Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилався на те, що 04.04.2017 року [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-банку відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 44,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідно до п.п.2.1.1.2.2 2.1.1.2.4 Умов та Правил, клієнт погоджується з тим, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-банку разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк на боргові зобов`язання за кредитом і овердрафтом нараховує відсотки в розмірі, встановленому тарифами банку, що підтверджується п.2.1.1.2.6 Умов та правил надання банківських послуг. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, у [PERSON] станом на 21.05.2024 року виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 119134 грн. 57 коп., в тому числі: 85892 грн. 78 коп. заборгованість за кредитом; 33241 грн. 79 коп. заборгованість по відсоткам. Просив позов задовольнити, стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 04.04.2017 року у сумі 119134 грн. 57 коп. та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 19.06.2024 року по справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. 25.07.2024 року представником відповідача було подано відзив на позов, в якому остання позов не визнала. Зазначила, що до вказаних правовідносин неможливо застосувати правила ч.1 ст.634 ЦК України, оскільки з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ «Акцент-Банк» та банк мав можливість додати до позовної заяви Умови та правила у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Оскільки в анкеті-заяві від 04.04.2017 року не зазначено розміру процентної ставки відсутні правові підстави для стягнення на користь позивача заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами у розмірі 33241 грн. 49 коп. Вказала, що анкета-заява позичальника не містить строку повернення кредиту (користування ним). Також, у вказаній анкеті-заяві не вказано, яку саме картку отримала [PERSON] та кредитний ліміт. Надана виписка по картці відповідачки не містить даних про встановлення кредитного ліміту станом на 04.04.2017 року та інформації про видачу їй кредитних коштів, а тому відсутні підстави для стягнення з [PERSON] на користь АТ «Акцент-Банк» в порядку повернення кредиту будь-яких коштів. Окрім того, вказувала, що в наданій позивачем довідці за лімітами [PERSON] за кредитним договором б/н від 04.04.2017 року не зазначено номер картки, на яку встановлено ліміт. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити. Ухвалою суду від 15.08.2024 року закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 22.08.2024 року до суду надійшла відповідь на відзив. У відповіді представник позивача вказував на те, що [PERSON] , 17.06.2020 року підписала паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому чітко визначені усі умови кредитування, строки, відсоткова ставка. Договір підписано за допомогою електронного підпису, який є аналогом власноручного підпису. Підписавши, анкету-заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, та паспорт споживчого кредиту , відповідач добровільно погодилася на такі умови кредитного договору та взяла на себе відповідні зобов`язання. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у поданій заяві просив розгляд справи провести за його відсутності. Просив позов задовольнити. Відповідач та її представник у судове засідання не з`явились. Від представника відповідача надійшла заява, в якій просить розгляд справи провести в їх відсутності, позов не визнає з підстав викладених у відзиві, у задоволенні позову просить відмовити. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 04.04.2017 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, у якій наявні особисті дані відповідача (а.с.12). У заяві-анкеті зазначено, що [PERSON] згідна із тим, що дана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті складають між ними договір про надання банківських послуг. Відповідно до наявної у матеріалах справи довідки А-банку повідомлено, що [PERSON] було відкрито рахунок № [NUMBER] та надано картки: № [NUMBER] зі строком дії до серпня місяця 2020 року; № [NUMBER] зі строком дії до грудня місяця 2024 року (а.с.49). Позивачем також надано довідку за лімітами клієнта [PERSON] за кредитним договором б/н від 04.04.2017 року за період з 04.04.2017 року по 21.05.2024 року, відповідно до якої 04.04.2017 року клієнтом було встановлено кредитний ліміт у розмірі 00 грн. 00 коп.; 22.11.2018 року банком та клієнтом було збільшено кредитний ліміт до 4000 грн. 00 коп.; 26.11.2018 року банком та клієнтом було збільшено кредитний ліміт до 5000 грн. 00 коп.; 04.12.2018 року банком та клієнтом було збільшено кредитний ліміт до 6000 грн. 00 коп.; 21.01.2019 року банком та клієнтом було збільшено кредитний ліміт до 11000 грн. 00 коп.; 21.02.2019 року банком та клієнтом збільшено кредитний ліміт 16000 грн. 00 коп.; 23.11.2023 року банком було збільшено кредитний ліміт до 85900 гривень (а.с.50). Також до матеріалів справи долучено витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк» розміщеного на сайті, в розділі Умови та правила» Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD». У вказаному витязі вказані умови щодо двох карток «Універсальна» та «Універсальна Gold»: валюта карткового рахунку, обслуговування платіжної картки, базова процентна ставка на залишок заборгованості в місяць (після закінчення пільгового періоду), перевипуск картки після закінченню терміну дії та інше (а.с.58зв.-59). Розглядаючи аргументи, наведені відповідачем у відзиві, суд виходить із наступного. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування у справі. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.ч.1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст.626,\~628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1\~ст.638 ЦК України\~визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1\~ст.530 ЦК України). Статтею 627 ЦК України\~передбачено, що відповідно до\~ ст.6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1\~ст. 628 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1,2\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1,2\~ст.633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч.1\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Надані позивачем Умови та правила банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин судом враховуються висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Позивачем, всупереч вищезазначених вимог закону, не надано суду належних і допустимих доказів того, що між сторонами склалися договірні відносини щодо надання банківського кредиту на заявлених умовах банку. Як вбачається з матеріалів справи, в анкеті-заяві від 04.04.2017 року не зазначено термін дії кредитного договору, строк повернення кредитних коштів, відсутня домовленість сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами. Матеріали справи не містять пам`ятки клієнта про умови кредитування, а витяг з Умов та правил надання банківських послуг АТ «Акцент-банк» наданий позивачем без підпису відповідача. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Посилання представника позивача на факт підписання відповідачем 17.06.2020 року паспорту споживчого кредиту суд до уваги не приймає, оскільки жодних доказів на підтвердження вказаних обставин суду надано не було. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком вказані документи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Як вбачається з матеріалів справи позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 04.04.2017 року станом на 21.05.2024 року у розмірі 119134 грн. 57 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 85892 грн. 78 коп.; заборгованість за відсотками - 33241 грн. 79 коп. Із виписки про рух коштів за кредитною карткою [PERSON] за період з 04.04.2017 року по 21.05.2024 року судом встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами, шляхом зняття готівки, оплати товарів тощо, мала заборгованість, яку періодично погашала (а.с.13-48). Щодо аргументів представника відповідача, що позивачем не зазначено номер картки на яку встановлено ліміт, суду зазначає наступне. Так, пунктами 2.1.1.2.15 та 2.1.1.2.16 витягу з Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що картка діє до останнього дня місяця, зазначеного на лицьовому боці картки, включно. Забороняється використання картки (її реквізитів) із закінченням терміном дії. Банк не несе відповідальність за несвоєчасне отримання власником картки, випущеної на новий термін дії. Після закінчення терміну дії відповідна картка продовжується банком на новий термін (шляхом надання клієнту картки з новим терміном дії) на основі звернення клієнта в банк. Згідно із довідками, наданими банком, відносно відповідача за договором від 04.04.2017 року було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, яка в подальшому перевипускалась, що підтверджує пролонгацію договору до грудня 2024 року. Тобто, ліміт було встановлено на обидві картки, які були надані відповідачу (а.с.49). Факт одержання коштів [PERSON] підтверджується випискою про рух коштів по картці від 21.05.2024 року, наданої позивачем та будь-якими доказами відповідачем спростований не був (а.с.13-48). Суд враховує, що у даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня1991року№1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі -\~Закон № 1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону№1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема, у договорах про надання споживчого кредиту. Тому, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем Акціонерне товариство «Акцент-Банк» дотрималось вимог, передбачених частиною другою\~статті 11 Закону № 1023-XII, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц (провадження№ 14-131цс19), у постановах Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 229/1953/16-ц (провадження № 61-32390св18), від 21 серпня 2019 року у справі № 643/5386/17-ц (провадження № 61-2699св18), від 16 серпня 2019 року у справі № 595/290/17-ц (провадження № 61-29972св18), від 03 лютого 2021 року у справі № 333/36/18 (провадження № 61-11081св19) тощо. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Отже, в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення 33241 грн. 79 коп. заборгованості по відсоткам слід відмовити. За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: partial