Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-12 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду із указаним позовом, у якому просить виключити із актових записів № 87 від 03.04.2019 р. та № 88 від 03.04.2019 року відомості вчинені Буським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Львівській області про народження [PERSON] , [INFO] дітей - [PERSON] та [PERSON] 30.03.2019 р., запис про [PERSON] , як їх батька, визнати позивача - [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] та [PERSON] , народжених [INFO] , просить зобов`язати Буський районний відділ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Львівській області внести до актових записів про народження: [PERSON] № 87 від 3 квітня 2019 року та про народження [PERSON] №88 від 3 квітня 2019 року такі зміни: змінити прізвища дітей з [INFO] на [INFO] ; змінити записи по батькові дітей з [INFO] на [INFO] , також просить суд, позивач на підтвердження факту батьківства просить суд призначити в справі судову молекулярно-генетичну експертизу. Ухвалою Буського районного суду Львівської області від 18.12.2023 року в справі відкрито загальне позовне провадження із призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 18.01.2024 року по даній справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручити експертам Львівського державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру (79007, м. Львів, вул. Конюшинна, 24) із наданням їм дозволу на повне або часткове знищення об`єктів експертизи (біологічних зразків) або зміну їх властивостей. На вирішення експертизи поставити наступне запитання: чи є [PERSON] , [INFO] біологічним батьком дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Провадження у справі на час експертизи ухвалено зупинити. Ухвалою суду від 31.05.2024 року провадження в справі відновлено, оскільки цивільна справа повернулась до суду 27.03.2 року. Ухвалою суду від 16.07.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Представник позивача - адвокат Кузьма О.М. в судовому засіданні позов підтримав повністю та просив задовольнити, свої доводи аргументує тим, що позивач неодноразово зустрічався із [PERSON] , коли вона була у шлюбі із [PERSON] , оскільки [PERSON] зловживав алкоголем, а тому вона з ним розлучилася, крім того молекулярно-генетичну експертизу визначила, що на 99.9% батьком дітей є [PERSON] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав повністю, а також з доводами представника Кузьми О.М. погоджується, повідомив, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] .. За час шлюбу у сім`ї [PERSON] народилось четверо дітей. Разом із [PERSON] працює разом з 2009 року, знають одне одного і періодично між ними були відносини. У 2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано через зловживання відповідачем алкогольними напоями. У 2023 року вони зареєстрували шлюб. Коли позивач і [PERSON] стали рахувати коли у них були відносини у 2018 році і порівнювати з днем народження дітей [PERSON] і [PERSON] , то вийшло, що батьком дітей є позивач. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву, повідомляє, що 27.11.1997 року між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб, який було розірвано рішенням Буського районного суду Львівської області. За час перебування в шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] та донька, [PERSON] , [INFO] . Перебуваючи із ним в шлюбі [PERSON] завагітніла від іншого чоловіка та народила ще двох дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Оскільки в період народження дітей [PERSON] та [PERSON] , вони перебували з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, батьком дітей було записано мене. З часу народження дітей [PERSON] та [PERSON] йому відомо, що він не є їхнім рідним батьком. Враховуючи вищенаведене, відповідач не заперечує щодо заявленого позову, просить розгляд справи проводити у його відсутності. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю, повідомивши, що з [PERSON] одружилася 26 років тому, у шлюбі народилося двоє дітей та двоє дітей від позивача, розлучилися у зв`язку із тим що зловживав алкоголем, розлучилася із відповідачем 2023 році, з позивачем знайомі 12 років тому, познайомилися на роботі, діти [PERSON] та [PERSON] народилися 2019 році, що є дітьми [PERSON] . Заслухавши доводи позивача та його представника, пояснення третьої особи, дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із таких мотивів. Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами п`ятою - сьомою статті 81 цього Кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03 квітня 2019 року, виданого Буським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис 87, де матір`ю зазначена [PERSON] , а батьком [PERSON] . Крім того, [PERSON] народилася [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03 квітня 2019 року, виданого Буським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис 88, де матір`ю зазначена [PERSON] , а батьком [PERSON] . Відповідно до рішення Буського районного суду Львівської області від 20 червня 2023 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстровано 27 листопада 1997 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Буського районного управління юстиції у Львівської області, актовий запис № 62. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20 вересня 2023 року, виданого Буським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20 вересня 2023 року. Відповідно до частин першої, третьої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Визнання батьківства за рішенням суду регулюється статтею 128 СК України. Відповідно до частин першої та другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (ч. 4 ст. 128 СК України). Справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою одним із батьків. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі статтею 135 СК України. Згідно з п. 7, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. В третьому абзаці п.13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, №3451/05, §34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року). У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №399/1029/15-ц указано, що експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах з метою формування доказової бази. Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, букального та іншого епітелію, волосся (за наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини. Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу. За відсутності біологічного матеріалу хоча б однієї зі сторін провести дослідження неможливо. Ухвалою Буського районного суду Львівської області від 18.01.2024 року по даній справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручити експертам Львівського державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру (79007, м. Львів, вул. Конюшинна, 24) із наданням їм дозволу на повне або часткове знищення об`єктів екпертизи (біологічних зразків) або зміну їх властивостей. На вирішення експертизи поставлено наступне запитання: чи є [PERSON] , [INFO] біологічним батьком дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Суд констатує, що згідно висновка експерта від 15.05.2024 року № СЕ-19/114/24/5946/-БД відомо, що [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком дитини - [PERSON] , [INFO] . Ймовірність даної події складає 99,999999999999 %, а також [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком дитини - [PERSON] , [INFO] . Ймовірність даної події складає 99,99999999999 %. Згідно ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ «Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні» затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Пунктом 2.13.1. «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, передбачено, що підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є в тому числі рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька, матір дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.4 Розділу ІІ «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно із частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає доведеним, що позивач [PERSON] , [INFO] є батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а тому заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення в частині визнання батьківства позивача над дітьми, а також внесенням відповідних змін про це до актового запису з виключенням із нього відомостей про батьківство відповідача щодо цих дітей. Натомість, суд вважає, що у задоволенні решти вимог позову, зокрема: щодо зобов`язання Буського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Львівській області вчинити певні дії слід відмовити, оскільки суд не вправі зобов`язувати третю особу по справі вчиняти певні дії, що властиво виключно щодо відповідача, яким відділ не є. Ураховуючи викладене, та

Outcome: partial