Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача: [PERSON] звернулася до Черкаського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей виконавчого комітету Степанківської сільської ради про визначення місця проживання малолітніх дітей. Позовні вимоги мотивувала тим, що з 19.11.2013 року до 26.03.2024 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від даного шлюбу подружжя має спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Сторони проживають окремо, після розлучення діти залишилися проживати з відповідачем, на даний час діти проживають з позивачем в її будинку в [ADDRESS] . На даний час між сторонами виникла конфліктна ситуація, щодо місця проживання дітей, тому позивач просить суд вирішити даний спір. Визначення місця проживання дітей з позивачем не позбавлятиме їх батька права на спілкування з ними, як і не звільнятиме його від виконання батьківських обов`язків щодо них. Пояснення сторін в судовому засіданні. В судовому засіданні позивач позов підтримала, суду пояснила, що на даний час, вона разом з дітьми та відповідачем по справі [PERSON] проживають разом в її будинку в [ADDRESS] . Діти навчаються в школі в с.Червона Слобода. Незважаючи на те, що відповідач на даний час не заперечує, щодо того, що діти проживають з нею і також проживає з ними, на думку позивача, суд має «закріпити» місце проживання дітей з нею. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що на даний час спору між ним і позивачем не має, оскільки вони всі разом проживають в будинку позивача, ведуть спільне господарство, фактично проживають як родина. З огляду на вказані обставини вважає, що підстав задовольняти позов не має. Представник третьої особи Глієва-Жупинас М.Ш. позов підтримала, просила його задоволити. Встановлені судом обставини: Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 26.03.2024 року. [PERSON] зареєстрована в в [ADDRESS] . Відповідно до акту оцінки потреб сім`ї за місцем проживання [PERSON] в [ADDRESS] , станом на 12.02.2024 року проживають діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] Будинок потребує генерального прибирання, в ньому холодно та сиро. Згідно висновку оцінки потреб сім`ї за місцем проживання [PERSON] в [ADDRESS] , станом на 12.02.2024 року, батько задовольняє базові потреби дітей, але психологічно клімат не стабільний, який негативно впливає на розвиток дітей. Відповідно до висновку Степанківської сільської ради від 17.05.2024 року, орган опіки та піклування, виходячи із інтересів дітей, вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] разом з матір`ю [PERSON] . З акту обстеження умов проживання №11, станом на 11.06.2024 року, за місцем проживання [PERSON] в [ADDRESS] проживають діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Умови проживання задовільні, зауважень не виявлено, стосунки доброзичливі в родині, мікроклімат в родині сприятливий. Відповідно до актів бесід з дітьми, [PERSON] бажає проживати, як з мамою, так і з татом. [PERSON] хоче проживати з мамою. Норми права, що підлягають застосуванню: Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. ч.3 ст.29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. ч. 1, ч. 2, ч. 6, ч. 8 ст.7 СК України визначає, що сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно ч. 1 ст. 9 СК України, подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 155 СК України встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов`язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків. Згідно ч.1 ст.160 СК України - місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. ч. 1, ч. 2 ст. 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Статтею 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За статтею 9 Конвенції - дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи: Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, з огляду на наступне. З досліджених судом доказів, на даний час, не вбачається наявність спору між сторонами щодо визначення місця проживання малолітніх дітей. Малолітні діти проживають разом з матір`ю та батьком. Фактично лише змінили місце проживання з будинку на батька в [ADDRESS] . Враховуючи те, що відповідач [PERSON] на даний час проживає разом з позивачем та дітьми у будинку позивача, свідчить про те, що він не заперечує проти проживання дітей з позивачем. Твердження позивача з приводу того, що вона хоче визначити місце проживання дітей з нею остерігається того, що відповідач може в будь-який час забрати від неї дітей не свідчить про порушення її прав. Відтак, за відсутності між сторонами відповідного спору, враховуючи недоведеність позивачем факту обмеження чи порушення відповідачем або будь-ким іншим її батьківських прав, пов`язаних з вихованням, утриманням та спільним проживанням з малолітніми дітьми, суд позбавлений можливості вирішувати такі питання в судовому порядку, оскільки завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних чи оспорюваних прав особи. Сімейні відносини, враховуючи їх особистісний характер, повинні в першу чергу вирішуватися за згодою їх учасників, і тільки в разі відсутності такої згоди (існування між ними спору) - зокрема, в суді. Фактично у даному випадку спір щодо місця проживання дітей, який був ініційований матір`ю дітей, з якою діти і так фактично проживають, і від якої батько дітей не вимагає зміни їх місця проживання, а на даний час і сам проживає разом з позивачем та дітьми. Зверненню до суду з позовом про визначення місця проживання дитини має передувати спір між батьками дитини щодо місця її проживання. При цьому той з батьків, хто звертається до суду з таким позовом має довести, що дійсно батьки не можуть досягнути згоди щодо місця проживання дитини і з цього приводу між ними існує спір. Вказані обставини підлягають перевірці судом. З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вимоги про визначення місця проживання малолітніх дітей заявлені позивачем передчасно і безпідставно. Судові витрати: Суд вирішує питання про судові витрати в порядку ст. 141 ЦПК України. Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, судовий збір необхідно віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed