Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

Зміст заявлених вимог: [PERSON] звернулась в суд із заявою, заінтересована особа: Надвірнянської міська рада, про встановлення факту проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обгрунтування заяви посилається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться в [ADDRESS] , яка належала йому на підставі Свідоцтва про право власності № [NUMBER] , виданого 08.09.2020р. приватним нотаріусом Надвірнянського районного нотаріального округу Кузнєцовою Н.М., зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 08.09.2020р., рішення про державну реєстрацію індексний номер: 53953272; частку земельної ділянки кадастровий номер: 2624010100:09:001:0489, площею 0,1 га, право власності зареєстровано 13.11.2020р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується Витягом №233031312 від 18.11.2020р.; земельну ділянку кадастровий номер: 2624010100:09:001:0490, площею 0,076 га, право власності зареєстровано 12.11.2020р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується Витягом №232994390 від 18.11.2020 р.. Заповіту батько не складав. Її мати, [PERSON] , померла раніше [INFO] . Спадкоємцями першої черги за законом є вона та її брат [PERSON] , який зі заявою про прийняття спадщини в нотаріальну контору не звертався та не має наміру приймати спадщину. На момент відкриття спадщини вона постійно проживала разом з батьком в будинку в [ADDRESS] , так як мені належить частка цього домоволодіння на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом №903, виданого 09.09.2020р. приватним нотаріусом Надвірнянського районного нотаріального округу Кузнєцовою Н.М.. Вона не відмовлялася від спадщини, а тому відповідно до ч.3 ст. 1268 Цивільного кодексу України прийняла її. 08 серпня 2024 року вона звернулася до приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу Кузнєцової Н.М. із заявою про прийняття спадщини та заведення спадкової справи після смерті батька [PERSON] . Однак листом від 08.08.2024р. за №346/01-16 нотаріус відмовила їй в прийняті заяви, в зв`язку з не підтвердженим факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та рекомендувала звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась. Причиною відмови є та обставина, що вона зареєстрована за адресою в [ADDRESS] , а фактично постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . Що також підтверджується актом обстеження №1382, складеним 08.08.2024р. депутатом Надвірнянської міської ради Пекарським Т.М.. Встановлення вказаного факту їй необхідно для оформити спадщини. Стислий виклад позиції сторін. В судовому засіданні представник заявника підтримала заяву в повному об`ємі з підстав, зазначених в ній, просили встановити юридичний факт, що [PERSON] постійно проживала на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Представник заінтересованої особи - Надвірнянської міської ради в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлялися належним чином, рекомендованою кореспонденцією, про що свідчить розписка про вручення. Від представника поступила заява в якій просить справу слухати в її відсутності, не заперечує щодо її задоволення. Неявка представника заінтересованої особи не перешкоджає розгляду справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12.08.2024 р. по даній справі відкрито окреме позовне провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, показання свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов наступних висновків. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] народилася [INFO] в м.Надвірна Надвірнянського району Івано-Франківської області та зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Її батьками були [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с.14). 16.05.1991 року заявниця [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] про що цього ж дня Надвірнянським райвідділом ЗАГС Івано-Франківської області зроблено актовий запис за № 62. В зв`язку з цим змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 13). [INFO] померла мати заявниці - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть видане 19 лютого 2020 року Надвірняським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південо-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) (а.с. 10). [INFO] помер батько заявниці - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть видане 01.11.2023р. Надвірнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №355 (а.с. 8). За життя [PERSON] на праві власності належало: частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться в [ADDRESS] , яка належала йому на підставі Свідоцтва про право власності № [NUMBER] , виданого 08.09.2020р. приватним нотаріусом Надвірнянського районного нотаріального округу Кузнєцовою Н.М., зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 08.09.2020р., рішення про державну реєстрацію індексний номер: 53953272; частку земельної ділянки кадастровий номер: 2624010100:09:001:0489, площею 0,1 га, право власності зареєстровано 13.11.2020р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується Витягом №233031312 від 18.11.2020р.; земельну ділянку кадастровий номер: 2624010100:09:001:0490, площею 0,076 га, право власності зареєстровано 12.11.2020р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується Витягом №232994390 від 18.11.2020 р. (а.с.9) . Заявниці [PERSON] належить частка домоволодіння, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом №903, виданого 09.09.2020р. приватним нотаріусом Надвірнянського районного нотаріального округу Кузнєцовою Н.М. (а.с. 7). Спадкоємцями першої черги за законом є заявниця [PERSON] та її брат [PERSON] , який зі заявою про прийняття спадщини в нотаріальну контору не звертався та не має наміру приймати спадщину. На момент відкриття спадщини [PERSON] постійно проживала разом з батьком в будинку в [ADDRESS] , була власником половини будинку. Вона не відмовлялася від спадщини, а тому відповідно до ч.3 ст. 1268 Цивільного кодексу України прийняла її. 08.08.2024 року заявниця [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу Кузнєцової Н.М., з усною заявою про прийняття спадщини та заведення спадкової справи після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Цього ж дня нотаріусом надано лист за №346/01-16, яким відмовила в прийняті заяви, в зв`язку непідтвердженим фактом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, що стверджується довідкою приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу Кузнєцової Н.М. (а.с. 15). З акту обстеження №1382, складеного 08.08.2024р. депутатом Надвірнянської міської ради Пекарським Т.М. встановлено, що дочка [PERSON] на час смерті батька [PERSON] проживала за адресою [ADDRESS] (а.с. 12). З довідки УНАП Надвірнянської міської ради від 08.08.2024 №237/01-03 встановлено, що [PERSON] на час смерті [INFO] був зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.27). З витягу №77994762 від 14.08.2024 Спадкового реєстру встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася (а.с. 28). Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до правового висновку, висловленого у Постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі №484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Згідно з ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини в такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він є рідним братом заявниці [PERSON] .. Його сестра завжди проживала з батьками в будинку за адресою [ADDRESS] . Вона завжди доглядала їх, допомогала по господарству. Він спадщину після смерті батька не прийняв. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є подругою заявниці [PERSON] протягом 30 років. Ствердила, що [PERSON] постійно проживала в [ADDRESS] разом з батьком, якого доглядала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є сусідкою і родичкою заявниці [PERSON] .. Підтвердила факт, що [PERSON] постійно проживала в [ADDRESS] разом з батьком [PERSON] , доглядала за ним. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Висновки суду: Враховуючи наведені обставини, дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, суд прийшов до висновку, що зазначений факт постійно проживання на час відкриття спадщини [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] за адресою: [ADDRESS] знайшов своє підтвердженння в судовому засіданні, а отже заява [PERSON] є обгрунтованою і підлягає до задоволення. Встановлення вказаного факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать його майнові права на спадщину. Іншої можливості встановити цей факт заявник не має.

Outcome: approved