі істотні умови кредитного договору, зокрема суму кредиту, строк користування кредитом, процентну ставка за користування кредитом, графік платежів, заявка та підтвердження кредитного договору підписані власноручним електронним підписом відповідача, суд вважає, що наявні підстави вважати, що відповідач підписав кредитний договір та був проінформований про всі істотні його умови Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Разом з тим, відповідально до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2\~ст. 1048 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. У відповідності до ч. 2 ст. 1054\~та ч. 2 ст. 1050 ЦК України\~наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У\~ ст.ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~ передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того відповідно до ст. 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Згідно з ч. 1 ст. 1033 ЦК України комітент повинен виплатити комісіонерові плату в розмірі та порядку, встановлених у договорі комісії. Банківська комісія - це плата, яку фінансові установи виставляють своїм клієнтам, роздрібним торговцям та корпораціям за надання продуктів та послуг будь-якого характеру, починаючи від операційних процедур, таких як перекази або зняття готівки з банкомату, до укладання контрактів на інвестиційні продукти, заощадження або фінансування. В даному випадку Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб передбачено розмір комісії. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Положеннями ч. 2\~ст. 78 ЦПК України\~визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до положень\~ст. 83 ЦПК України\~позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. На підставі досліджених письмових доказів, наданих позивачем, суд дійшов висновку про те, що заявлені позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» засновані на законі та умовах укладенго договору, підписаного сторонами, тому підлягають задоволенню шляхом стягнення із [PERSON] на користь позивача заборгованості за Кредитним Договором №479091-КС-001 від 28.10.2023 року у розмірі 12\~750,36 грн., яка складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту 4\~000,00 грн., суми прострочених платежів по процентах 8\~300,36 грн.; суми прострочених платежів за комісією 450,00 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача, сплачений судовий збір в розмірі 2\~422,40 грн. (а.с. 8, 15). На підставі викладеного та

Outcome: approved