Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] уклала з АТ «ОТП Банк» кредитний договір №2034666595. 28 червня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №28/06/23 у відповідності до умов якого право грошової вимоги за вищевказаним договором перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ», а відповідно до реєстру боржників набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором в сумі: 17\~401,28 грн., яка складається з: 10 600 грн. загальної суми боргу по тілу; 6\~801,28 грн. загальної сума боргу по відсотках. Відповідач не виконала свого обов`язку і припинила повертати наданий кредит у строки, передбачені кредитним договором, а з моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. На підставі вищезазначеного, представник позивача звернулась до суду з цією позовною заявою в якій просила стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості за кредитним договором №2034666595 в розмірі 17\~401,28 грн., яка складається з: 10 600 грн. загальної суми боргу по тілу; 6\~801,28 грн. загальної сума боргу по відсотках, а також понесені судові витрати. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у своїй позовній заяві просила суд розглядати справу за відсутності представника, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, хоча відповідно до ст. ст. 128, 130 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, також шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, заперечень проти позову суду не представила, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. 09 вересня 2024 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було вирішено питання про заочний розгляд справи. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутності учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до ст.280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подала. При цьому, представник позивача не заперечувала проти такого вирішення справи. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, вивчивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 20 листопада 2020 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2034666595, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в загальному розмірі 10 058 грн., з яких: 9\~568 грн. на придбання товару і 490 грн. на оплату додаткових послуг банку, з щомісячною комісією за управління кредитом в розмірі 3% від суми кредиту і фіксованою процентною ставкою за користування кредитом в розмірі 0,01% річних. Разом з кредитним договором [PERSON] також було підписано паспорт споживчого кредиту, графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту (а. с. 6-8). Матеріалами справи підтверджується, що 28 червня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №28/06/23, у відповідності до умов якого АТ «ОТП Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги за плату та на умовах, визначених цим договором (а. с. 14-15). Пунктом 1.1. договору факторингу передбачено, що клієнт передає фактору право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. Згідно з пп. 6.2.3. п. 6.2. договору факторингу право вимоги переходить до фактора з моменту підписання сторонами договору, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників №2 до договору факторингу №28/06/23 від 28 червня 2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №2034666595 на загальну суму 17\~401,28 грн., з яких: 10 600 грн. загальна сума боргу по тілу; 6\~801,28 грн. загальна сума боргу по відсотках, 0,00 грн. - заборгованість за комісіями (а. с. 16). Частиною 1 статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ч. 1 ст. 1084 ЦК України). Разом із тим щодо суб`єктного складу таких правовідносин ч. 3 ст. 1079 ЦК України визначає, що фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» встановлює загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг. Зокрема, у п. 1 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. Пунктом 5 частини 1 статті 1 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Пунктом 11 частини 1 статті 4 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» прередбачено, що факторинг є фінансовою послугою. Частиною 1 статті 7 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ. Таким чином, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до державного реєстру фінансових установ. Наявне в матеріалах справи свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ТОВ «ФК «ЄАПБ» від 28 лютого 2012 року та інформація з бази даних Державного реєстру фінансових установ, яка є у відкритому доступі, підтверджує, що позивач є внесеним до такого реєстру, а відтак така особа має право на здійснення відповідних факторингових послуг (а. с. 18). Також судом встановлено, що станом на момент звернення ТОВ «ФК «ЄАПБ» до суду заборгованість за кредитом відповідачем не погашена. Крім того, з наданого ТОВ «ФК «ЄАПБ» розрахунку заборгованості за кредитним договором №2034666595 від 20 листопада 2020 року за період з 28 червня 2023 року по 29 лютого 2024 року судом встановлено, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 28 червня 2023 року позивачем не здійснювалося жодних нарахувань (а. с. 13). З наданого розрахунку заборгованості судом встановлено, що заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором складає 17\~401,28 грн., з яких: 10 600 грн. загальна сума боргу по тілу; 6\~801,28 грн. загальна сума боргу по відсотках. Отже, пред`являючи вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором, ТОВ «ФК «ЄАПБ» просив стягнути заборгованість за тілом кредиту та відсотками. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Також принцип змагальності сторін визначений законом і він передбачає, що кожна сторона повинна довести перед судом обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У кожної із сторін не має процесуальних переваг в доведенні своїх вимог і заперечень. Отже, існування заборгованості відповідача за кредитним договором №2034666595 від 20 листопада 2020 року в загальному розмірі 17 401,28 грн., з яких: 10 600 грн. загальна сума боргу по тілу; 6 801,28 грн. загальна сума боргу по відсотках, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а відповідачем не було надано доказів чи власного розрахунку з метою спростування обґрунтованості заявлених позовних вимог. Враховуючи те, що судом встановлено факти укладення між АТ «ОТП Банк» і відповідачем [PERSON] вищевказаного кредитного договору та отримання відповідачем коштів за умовами кредитного договору, а також беручи до уваги факт непогашення відповідачем заборгованості за зазначеним кредитним договором, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову щодо стягнення суми заборгованості. Крім того, розрахунок суми заборгованості відповідає умовам кредитного договору, докази які б його спростовували або власний розрахунок відповідача у суду відсутні. При цьому суд також приймає до уваги ту обставину, що АТ «ОТП Банк» відступило право вимоги щодо заборгованості відповідача на користь позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору факторингу №28/06/23 від 28 червня 2023 року і таке відступлення відповідає вимогам п.1 ч. 1 ст. 512 та ст. 513 ЦК України, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 3 028 грн.

Outcome: approved