Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-09 00:00:00

13 травня 2024 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] із вимогою про стягнення пені за прострочення сплати аліментів (а. с. 1-3 та на звороті, 21-23 та на звороті). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що вона з відповідачем мають доньку [PERSON] , [INFO] , на яку рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2020 року, з відповідача на користь позивачки, з 11 червня 2020 року, стягуються аліменти у твердій грошовій сумі, у розмірі 2000 гривень. Стверджує, що відповідач вищевказане рішення суду не виконує, аліменти не сплачує, у зв`язку з чим виникла заборгованість зі сплати аліментів, яка становить 37938 гривень 33 копійки, у зв`язку з чим позивачка, прохає суд стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини у розмірі 37938 гривень 33 копійки. Ухвалою суду від 15 травня 2024 року позовну заяву залишено без руху, позивачці надано термін на усунення недоліків (а. с. 18). 03 червня 2024 року недоліки, зазначені в ухвалі суду від 15 травня 2024 року, позивачкою усунуто (а. с. 21-23). Ухвалою суду від 07 червня 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 14 годину 30 липня 2024 року (а. с. 28), копія якої надіслана відповідачу 07 червня 2024 року за вихідним № 14650/24-вих/2/204/2531/24 (а. с. 29). Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, останній надав заяву про розгляд справи за їх відсутності (а. с. 43), в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, прохав суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 41-42), будь-яких заяв та клопотань суду не надав, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та, спираючись на вимоги ст. ст. 223, 247, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення без фіксування судового процесу технічними засобами. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , що видано повторно 11 серпня 2016 року (а. с. 15). Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2020 року у справі № 204/3676/20 з відповідача стягувались аліменти на утримання дитини, у твердій грошовій сумі, у розмірі 2000 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з 11 червня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 10-11). Відповідно до розрахунку заборгованості за виконавчим листом № 204/3676/20, станом на 31 грудня 2023 року за відповідачем рахується заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 37938 гривень 33 копійки (а. с. 6). Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таке право кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дитину до її повноліття, який закріплений у ст. 51 Конституції України, а також у ст. 180 Сімейного кодексу України та гарантується Державою, Нормою ст. 15 СК України чітко регламентовано, що сімейні обов`язки не можуть бути перекладені на іншу особу. Відповідно до вимог ст. ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Приписами ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України визначено, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання. Такий висновок також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладено у постанові від 30 квітня 2020 року у справі № 283/1309/17. Відповідно до вимог ст. 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Порядок стягнення аліментів передбачений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Статтею 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. У разі прострочення оплати додаткових витрат на дитину з вини платника такий платник зобов`язаний на вимогу одержувача додаткових витрат сплатити суму заборгованості за додатковими витратами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних із простроченої суми. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, а відповідачем не спростовано те, що прострочення сплати аліментів сталося з його вини, оскільки він, будучи обізнаним про рішення суду та наявність відкритого виконавчого провадження за ним, не виконує належним чином та своєчасно обов`язки щодо сплати аліментів на утримання дитини, у зв`язку з чим за ним утворилася заборгованість, розмір якої, станом на 31 грудня 2023 року, становить 37938 гривень 33 копійки. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 4-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № -1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № -2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № -300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Разом з цим, Касаційний Цивільний Суд у складі Верховного Суду у своїй постанові від 20 липня 2020 року у справі № 362/4462/16 зазначив про те, що при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визнавши її загальну суму. Тобто, розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, позивачкою на підтвердження заявлених позовних вимог надано суду розрахунок пені за період наявності заборгованості зі сплати аліментів, зокрема з 11 травня 2023 року по 29 січня 2024 року, який перевірено судом та встановлено, що він відповідає чинній правовій позиції Верховного Суду щодо здійснення такого розрахунку, яка викладена вище, і є арифметично вірним (а. с. 13). Разом з цим, оскільки нарахований позивачкою розмір пені перевищує розмір заборгованості за аліментами, нею цілком вірно заявлено до стягнення пеню, обмежену розміром заборгованості зі сплати аліментів у сумі 37938 гривень 33 копійки, що не перевищує 100 відсотків заборгованості. Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, що він хоча б якось намагався виконати свій обов`язок щодо сплати аліментів на утримання дитини, зокрема доказів того, що він сплачував аліменти або звертався до держаного виконавця із вимогою про здійснення перерахунку заборгованості по їх сплаті. З огляду на викладене, з урахуванням того, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини особи, яка їх зобов`язана сплачувати за рішенням суду, враховуючи право одержувача аліментів на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості, суд доходить висновку про обґрунтованість та доведеність належними, достатніми та допустимими доказами позовних вимог, а відтак про задоволення позовних вимог [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 37938 гривень 33 копійки. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з вимогами пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», за подачу позовної заяви майнового характеру, поданої фізичною особою, сплачується судовий збір, який становить 1% від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи, що позовні вимоги в частині стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задоволені на суму 37938 гривень 33 копійки, а позивачку при подачі позову було звільнено від сплати судового збору за цими позовними вимогами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Outcome: approved