Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

[PERSON] звернувся в Сокирянський районний суд із вказаною вище заявою, в якій вказував, що його мати [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи, постійно хворіє, тому потребує догляду, подальшого лікування та допомоги, зокрема і в утримуванні житла в належному стані. Такий догляд за нею здійснює він, її син [PERSON] , оскільки його батько, [PERSON] є особою пенсійного віку і через свій стан здоров`я та перенесений ішемічний інсульт, церебральний атеросклероз та параліч руки не здатний здійснювати догляд за [PERSON] , тому що сам потребує допомоги. Таким чином, будь-які інші особи, які б могли здійснювати такий догляд за матір`ю відсутні. Встановлення даного юридичного факту необхідно йому для отримання соціальних пільг та виплат, визначених Законом України від 19.06.2003 року №966-ІV «Про соціальні послуги» та Постановою КМУ від 29.04.2004 року №588 «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» та інших. Враховуючи викладене просив суд встановити факт здійснення ним постійного стороннього догляду за своєю матір`ю [PERSON] , інвалідом ІІ групи. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак направив до суду заяву, в якій підтримав заяву з наведених в ній підстав, просив справу розглянути без його присутності. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, направила до суду заяву в якій підтримала заявлені вимоги [PERSON] та просила провести розгляд справи без її присутності. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до вимог ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Так суд, вивчивши та дослідивши письмові докази по справі вважає, що заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню з огляду на таке. Так, у відповідності до вимог ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , повторно виданого 13.07.2007 року Виконавчим комітетом Романківецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області, [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] . Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК №064031 серії 12 ААГ [PERSON] , [INFO] , є інвалідом ІІ групи (безтерміново). Згідно акту проведення обстеження житлово-побутових умов сім`ї №37 від 29.07.2024 року, складеного старостою Романковецького старостинського округу Ваданюком В., інспектором з питань соціального захисту Романковецького старостинського округу Лянги К., інспектором землевпорядником Романковецького старостинського округу Л. Стан вбачається, що [PERSON] фактично здійснює догляд за своєю матір`ю [PERSON] , яка є інвалідом ІІ групи і потребує стороннього догляду. Згідно акту встановлення факту здійснення догляду №93, виданої 01.07.2024 року заступником голови Сокирянської міської ради Бабій О.І., начальником відділу з питань соціального захисту населення Сокирянського міської ради Черній Т. Ю. та старостою Романковецького старостинського округу Ваданюк В.В., [PERSON] , дійсно здійснює догляд за особою з інвалідністю ІІ групи загального захворювання, а саме [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] . Копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] , підтверджується що [PERSON] , [INFO] є пенсіонером, а з копії виписки з історії хвороби №2674 вбачається, що [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Сокирянської лікарні з 07.05.2024 року по 15.05.2024 року з діагнозом церебральний атеросклероз, стан після перенесеного ішемічного ішемічного інсульту. Згідно частини 6 статті 13 Закону України «Про соціальні послуги» фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є: 1) особами з інвалідністю І групи; 2) дітьми з інвалідністю; 3) громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; 4) невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; 5) дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет І типу (інсулінозалежні), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги. Перелік зазначених тяжких захворювань, розладів, травм, станів дітей, яким не встановлено інвалідність, затверджує Кабінет Міністрів України. Крім того, частиною 7 статті 13 Закону «Про соціальні послуги» передбачено, що фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, виплачується компенсація за догляд. Розмір компенсації за догляд фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності на непрофесійній основі, незалежно від кількості осіб, за якими здійснюється догляд, розраховується як різниця між прожитковим мінімумом на одну особу в розрахунку на місяць, встановленим законом на 1 січня календарного року, в якому надаються соціальні послуги, та середньомісячним сукупним доходом фізичної особи - надавача соціальної послуги за один квартал, який передує місяцю, що є попереднім до місяця звернення із заявою про згоду надавати соціальні послуги. Згідно ст.315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема перебування фізичної особи на утриманні. Окрім цього, згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Касаційний цивільний суд Верховного Суду у справі №363/214/17-ц від 22.08.2018 прийшов до висновку, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З досліджених судом письмових доказів встановлено, що [PERSON] здійснює постійний догляд за своєю матір`ю [PERSON] . Окрім цього, зі змісту заяви судом також встановлено, що будь-які інші особи, які б могли здійснювати такий догляд за [PERSON] відсутні. Від встановлення факту здійснення заявником постійного догляду за [PERSON] , яка цього потребує, залежить виникнення прав та обов`язків, зокрема визначених Законом України від 19 червня 2003 року №966-IV «Про соціальні послуги», Постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 року №588 «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги», а також для захисту прав хворого, який за станом здоров`я потребує постійного догляду. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У спірних правовідносинах суд виступає у ролі арбітра, який уповноважений всебічно сприяти розгляду справи та, за результатом такого розгляду, постановити рішення. При цьому, одним з головних аспектів здійснення цивільного судочинства є принцип диспозитивності, за яким суд зобов`язаний розглянути справу в межах заявлених позивачем вимог та не уповноважений виходити за їх межі. Тобто, цивільний процесуальний закон не передбачає право суду, під час розгляду справи по суті, ініціювати на власний розсуд розгляд позовних вимог, відмінних від заявлених позивачем, та не вправі змінювати їх формулювання, викладене в прохальній частині позову. Таким чином, із врахуванням наведених вище вимог закону та встановлених обставин суд вважає, що заявлені вимоги [PERSON] , слід задовольнити в повному об`ємі.

Outcome: approved