Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

Представник позивачки звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці із позовом до [PERSON] про визначення часток у спільному сумісному майні. Посилався на те, що 07 жовтня 1999 року позивачкою, відповідачем та матір`ю позивачки [PERSON] в результаті реалізації свого права на приватизацію житла отримано свідоцтво про право власності на житло, а саме трикімнатну квартиру за номером [ADDRESS] , про що був внесений відповідний запис у Реєстрову книгу за номером 33413, а також 18 грудня 2006 року проведено реєстрацію в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно, на доказ чого надаю копію вищезазначеного документу. Частки власників не визначалися, тобто на спірне майно розповсюджувався встановлений законом режим спільної сумісної власності. 27 травня 2000 року матір позивачки померла, і вона прийняла після її смерті спадщину, до складу якої в тому числі увійшла належна їй на момент смерті частина квартири, що була ними приватизована. У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом позивачка отримала у спадок 1/3 частину трикімнатної квартири за номером [ADDRESS] , що належала спадкодавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло. Зазначив, що на даний час позивачка хотіла би подарувати свою частину у квартирі, проте через небажання відповідача подати заяву про реєстрацію права власності за ним і нею в частині квартири, яка не була поділена на відповідні частки, тобто в рівних долях по 1/3 частки, вона не може вирішити це питання позасудовим шляхом. З урахуванням викладеного з посиланням на норми матеріального та процесуального права просив припинити режим спільної сумісної власності на частину, яка не охоплюється правом власності на нерухоме майно, що виникло на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 грудня 2006 року серії ВЕМ № 618415, трикімнатної квартири за номером [ADDRESS] , шляхом визнання за [PERSON] , права власності на 1/3 частини трикімнатної квартири за номером [ADDRESS] , як на об`єкт, що був отриманий мною у власність на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 07 жовтня 1999 року Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради. У судове засідання позивачка не з`явилася. Від її представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Так, судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , відповідно до свідоцтва про право власності на житло, запис у Реєстровій книзі №33413 (а.с.5). [INFO] [PERSON] померла та спадкоємцем її майна є дочка [PERSON] , яка спадщина прийняла та їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме 1/3 частину трикімнатної квартири за номером [ADDRESS] (а.с.6-7). Таким чином [PERSON] належить 1/3 частка квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07.10.1999 року та 1/3 частка даної квартири відповідно до свідоцтва про право на спадщину. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише уразі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст.15 ЦК України, ч.1 ст.3 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328\~ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст.\~372\~ЦК України\~майно,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~може бути\~поділене між\~співвласниками за\~домовленістю між\~ними,\~крім випадків,\~установлених законом. У\~разі поділу\~майна,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~вважається,\~що частки\~співвласників у\~праві спільної\~сумісної власності\~є рівними,\~якщо інше\~не встановлено\~домовленістю між\~ними або\~законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно зі\~ст. 1226 ЦК України\~частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Частиною першою\~ст.1297 ЦК України\~встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 1218\~ЦК України\~визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що позивачка не має змоги реалізувати своє право на розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved