Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

25.04.2023р. [PERSON] (далі - позивачка) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, з часу звернення до суду з позовом та до досягнення дитиною трьох років. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 10.05.2022р. між сторонами було зареєстровано шлюб у Врадіївському відділі державної реєстрації актів цивільного стану. З листопада 2022р. вони почали проживати окремо, сім`я фактично розпалася. З часу залишення сім`ї відповідач припинив надавати будь-яку допомогу на утримання позивачки під час вагітності, хоча має таку можливість, оскільки є фізично здоровим та працездатним. На момент подачі позову відповідач також перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 02.03.2022р. Вагітність настала в період шлюб та на день звернення з позовом термін вагітності становить 32 тижні, з огляду на що позивачка перебуває на обліку у КНП Кривоозерська багатопрофільна лікарня Кривоозерської селищної ради. В зв`язку з вагітністю позивачка потребує значних додаткових матеріальних витрат на забезпечення належних умов для збереження її здоров`я та здоров`я дитини. Відповідач будь-якої допомоги на утримання дружини у добровільному порядку не надає, чим ставить її у скрутне становище. Позивачка на день звернення з позовом до суду не працює, будь-якого доходу не має, а тому, посилаючись на ст.ст. 79, 80, 84 СК України, просила позов задовольнити. 08.06.2023р. відповідач подав до суду заяву, в якій просив стягувати з нього аліменти на утримання позивачки у розмірі 1/8 частини його заробітної плати, оскільки до початку повномаштабного вторгнення рф його місце проживання знаходилося у Запорізькій області, будинок зруйновано, а тому після прибуття до свого місця проживання йому потрібно буде відновити це все. Крім того кошти витрачаються на військову службу - придбання амуніції, ремонт техніки та обладнання. Водночас відповідач до заяви не надав жодних доказів на підтвердження вказаних обставин. Ухвалою суду від 08.06.2023р. провадження у справі було зупинене до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Ухвалою суду від 29.07.2024р. - відновлено провадження у справі, у зв`язку з припиненням існування обставин, які стали підставою зупинення провадження у справі. Позивачка в судові засідання призначені на 08.06.2023р. та 16.09.2024р. не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлена про час, дату та місце судового розгляду. Водночас, 16.09.2024р. звернулася на адресу суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, у зв`язку з доглядом за малолітньою дитиною, у якій позовні вимоги повністю підтримує. Відповідач в судові засідання призначені на 08.06.2023р. та 16.09.2024р. не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлений про час, дату та місце судового розгляду шляхом направлення судових повісток поштовим зв`язком та кур`єром (судовий розпорядник суду) по зареєстрованому місцю проживання, а також телефонограмою № 568 від 22.05.2023р. та через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України про виклик відповідача до суду. Відповідач про причини неявки у судове засідання 16.09.2024р. суд не повідомив, а також не подав до суду відзив на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті без учасників сторін за наявними у справі доказами. Дослідив матеріали справи, судом встановлено таке. Так, як вбачається з матеріалів справи 10.05.2022р. Врадіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 29, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 04.04.2023р. цим же органом державної реєстрації актів цивільного стану. Прізвище дружини після реєстрації не змінювалося та залишилося - [PERSON] . Згідно довідки від 14.04.2023р. та обмінної карти форми № 113/о Комунального некомерційного підприємства Кривоозерська багатопрофільна лікарня Кривоозерської селищної ради позивачка [PERSON] перебувала у вказаному закладі охорони здоров`я на обліку по вагітності, термін вагітності - 32 тижні. Відповідно до довідки в/ч [NUMBER] № 619 від 06.04.2023р. та довідки № 897 від 26.05.2023р. молодший сержант [PERSON] перебував на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 02.03.2022р. та станом на день видачі довідок (довідка № 619 від 06.04.2023р., довідка № 897 від 26.05.2023р.). 07.04.2023р. депутатом селищної ради [PERSON] в ході обстеження виявлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , про що складено акт обстеження умов проживання. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14.06.2023р. Врадіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) на ім`я дитини [PERSON] , вона народилася [INFO] у м. Первомайськ Первомайського району Миколаївської області Україна, про що 14.06.2023р. було складеного актовий запис № 47. Батьком дитини записано [PERSON] та матір`ю [PERSON] . Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР розташованого у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 09.10.2023р. до ЄРДР № 62023150010001271 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за фактом не з`явлення командира автомобільного відділення підвозу пального та мастильних матеріалів автомобільного взводу роти матеріального забезпечення А 2558 молодшого сержанта [PERSON] до військової частини для отримання припису щодо вибуття в іншу частину 04.08.2023р. під час воєнного стану. Досудове розслідування триває, повідомлення про підозру [PERSON] не вручалося, його місцезнаходження на теперішній час не відоме (лист № 16-04-36087-24 від 26.08.2024р.). Встановив вказані обставини суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно ст. 15 та ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1, ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Відповідно до ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Статтею 85 СК України визначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ст. 80 Сімейного Кодексу України). Згідно зіст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Заперечуючи проти позову відповідач посилався на ряд чинників з яких він не може сплачувати аліменти та він же доводив наявність щомісячних систематичних обов`язкових витрат, зокрема відновлення у майбутньому зруйнованого будинку, придбання військової амуніції та ремонтування військової техніки та обладнання. Проте, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження таких витрат, та крім того такі витрати за умови їх доведеності не можуть обмежувати право дружини відповідача на отримання аліментів під час вагітності та до досягнення дитиною трьох років. Наразі відповідач є працездатною особою, на час відкриття провадження у справі перебував на військовій службі у військовій частині на посаді молодшого сержанта. Доказів які вказують на істотні обставини, що дають підстави стверджувати про складне матеріальне становище, чи наявність на його утриманні інших осіб, суду не надано. Згідно ч. 1 ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, суд вважає можливим задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір позивачі у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Відповідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 211 грн. 20 коп.

Outcome: approved