Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за ним право особистої приватної власності на квартири за адресою: [ADDRESS] . Вимоги обґрунтовує тим, що він з 23.10.1993 року перебував з [PERSON] у шлюбі. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18.05.2016 року шлюб розірвано. За час перебування у шлюбі придбано квартиру [ADDRESS] . Оскільки, вищевказане нерухоме майно було придбане за час шлюбу, воно автоматично являється спільною сумісною власністю подружжя. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями Малиновського районного суду м. Одеси справі присвоєно єдиний унікальний номер 521/11747/21, головуючим визначено суддю Плавича І.В. Ухвалою судді Малиновського районного суду міста Одеси від 10 грудня 2021 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в загальному позовному провадженні. Від відповідача [PERSON] через канцелярію суду надійшов зустрічний позов до [PERSON] про визнання права власності на частки квартири за адресою : [ADDRESS] . Ухвалою судді Малиновського районного суду міста Одеси від 27.09.2022 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частку у майні, прийнято та об`єднано в одне провадження для спільного розгляду з позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та визнання права власності. Ухвалою від 22 травня 2023 року Малиновський районний суд м. Одеси закрив підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, визнання права власності та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частку у майні та призначив справу до судового розгляду по сутті. Також суд задовольнив заяву [PERSON] про виклик свідків. 08 серпня 2024 року представник [PERSON] звернулась до суду з клопотанням про повернення до підготовчого засідання у справі, обґрунтовуючи клопотання тим, що виникла необхідність у збільшені позовних вимог за зустрічним позовом про визнання квартири [ADDRESS] особистою приватною власністю [PERSON] . 08 серпня 2024 року Малиновський райсуд м. Одеси постановив ухвалу, якою перейшов зі стадії розгляду справи по сутті до стадії підготовчого провадження. Ухвалою судді Малиновського районного суду міста Одеси від 08 серпня 2024 року було прийнято заяву [PERSON] про збільшення позовних вимог, а саме, що квартира [ADDRESS] ,загальною площею 51.4 кв.м. є особистою приватною власністю [PERSON] . Вимоги обґрунтовує тим, що вона за особисті кошти придбала двокімнатну квартиру [ADDRESS] . Кошти у розмірі 100\~000,00 гривень вона отримала в результаті виграшу в лотерею «Лото-забава». Лотерейний квиток був придбаний матір`ю чоловіка [PERSON] та переданий їй, [PERSON] , особисто в якості подарунка на новорічні свята. 04.09.2024 року Малиновський райсуд міста Одеси закрив підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, визнання права власності та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання того, що квартира [ADDRESS] , загальною площею 51.4 кв.м., є особистою приватною власністю [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] та призначив справу до судового розгляду по сутті. З боку представника [PERSON] адвоката Байрачної А.К. до суду надійшла заява про розгляд справи за її та позивача [PERSON] відсутності, в якій позовні вимоги щодо визнання квартири [ADDRESS] особистою приватною власністю [PERSON] підтримала і просила їх задовольнити. 11 вересня 2024 року, відповідач за зустрічним позовом [PERSON] , подав до суду нотаріально посвідчену заяву, в якій зазначає, що після збільшення [PERSON] позовних вимог, де вона просить суд визнати за нею право власності на всю квартиру [ADDRESS] , він визнає її збільшені позовні вимоги та одночасно заявляє про відмову від позову до [PERSON] про поділ майна подружжя, визнання за ним права особистої приватної власності на частину квартири за адресою: [ADDRESS] та закриття провадження у справі, відповідно до ст.206 ЦПК України. [PERSON] просить суд прийняти відмову від позову до [PERSON] про поділ майна подружжя, визнання за ним права особистої приватної власності на частину квартири за адресою: [ADDRESS] , закрити провадження у справі та розглянути справу за його відсутності. Представник [PERSON] адвокат Єргієв Д.І. подав до суду заяву, якою підтримав заяву [PERSON] та також визнав збільшені позовні вимоги [PERSON] , а саме про визнання того, що квартира [ADDRESS] , загальною площею 51.4 кв.м., є особистою власністю [PERSON] , яка була придбана за особисті кошти останньої та не заперечував про їх задоволення. Також просив суд прийняти відмову від позову [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, визнання за [PERSON] права особистої приватної власності на частину квартири за адресою: [ADDRESS] та закрити провадження у справі в цій частині. Також представник просив суд розглядати справу за його відсутності та відсутності [PERSON] . Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2ст. 247\~ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Частиною 1 ст.206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач-визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.3 ст.206 ЦПК України у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову. Визнання [PERSON] зустрічного позову [PERSON] , зі збільшеними позовними вимогами 08.08.2024 року, не суперечить закону, не порушує прав інших осіб, що з урахуванням матеріалів справи, в порядку ч.4 ст.206 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Підстав для неприйняття визнання позову [PERSON] судом не встановлено. Дослідивши матеріали, суд прийшов до висновку про прийняття визнання [PERSON] позову [PERSON] про те, що квартира [ADDRESS] , загальною площею 51.4 кв.м., є її особистою приватною власністю та закриття провадження у справі за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, визнання за [PERSON] права особистої приватної власності на частину квартири за адресою: [ADDRESS] , та про задоволення зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання квартири [ADDRESS] , загальною площею 51.4 кв.м., особистою приватною власністю [PERSON] . Згідно\~ст.55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі передбачено\~ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Під ефективним засобом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект і повинен забезпечити поновлення порушеного права та бути адекватним наявним обставинам. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК України\~передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів та аналізу пояснень свідків встановлено такі обставини. Судом встановлено,\~що 23\~жовтня 1993 року між сторонами [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб відділом РАЦС Іванівського районного управління юстиції Одеської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 04 від 23.10.1993 року та видано свідоцтво про укладення шлюбу серія [NUMBER] . \~ \~ \~ \~Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 18.05.2016 р. по справі №521/6743/16-ц, що набрало чинності 28.05.2016 р., шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] було повернуто дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Як було встановлено в суді, [PERSON] за особисті кошти придбала двокімнатну квартира [ADDRESS] . Йдеться про 100\~000,00 гривень, отримані [PERSON] в результаті виграшу в лотерею «Лото-забава». Лотерейний квиток був придбаний матір`ю чоловіка [PERSON] та переданий в якості подарунка [PERSON] на новорічні свята, що підтверджується поясненнями свідків. Із пояснень свідка [PERSON] вбачається, що напередодні Новорічних свят, в її присутності, [PERSON] подарувала особисто [PERSON] лотерейний білет «Лото - забава», в результаті чого остання отримала виграш у розмірі 100000(сто тисяч) грн..,які вона вклала в будівництво житла. Також зазначила,що [PERSON] сама, робила ремонт отриманої квартири. Свідок [PERSON] також пояснив, що проживає по сусідству з [PERSON] , знає її сім`ю з моменту отримання нею квартири [ADDRESS] . Йому відомо, що [PERSON] отримала у подарунок від матері чоловіка лотерейний білет «Лото-Забава», який був виграшним і вона виграла 100000 грн., які вклала в будівництво квартири. Він також був свідком того, як [PERSON] самотужки робила ремонт квартири. 22.08.2004 року, між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Одеський домобудівний комбінат» був укладений Договір №119/1 про співробітництво по інвестуванню будівництва житлових будинків. Відповідно п.п.2.1.1, 2.1.2 зазначеного правочину [PERSON] , як інвестор, прийняла на себе зобов`язання інвестувати у будівництво двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , а підрядник зобов`язався здійснити необхідний обсяг будівельно-монтажних робіт та передати у власність інвестору вказане житло. Загальна сума, сплачена за Договором №119/1, склала 106\~881,00 грн. та була внесена на користь підрядника згідно квитанцій від 25.08.2004 р. на суму 85\~109,00 грн., від 05.10.2004 р. на суму 5\~400,00 грн., від 26.11.2004 р. на суму 7\~100,00 грн., від 23.02.2005\~р. на суму 9\~272,00 грн. . Разом із тим, підрядник свої обов`язки за Договором №119/1 від 22.08.2004 року виконав не у повному обсязі. Всупереч п.п.2.1.4, 2.2.3, 2.2.4 зазначеного правочину квартира [ADDRESS] була передана інвестору без оформлення правовстановлюючих документів, за відсутності вирівнювальної стяжки підлоги, оштукатурених стін та стель, підвіконь . [PERSON] за свої особисті кошти виконала роботи, пов`язані із добудовою житла, що підтверджується письмовими поясненнями свідка [PERSON] , [PERSON] 22.05.2006 року Малиновський районний суд м.Одеси ухвалив рішення по справі № 2-3578/2006, визнав за [PERSON] право приватної власності на квартиру [ADDRESS] . [PERSON] був обізнаний про судову справу і не оскаржував рішення суду. Отже, суд встановив, що набуття квартири [ADDRESS] було здійснено за рахунок коштів, які належали особисто [PERSON] , які були отримані в результаті виграшу в лотерею «Лото-забава», яка була подарована їй [PERSON] , та в результаті її праці. Тобто, відповідно до ст.57 СК України, спірна квартира є її особистою приватною власністю. [PERSON] не приймав участі в придбанні квартири. Даний факт доказуванню не підлягає, у відповідності до ч.1 ст.82 ЦПК України, оскільки обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Зі змісту нормативних положень глав 7 та 8\~СК України\~власність у сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном. Статтею 60 СК України\~передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку(доходу). За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі\~статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і особа не зобов`язана доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Конструкція норми\~статті 60 СК України\~свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. При цьому належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму\~статті 60 СК України\~та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Статтею 57 СК України\~визначено перелік видів особистої приватної власності одного з подружжя та підстави її набуття. За змістом вказаної статті особистою приватною власністю дружини, чоловіка, серед іншого, є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Аналогічний висновок зроблено і у п. 24постанови Пленуму ВСУ №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя». В пункті 23 визщевказаної \~постанови \~роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Відповідно сам по собі факт придбання спірного майна за час шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Така правова позиція була викладена у постановах Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року у справі №6-801цс16 та від 12 жовтня 2016 року у справі №6-846цс16. Згідно з\~постановою № 14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", за змістом частини четвертої\~статті 174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.\~ Судом встановлено, що відповідач за зустрічним позовом, [PERSON] , визнав зустрічний позов [PERSON] зі збільшеними позовними вимогами повністю, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою. Згідно даної заяви [PERSON] наслідки визнання позову та відмова від свого позову йому відомі та зрозумілі. Визнання позову\~це розпорядницька дія відповідача, його згода на задоволення заявлених позовних вимог, спрямована на закінчення розгляду судом заявленої вимоги шляхом винесення рішення про її задоволення. Визнання позову є розпорядницькою дією відповідача і означає безумовну згоду з вимогами позивача та з винесенням судом рішення на користь позивача незалежно від наявності і доведеності фактів, що входять у підставу позову. Визнання факту є різновидом пояснень відповідача, як засобу доказування і спрямоване на підтвердження наявності певної обставини, доказування якої згідно з правилами про розподіл тягаря доказування покладається на позивача. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, враховуючи подану відповідачем нотаріальну заяву про визнання позову, суд вважає, що квартира [ADDRESS] є придбаною за особисті кошти [PERSON] , а тому є визначені законом підстави для задоволення позову. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.1 ч. 2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно ч.3 ст. 143 ЦПК України у разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача.

Outcome: approved