Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-18 00:00:00

04 вересня 2023 року [PERSON] звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , третя особа: Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини В обґрунтування позову зазначено, що позивач з 16.05.2009 року по 30.03.2017 року перебувала у зареєстрованому шлюбу з відповідачем, під час якого у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . З моменту народження, позивач самостійно доглядає й виховує дитину, піклується про розвиток її особистості, а також повністю матеріально забезпечує доньку. Відповідач тривалий час перебував у місцях позбавлення волі, жодного разу не надавав допомоги на утримання доньки, не спілкувався з нею та фактично усунувся від батьківських обов`язків. Враховуючи наведене, позивач просить: позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту подання позову до досягнення дитиною повноліття; стягнути відповідача на користь позивача судові витрати. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу № 202/894/24 до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилась, натомість представник позивача - адвокат Майнард Н.О. подала заяву про розгляд справи без участі сторони позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи - Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради Селіванов М. подав заяву про розгляд справи без участі третьої особи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 16 травня 2009 року до 30 березня 2017 року [PERSON] та [PERSON] , з 16.05.2009 року по 30.03.2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданої Відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області, копією рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 30.03.2017 року. В період шлюбу у сторін - [PERSON] та [PERSON] , народилась донька [PERSON] , [INFO] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області 09 серпня 2011 року складно відповідний актовий запис № 183, та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Відповідно до довідки № 11 від 28.07.2023 року [PERSON] працює сестрою медичною стаціонару маніпуляційною відділення артрології та ендопротезування НДІТтО Донецького НМУ на ставку за основним місцем роботи з 03.12.2019 року. На даний час [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 06.03.2023 року. Згідно з довідкою № 27 [PERSON] дійсно буде навчатись в 7-А класу Комунального закладу «Гімназія «Сучасник» Кропивницької міської ради». Відповідно до педагогічної характеристики учениці 6-А класу [PERSON] , остання навчалась в Лиманській ЗОШ І-ІІІ ступенів № 4 з першого по шостий клас (2017-2023 роки). За роки навчання зарекомендувала себе як старанна і дисциплінована учениця. За період у закладі батько [PERSON] в школу не з`являвся, досягненнями та успішністю дитини не цікавився. Дитиною опікується мати [PERSON] та її чоловік [PERSON] , киї брали активну участи у заходах для батьків. У відповідності до висновку виданого комісією з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради № 4277/19 від19.06.2024 року, орган опіки та піклування Кропивницької міської ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно дитини [PERSON] , [INFO] . При прийнятті рішення по справі судом береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа "Савіни проти України" (Заява N 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст.114 наведеного вище Закону). Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними-установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , однак тривалий час, не спілкується з дочкою, не цікавиться її життям, розвитком і вихованням, не надає матеріальну допомогу на її утримання. Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Неможливо позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших незалежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини, є наслідком винної поведінки відповідача та підставою для позбавлення його батьківських прав. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ч. 3 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є тим допустимим та законним способом захисту порушених прав та інтересів дитини, оскільки в ході судового розгляду справи достеменно встановлено, що відповідач по справі не займається вихованням доньки, повністю усунувся та ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не виявляє до неї будь-якої батьківської уваги та турботи. Вирішуючи вимогу про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно позбавлення батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Статтею 51 Конституції України передбачено право дітей на матеріальне утримання з боку батьків та право на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ч.7 ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтями 18, 27 «Конвенції про права дитини» (ратифікованої постановою ВР України №789-XII від 27 лютого 1991 року) встановлено, що батьки несуть загальну та однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів,у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна,сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи,якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд приймає до уваги, що відповідач є працездатною особою, обставини, які б унеможливлювали сплату аліментів, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, судом не встановлено. Відповідно до частин 1,5 статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. У відповідності до частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини . Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Беручи до уваги викладене, з урахуванням обставин, визначених ст. 182 СК України, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць. Таким чином, враховуючи перш за все інтереси дитини, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. За звернення до суду із даним позовом, [PERSON] понесені витрати з оплати судового збору в розмірі 1211,20 гривень за заявлену нею вимогу про позбавлення батьківських прав. Згідно з положеннями статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України суд враховує звільнення позивача від сплати судового збору, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з чим, судовий збір за заявлену позовну вимогу про стягнення аліментів, в розмірі 1211,20,00 гривень підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, а понесені позивачем витрати зі сплати судового збору за вимогу про позбавлення батьківських прав у розмірі 1211,20 гривень, слід стягнути з відповідача на корить позивача.

Outcome: approved