Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 21.04.2001 зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Ланчинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, про що цього ж числа складено відповідний актовий запис № 15. За час шлюбу у них народилось троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , який на даний час досяг повноліття, син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , які на даний час є неповнолітніми та проживають разом з нею. З часом подружнє життя між сторонами не склалось. На день подання позову позивач та відповідач проживають окремо один від одного. На даний час неповнолітні діти проживають разом з позивачкою за адресо [ADDRESS] . Згідно наявної у позивачки інформації відповідач тимчасово перебуває за кордоном, має офіційне місце роботи і підприємстві АССЕNТ СОNSTRUCT, що знаходиться в м. Антверпен, Бельгія. Посада, яку займає відповідач на даному підприємстві, позивачці невідома. Вказане свідчить про те, що відповідач отримує стабільний дохід. Середній орієнтовний дохід відповідача становить 2400 євро на місяць, в еквівалентно 102000 грн. (за курсом евро 42,50 грн.). Всі встановлені в законодавстві обов`язки по вихованню дітей на даний час самостійно виконує позивачка. Молодший син [PERSON] , окрім того, є дитиною з інвалідністю та потребує постійного лікування, своєчасного оздоровлення та належного харчування, тому розмір аліментів, який підлягає стягненню, повинен бути достатнім д належного догляду за дитиною. Окрім того дитина потребує оперативного втручання з метою виправлення вродженого дефекту ніг, що так само передбачає значні матеріальні витрати. Батько дітей, [PERSON] , матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому позивачка змушена звернутися в суд з даним позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у примусовому порядку. Зазначає, що матеріальний стан позивачки не дає можливості в повному обсязі забезпечувати повноцінний, всебічний розвиток дітей. Крім того істотних обставин, які могли б унеможливити виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, немає, оскільки відповідач є цілком працездатним та таким, що немає ані інших неповнолітніх дітей, ані непрацездатних батьків, які б перебували на його утриманні. Відсутність даних обставин дає можливість відповідачу в повній мірі виконувати покладені на нього законодавством зобов`язання щодо сплати аліменти на утримання своїх дітей, до досягнення ними повноліття. Окрім цього в даному випадку відсутні будь-які обставини, передбачені ст. 188 СК України, які звільняють батька від обов`язку утримувати своїх дітей. У зв`язку із наведеним сторона позивача вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі, у розмірі 10625 грн. на утримання двох дітей, що еквівалентно 250 евро на місяць, з урахуванням факту того, що молодший син має інвалідність і його утримання потребує більших витрат. При цьому оскільки стягнення коштів з відповідача буде відбуватися на території Королівства Бельгія, просять суд призначити стягнення аліментів в іноземній валюті, а саме 250,00 євро на місяць. Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив. Стислий виклад позицій сторін: Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала повністю з підстав, зазначених в позові. Просила суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 250,00 євро на місяць на утримання двох неповнолітніх дітей, що еквівалентно 10625 грн., до досягнення дітьми повноліття. Не заперечила проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся завчасно належним чином, рекомендованою кореспонденцією, телефонограмою, та у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23.05.2024 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Фактичні обставини, встановлені судом: В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 21.04.2001 і на час розгляду справи перебувають у шлюбі, зареєстрованому у виконавчому комітеті Ланчинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 15, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21.04.2001 (а.с. 11). За час шлюбу у них народилось троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , який на даний час досяг повноліття, син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , які на даний час є неповнолітніми, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 10.04.2024, серії [NUMBER] від 16.02.2007, та серії [NUMBER] від 23.10.2012 (а.с. 12-14). Як вбачається Витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 23.04.2024 № 68/13.4-14, виданих Відділом ЦНАП Ланчинської селищної ради, позивач [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Малолітній [PERSON] , [INFO] , є дитиною з інвалідністю та потребує постійного лікування, своєчасного оздоровлення та належного харчування. Окрім того потребує оперативного втручання з метою виправлення вродженого дефекту ніг. Вказані факти підтверджуються копією медичного висновку про дитину інваліда до 18 років № 129 від 10.12.2021 (а.с. 7). Звертаючись до суду з даними позовом позивач у позовній заяві зазначила місце проживання відповідача на території України ( [ADDRESS] ). Однак на підтвердження факту того, що батько дітей, [PERSON] , на даний час перебуває за межами України, представником позивача до матеріалів справи долучено копію його тимчасового паспорта (а.с. 62). Відомості про працевлаштування, задекларовані в Україні доходи/видати, належне на праві власності рухоме/нерухоме майно позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] , станом на час розгляду справи в матеріалах справи відсутні. Як вбачається з позовної заяви та пояснень представника позивача, неповнолітні діти від шлюбу перебувають на утриманні позивача. Матеріальний стан позивача не дає можливості в повному обсязі забезпечувати повноцінний та всебічний розвиток дітей. Відповідач добровільно кошти на утримання неповнолітніх дітей не надає. Відповідач є особою працездатного віку. Також суду не надано доказів щодо незадовільного стану здоров`я відповідача чи наявності в нього інших утриманців. Тому відповідач може надавати кошти на утримання неповнолітніх дітей. Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: Згідно зі статтею 141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. У відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина (ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України). Пред`явлення до суду даного позову про стягнення аліментів вказує на те, що сторонни, як батьки дітей, не досягли домовленості щодо способу виконання ними обов`язку утримувати дітей. Позов до суду подано матір`ю, з якою проживають неповнолітні діти, відтак право вибору способу стягнення аліментів належить саме [PERSON] , вимоги заявлено у присудженні аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, за рішенням суду кошти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] , підлягають присудженню у твердій грошовій сумі з батька [PERSON] . Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, визначено статтею 182 СК України. Частиною 2 даної норми матеріального права передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~статті 7\~Закону України\~«Про державний\~бюджет України\~на 2024\~рік» встановлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Вказаний розмір є мінімальною межею. Максимальна межа не встановлена, а розмір утримання залежить від доходів та матеріального становища батьків. Стороною позивача не доведено належними та достовірними доказами обставини того, що відповідач [PERSON] має офіційне місце роботи за кордоном на підприємстві АССЕNТ СОNSТRUCT, що знаходиться в м. Антверпен, Бельгія, та що його середньомісячний дохід становить 2400 євро. Долучена до матеріаліалів справи довідка про виплачені кошти (а.с. 6) не містить офіційних реквізитів, складена на іноземній мові без офіційного перекладу на українську мову. Стороною позивача не доведено належними та достовірними доказами обставини того, що витрати позивача на утримання неповнолітніх дітей за період з лютого по травень 2024 року склали 1574,96 євро. Долучені до матеріаліалів справи квитанції про оплату (а.с. 33-61), складені на іноземній мові без офіційного перекладу на українську мову. Також із вказаних квитанцій неможливо чітко встановити, що вказані кошти були витрачені саме не утримання неповнолітніх дітей. Тому суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача стягнення аліментів у іноземній валюті (євро) є необґрунтованою. Виходячи зі встановленого законом обов`язку обох батьків утримувати дітей, встановленого факту проживання дітей з матір`ю, зі встановлених по справі обставин щодо малолітнього віку та стану здоров`я дітей (малолітня дитина є дитиною з інвалідністю, у зв`язку із чим потребує постійного лікування, своєчасного оздоровлення та належного харчування), матеріального стану позивача (яка офіційно не працює), вартості життя та необхідності здійснення витрат як для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, навчання, здоров`я дітей, прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, матеріального становища та стану здоров`я платника аліментів (який є особою працездатного віку, перебуває за межами України, відсутність доказів щодо незадовільного стану здоров`я відповідача та наявності в нього на утриманні інших осіб), суд дійшов до висновку, що позов необхідно задовільнити частково, та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 5000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Даний розмір аліментів є значно більшим законодавчо гарантованого розміру аліментів на дитину, що з урахуванням рівного обов`язку батьків по утриманню своїх дітей, який передбачає й участь матері в утриманні дитини у такому ж розмірі, забезпечить необхідний та достатній гармонійний розвиток дітей. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Позивачем не заявлялась вимога про відшкодування їй судових витрат. Крім того позивача звільнено від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, на підставі п. 3 ст. 5 Закону України про судовий збір. Тому судовий збір за задоволення вимоги про стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача в користь держави. Висновки суду: Враховуючи вище\~викладене суд\~дійшов висновку,\~що позов\~необхідно задовільнити\~частково та\~стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] \~аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 5000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Враховуючи положення ст. 191 СК України, стягнення аліментів необхідно розпочати з часу пред`явлення позову, а саме з 31.05.2024. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`зку із задоволенням позову,судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 1211 грн. 20 коп. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 182, 184, 191 СК України, ст.ст. 8, 11, 12 ЗУ «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved