Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

05 жовтня 2023 року позивач - АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] суми заборгованості за кредитним договором б/н від 05 лютого 2019 року в сумі 54 751 гривень 28 копійок та, крім того, судового збору в розмірі 2 684,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «НоваПей Кредит», як кредитодавцем, та [PERSON] , як позичальником, 01.11.2021 року укладено договір про споживчий кредит шляхом підписання позичальником заяви на приєднання № 3101511313 до умов публічного договору про споживчий кредит. За кредитним договором відповідач отримав кредит у сумі 17 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № КУ1899 від 02 листопада 2021 року. Відповідач порушив графік повернення споживчого кредиту та сплати процентів, своєчасно не сплачував платежі за кредитним договором, чим допустив їх прострочення на понад 30 календарних днів. На виконання умов договору ТОВ «НоваПей Кредит» 14 лютого 2023 року направило позичальнику вимогу про дострокове повернення кредиту, а отже відповідач повинний був повернути споживчий кредит в повному обсязі до 23.03.2024 року включно. У зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань, у відповідача виникла заборгованість станом на день направлення вимоги перед позивачем у розмірі 12 393 грн. З підстав стягнення заборгованості за кредитним договором у примусовому порядку позивач звернувся до суду. Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 02 травня 2024 року прийнято в провадженні судді Стоматова Е.Г. та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, але в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності; позовні вимоги підтримує в повному обсязі; у разі повторної неявки відповідача у судове засідання просить ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. Викликався шляхом розміщення оголошення на сайті Судової влади України. Відповідно до ч. 1 ст. 121 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами ст. ст. 128, 131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явився у судове засідання без поважних причин. Прийнявши до уваги заяву представника позивача, суд ухвалою від 17 вересня 2024 року постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву представника позивача, приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 01 листопада 2021 року між ТОВ «НоваПей Кредит» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит шляхом підписання позичальником заяви про приєднання № 3101511313 до умов публічного договору про споживчий кредит. Відповідно до пункту 2.1 публічного договору кредитодавець надає позичальнику кредит у строки та відповідно до умов, що погоджені сторонами у заяві. Згідно з пунктом 2.2 договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти у розмірі, що визначені у заяві, у порядку та строки, передбачені цим договором. Відповідно до пункту 2.2.3 договору, позичальник зобов`язується до 25 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладання цього договору місяця, здійснювати повернення кредиту відповідно до графіку погашення, визначеного у відповідному додатку до заяви та сплачувати нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом, якщо інший строк повернення кредиту не буде визначено у заяві. Згідно з пунктом 3.4 публічного договору кредитодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в повному обсязі, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов`язань та/або гарантій за цим договором, що є істотним порушенням умов договору, зокрема, якщо позичальник затримав сплату частину кредиту та/або процентів за користування кредитом щонайменше на один календарний місяць відповідно до умов цього договору. Відповідно до пункту 3.4.1 договору виконання позичальником вимоги кредитодавця щодо дострокового повернення суми кредиту, належних до сплати процентів та інших платежів відповідно до умов цього договору повинно бути здійснено позичальником протягом 30 (тридцяти) календарних днів з для одержання повідомлення про таку вимогу. Сторони домовились, що датою одержання позичальником повідомлення від кредитодавця із вимогою дострокового повернення суми кредиту, буде вважатись, зокрема, п`ятий календарний день з дати направлення кредитодавцем позичальнику такого повідомлення засобами поштового зв`язку на адресу місця реєстрації, що зазначена позичальником у заяві. Датою направлення кредитодавцем позичальнику повідомлення з вимогою про дострокове погашення кредиту вважається дата, зазначена оператором поштового зв`язку на квитанції (іншому документі, що надається відділом поштового зв`язку), яка надається кредитодавцю відділенням поштового зв`язку при відправленні зазначеного повідомлення. Згідно з пунктом 3.4.2 договору, якщо протягом цього періоду позичальник усуне порушення умов договору, вимога кредитодавця втрачає чинність. Згідно з пунктом 4.2.2 договору кредитодавець має право при виникненні простроченої заборгованості за кредитним кредитом (частиною) та/або процентами, а також в інших випадках передбачених пунктом 3.4 цього договору, вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих процентів за цим договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку. Відповідно до пункту 4.3.1 договору позичальник зобов`язаний в строки обумовлені цим договором, повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим договором. У випадку неналежного виконання взятих на себе зобов`язань на першу вимогу кредитодавця в порядку, передбаченому цим договором, достроково повернути кредит. Згідно з платіжним дорученням № КУ1899 від 02 листопада 2021 року [PERSON] на підставі публічного договору про споживчий кредит від 01 листопада 2021 року отримав кредитні кошти у розмірі 17 000,00 грн. Шляхом розміщення Кредитодавцем 14.02.2023 повідомлення на офіційному сайті (http://ku-forpost.uafin.net/files/builders/13841/documents/445678/doc_93454.pdf) доведено до відома Позичальника інформацію про набрання чинності новою редакцією публічного договору про споживчий кредит від 02.03.2023 року, який розміщений на офіційному сайті Позивача. Позивач ТОВ «НоваПей Кредит» 22.02.2024 року направив позивачальнику/Відповідачу [PERSON] вимогу про дострокове повернення кредиту (вих. № 22- 02/2024/1 від 22.02.2024 року) повідомленням у вигляді електронного документа електронною поштою на адресу електронної пошти Позичальника ( [INFO] ), вказану Позичальником у Заяві, а отже Відповідач повинен був повернути споживчий кредит в повному обсязі до 23.03.2024 включно. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позивач взяті на себе зобов`язання з надання кредиту за договором виконав у повному обсязі. Відповідач порушив графік повернення споживчого кредиту та сплати процентів, своєчасно не сплачував платежі за кредитним договором, чим допустив їх прострочення, тобто взяті на себе зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого станом на 22.02.2024 виникла заборгованість у сумі 12 393,00 грн. Відповідач не спростував належними доказами наявність заборгованості перед позивачем, не довів факт виконання зобов`язань за кредитом, зокрема, по сплаті тіла кредиту та відсотків, натомість позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ураховуючи наведене суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, втраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Позивач стверджує, що поніс судові витрати у вигляді правової допомоги у розмірі 7 000 грн, проте на підтвердження цих обставин не надав жодного доказу. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати зі сплати судового збору, пропорційно частці задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved