Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-18 00:00:00

04 червня 2024 року представник КП «Дніпроводоканал» ДМР Чугай Н.О. звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що пози [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є споживачами послуг водопостачання та водовідведення, що надаються за адресою: [ADDRESS] , де на ім`я відповідального квартиронаймача [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідач в порушення законодавства у сфері житлово-комунальних послуг в період з липня 2018 року по березень 2024 року ухилялись від оплати за отримані послуги з водопостачання та водовідведення, в результаті чого, за ними, по особовому рахунку № [NUMBER] станом на 31.03.2024 року, утворилась заборгованість в сумі 30371,55 гривень, з яких: 27684,83 гривень сума основного боргу за період з липня 2018 року по березень 2024; 292,71 гривень сума 3% річних за період з 07.2018 року по 01.2022 року; 2934,01 гривень інфляційне збільшення за період з 07.2018 року по 01.2022 року. Враховуючи наведене, представник позивача просить солідарно стягнути з відповідачів на користь позивача суму боргу за задані послуги в розмірі 30371,55 гривень, а також витрати з оплати судового збору в розмірі 3028 гривень. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 10 липня 2024 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні до справи не подавались. Правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, щодо подачі відзиву на позовну заяву, відповідачі не скористались. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, натомість через систему «Електронний суд» суду подала заяву в якій просила розглянути справу без її участі та зазначила, що проти заочного порядку вирішення справи не заперечує. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надали, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до наданої позивачем довідки № 231, виданої 08.02.2024 року директором та паспортистом КП «Жилсервіс-5» ДМР, за адресою: м. Дніпро, вулиця Осіння, будинок 15, кімн. №127 (гуртожиток), зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , з 20.09.2007 року; [PERSON] , [INFO] , інформація про самостійну реєстрацію відсутня; [PERSON] , [INFO] , дані про отримання паспорта та самостійну реєстрацію відсутні. Згідно із отриманої судом відповіді № 64459 від 17.06.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , з 25.03.2004 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Позивачем відповідно до державної програми забезпечення населення України надаються послуги з водопостачання і водовідведення в будинку [ADDRESS] , де зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] , а тому між Комунальним підприємством «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради та даними відповідачами встановились фактичні відносини з приводу надання зазначених послуг. Згідно рішення Дніпропетровської міської ради № 526 від 20 квітня 1995 року про розподіл плати за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал», на ім`я відповідального [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до\~п.6статті 1 Закону України від 24.06.2004 №1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги»\~(далі\~Закон №1875-ІV)\~ індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Частиною 1\~статті 2 Закону №1875-ІV визначено, що предметом регулювання цього\~Закону\~є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. \~Згідно з пунктом 2\~статті 5 Закону №1875-ІV\~комунальні послуги\~це послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. За правилами, встановленими пунктом 5 частини 2\~статті 7 Закону №1875-ІV, споживачі зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1\~статті 9 Закону №1875-ІV\~визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За змістом\~статті 22 Закону України від 10.01.2002 №2918-ІІІ «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення»\~споживачі питної води зобов`язані: своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Відповідно до\~статті 526 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК) зобов`язання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог\~за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно пред`являються. Згідно зі\~статтею 541 ЦК\~солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року №6-2951цс15. Відповідно до розрахунку позивача, сума заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення, згідно визначених у різні періоди відповідних тарифів, за адресою: [ADDRESS] , де зареєстровані відповідачі, складає 27684,83 гривень, що утворилась за період з липня 2018 року по березень 2024 року. В ході судового розгляду справи по суті, не підтверджено, що [PERSON] є споживачем послуг, наданих КП «Дніпроводоканал» ДМР» за адресою: м. Дніпро, вулиця Осіння, будинок 15, кімн. №127 (гуртожиток), оскільки в період виникнення заборгованості з липень 2018 року по березень 2024 року [PERSON] значилась зареєстрованою за іншою адресою, а доказів того, що остання є власником вищезазначеного житлового приміщення чи проживала у ньому, позивачем не надано. Таким чином, відсутні підстави для стягнення з [PERSON] заборгованості за надані позивачем послуги за адресою: [ADDRESS] . Водночас, враховуючи встановлені обставини фактичного споживання відповідачами [PERSON] , [PERSON] послуг позивача, за відсутності доказів на спростування таких обставин і недоведеність зворотного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог стосовно заборгованості за надані послуги та наявність підстав для захисту прав позивача і присудження до стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] в солідарному порядку на користь позивача суми боргу за спожиті послуги в розмірі 27684,83 гривень. Вирішуючи решту заявлених вимог, суд виходить з наступного. Згідно\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з юридичної природи правовідносин, що виникли між сторонами, на них поширюється дія ч. 2\~ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. На підставі викладеного, суд також вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню і позовні вимоги про стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] в солідарному порядку на користь позивача інфляційних втрат за період з 07.2018 року по 01.2022 року в сумі 2394,01 гривень та трьох відсотків річних за цей же період в сумі 292,71 гривень. Такі висновки суду узгоджуються\~з правовою позицію Верховного Суду, викладеною в постанові від 10 жовтня 2019 року по справі № 205/1460/15-ц, провадження № 61-13198св19. За таких обставин, вимоги позивача до [PERSON] , [PERSON] , підлягають задоволенню, та з них на користь позивача в солідарному порядку підлягають стягненню заборгованість по оплаті послуг водопостачання та водовідведення станом на 31.03.2024 року в розмірі 30371,55 гривень, з яких: 27684,83 гривень сума основного боргу за період з липня 2018 року по березень 2024; 292,71 гривень сума 3% річних за період з 07.2018 року по 01.2022 року; 2934,01 гривень інфляційне збільшення за період з 07.2018 року по 01.2022 року. При цьому, факт споживання відповідачем [PERSON] наданих позивачем послуг не знайшов свого підтвердження, а позовні вимоги КП «Дніпроводоканал» ДМР до даного відповідача, задоволенню не підлягають. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, суд доходить висновку, що Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. За звернення до суду із даною позовною заявою, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 гривень. Доказів понесення інших витрат, на час розгляду справи, сторонами не надано. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~ з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню також судовий збір в сумі 3028 гривень, тобто по 1514,00 грн. з кожного, оскільки судовий збір віднесений до складу судових витрат, які не є зобов`язанням в розумінні\~ст.\~509\~ЦК України та відсутні підстави для стягнення їх на підставі\~ст. 543 ЦК України\~ в солідарному порядку.

Outcome: partial