Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

01 серпня 2024 року позивач звернувся з позовом до суду, мотивуючи його тим, що 08 травня 2019 року між ПАТ «Ідея банк», відповідачем та ТОВ «Нью Файненс Сервіс» було укладено договір кредиту та страхування №Z75.24686.005237826, на підставі якого відповідачу було видано грошові кошти в сумі 17900 грн, включаючи витрати на страховий платіж в сумі 2468 грн 97 коп. Станом на 08 листопада 2021 року заборгованість за договором становила 21737,59 грн, із них 16306,36 грн заборгованість за основним боргом та 5431,23 грн заборгованість за відсотками. 16 листопада 2023 року між АТ «Ідея банк» та ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» був укладений договір факторингу №16/11-23, відповідно до умов якого АТ «Ідея банк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» за плату право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржником. Відповідно до реєстру боржників до договору ТОВ «ФК "СОНАТІ" набуло права грошової вимоги до [PERSON] 29 грудня 2023 року між ТОВ «ФК «СОНАТІ» та ТОВ «САНФОРДКАПІТАЛ» укладено договір факторингу №29/12-23, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «СОНАТІ» відступило ТОВ «САНФОРДКАПІТАЛ» за плату право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржником. Відповідно до реєстру боржників до договору ТОВ «ФК "СОНАТІ" набуло права грошової вимоги до [PERSON] згідно з договором №Z75.24686.005237826 від 08 травня 2019 року. Посилаючись на викладені вище обставини, позивач просить стягнути з відповідача 22877,96 грн боргу, що складається із заборгованості за основним боргом у сумі 16306,36 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 5431,23 грн, а також інфляційні втрати в сумі 949,20 грн та 191,17 грн трьох процентів річних, нараховані у період з 09 листопада 2021 року по 23 лютого 2022 року включно. Ухвалою судді від 07 серпня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження і справа призначена до судового розгляду. У судове засідання представник позивача ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» Маслюженко М.П. не з`явився, надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав заяву про проведення розгляду справи без його участі, позов визнає в повному обсязі. Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними у справі доказами. Повно, об`єктивно та всебічно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов таких висновків. Встановлено, що 08 травня 2019 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено договір кредиту та страхування №Z75.24686.005237826, згідно з яким останньому відкрито поточний рахунок з максимальним кредитним лімітом в розмірі 17900 грн (а.с. 38-57). АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, що підтверджується ордером-розпорядженням та випискою по особовому рахунку (а.с. 37, 58). Одночасно з укладенням кредитного договору [PERSON] 08 травня 2019 року уклав з ТОВ «Нью Файненс Сервіс» страхування життя" договір добровільного страхування життя. Розмір страхового внеску за цим договором страхування становить 2468,97 грн (а.с. 38). 16 листопада 2023 року між АТ «Ідея банк» та ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» був укладений договір факторингу №16/11-23, відповідно до умов якого АТ «Ідея банк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» за плату право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, в тому числі, укладеним між ПАТ «Ідея банк» і [PERSON] (а.с. 65-71, 8-10). 29 грудня 2023 року між ТОВ «ФК «СОНАТІ» та ТОВ «САНФОРДКАПІТАЛ» укладено договір факторингу №29/12-23, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «СОНАТІ» відступило ТОВ «САНФОРДКАПІТАЛ» за плату право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржником. Відповідно до реєстру боржників до договору ТОВ «ФК "СОНАТІ" набуло права грошової вимоги до [PERSON] згідно з договором №Z75.24686.005237826 від 08 травня 2019 року (а.с. 11-23). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №Z75.24686.005237826 від 08 травня 2019 року станом на 16 листопада 2023 року сума заборгованості за основним боргом становить 16306,36 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 5431,23 грн та заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 20119,60 грн, а разом 41857,19 грн (а.с. 36). Разом з цим, звертаючись до суду з позовом позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за основним боргом у сумі 16306,36 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 5431,23, а також інфляційні втрати в сумі 949,20 грн та 191,17 грн трьох процентів річних, нараховані у період з 09 листопада 2021 року по 23 лютого 2022 року включно. Згідно зі ст.1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядок, що встановлені договором. Відповідно до ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із статтями 526, 527, 530ЦК\~України зобов`язання повинні виконуватись належним чином та в установлений термін. Статтею 623\~ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно зі ст.512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст.1077\~ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст.1078\~ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною 2 статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Проте, відповідно до ст.516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Тобто, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Отже, до ТОВ "САНФОРД КАПІТАЛ" перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором №Z75.24686.005237826 від 08 травня 2019 року, укладеним між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . Відповідно до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611\~ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За частиною першою статті 598\~ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати факт укладення договору чи розмір існуючої заборгованості. Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості позивач вказує, що у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, заборгованість за кредитом станом на 08 листопада 2021 року становить: заборгованість за основним боргом в сумі 16306,36 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 5431,23 грн, що разом складає 21737,59 грн. Відповідач не сплачує заборгованість по кредитному договору ні первісному, ні новому кредитору. Враховуючи викладене, із [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № Z75.24686.005237826 від 08 травня 2019 року у розмірі 21737,59 грн. Формулювання ст.\~625\~ЦК України орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. За змістом ч. 2 ст.\~625\~ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями. Додатково до суми боргу та процентів, що були нараховані протягом строку дії кредитного договору, відповідно до його умов, [PERSON] має також сплатити: інфляційні втрати 949,20 грн та три проценти річних 191,17 грн. Відтак, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» до відповідача є обґрунтованими, оскільки останній прострочив погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, належним чином не повертає отриманий кредит, не виконує взятих на себе за договором зобов`язань та не надав суду жодних доказів на спростування вимог позивача, а тому позов необхідно задовольнити та стягнути з [PERSON] загальну заборгованість за кредитним договором № Z75.24686.005237826 від 08 травня 2019 року у розмірі 22877,96 грн. Відповідно до ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Так, представник позивача просить стягнути витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу у розмірі 7 200,00 грн. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст.\~141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №10 від 17 жовтня 2014 року витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. Позивач підтверджує понесення ним витрат на професійну правничу допомогу такими доказами: договором про надання правничої допомоги №1/04 від 01 квітня 2024 року, реєстром боржників та додатком №2 до нього, де визначено вартість послуг (а. с.24-29); актом приймання - передачі послуг з правничої допомоги №2 від 10 червня 2024 року, що узгоджується з додатком №2 до договору «Вартість послуг» (а.с.73); копією ордера про право на надання правничої (правової) допомоги (а.с. 82). Однак, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат, пов`язаних із розглядом справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), суд дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7200 грн не є цілком співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Відтак, з врахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн. Оскільки відповідач позов визнав, тому кошти в сумі 1211,20 грн підлягають стягненню з нього на користь позивача, а 1211,20 грн слід повернути позивачу з державного бюджету відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України. Отже, загальна сума судових витрат, які підлягають стягненню із [PERSON] на користь позивача, становить 4211,20 грн судових витрат.

Outcome: approved