Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

[PERSON] \~звернувся до\~суду із\~заявою,\~в якій\~вказує,\~що [INFO] в с. Селище Вінницького району Вінницької області померла його мати [PERSON] , яка постійно проживала і до дня смерті була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входить земельна ділянка площею 0,3706 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Селищенського старостинського округу Гніванської міської ради Вінницького району Вінницької області, яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку. За життя його мати своїм майном не розпорядилась. Він єдиний спадкоємець першої черги спадкування за законом після смерті матері. Бажаючи прийняти спадщину, він звернувся до нотаріальної контори, але перешкодою в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері стало те, що в свідоцтві про його народження в графі мами записано - [PERSON] , а в свідоцтві про смерть матері та в документах, які засвідчують її право власності на майно записано - [PERSON] . Крім того, у встановлений законом строк він не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, але відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважає, що він є таким, що прийняв спадщину, так як на день смерті матері проживав разом із нею в [ADDRESS] . Його мати померла у віці 87 років. Вона важко хворіла, з часом та віком стан її здоров`я значно погіршувався, їй було важко самостійно забезпечувати свою життєдіяльність, тому в лютому 2022 року він переїхав на постійне місце проживання до неї, вони проживали разом та вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] . Просить встановити факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Селище Вінницького району Вінницької області, була його матір`ю та встановити факт його постійного проживання з матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] , на день її смерті, яка сталась [INFO] . Ухвалою суду від 19.08.2024 призначено розгляд справи за правилами окремого провадження, а також витребувано від приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Смоляк Л.С. матеріали спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] ), а в разі її відсутності відповідний витяг зі спадкового реєстру. У судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримав, просить їх задоволити із зазначених у заяві підстав. Представник заінтересованої особи Гніванської міської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву, у якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позов підтримує. Свідок [PERSON] дала показання, що тривалий час проживала по сусідству з [PERSON] , яка померла в жовтні 2022 року. Підтримувала з нею добросусідські відносини. Також в с. Селище проживав син [PERSON] - [PERSON] , який після погіршення стану здоров`я матері на початку 2022 року переїхав до неї. [PERSON] доглядав за матір`ю, вів з нею спільне господарство аж до її смерті. Свідок [PERSON] дав показання, що тривалий час проживав по сусідству з [PERSON] в с. Селище Гніванської ТГ, яка померла в жовтні 2022 року. Також в с.Селище проживав син [PERSON] - [PERSON] , який після погіршення стану здоров`я матері переїхав до неї. [PERSON] доглядав за матір`ю, вів з нею спільне господарство аж до її смерті. Постійно бачив [PERSON] у подвір`ї матері. Суд, вислухавши осіб, що беруть участь у розгляді справи, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно й безпосередньо оцінивши зібрані в справі докази, встановив наступне. Щодо встановлення юридичного факту про те, що померла [PERSON] була матір`ю заявника, суд зазначає таке. Згідно зі свідоцтвом про смерть від 17.10.2022 серії [NUMBER] [PERSON] (а.с. 8), яка померла [INFO] її ім`я та по батькові вказано як [PERSON] . Відповідно до виписки від 08.08.2024 № 37 з погосподарської книги Селищенської сільської ради за 1964-1966 роки склад сім`ї [PERSON] був наступний: чоловік [PERSON] ; син [PERSON] - заявник. При цьому ім`я та по батькові [PERSON] указане як " [PERSON] " (а.с. 15). Згідно з випискою від 08.08.2024 № 38 з погосподарської книги Селищенської сільської ради за 1971-1973 роки склад сім`ї [PERSON] був наступний: чоловік [PERSON] ; син [PERSON] - заявник. При цьому ім`я та по батькові [PERSON] указане як " [PERSON] " (а.с. 16). У свідоцтві про народження заявника від 08.02.1965 серії [NUMBER] ім`я його матері зазначено як " [PERSON] " (а.с. 9). Водночас у свідоцтві про одруження від 13.02.1963 серії [NUMBER] відображено, що [PERSON] одружився з [PERSON] , 1936 року народження, яка взяла прізвище по чоловіку - [PERSON] (а.с. 9). Згідно з довідками, виданими старостою Селищенського старостинського округу вбачається, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] одна і та ж особа, а заявник - [PERSON] є сином [PERSON] (а.с. 12-13). Як визначено в п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами. Суд, оцінивши подані заявником докази вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається заявник і на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність обставин, які входять до предмета доказування. Згідно з законом, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту про те, що [PERSON] , яка померла [INFO] була заявнику рідною матір`ю дає йому змогу реалізувати свої спадкові права. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога встановити юридичний факт про те, що померла [PERSON] була матір`ю заявника, є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню. Щодо встановлення юридичного факту про те, що заявник [PERSON] спільно проживав із спадкодавцем - своєю матір`ю [PERSON] , суд зазначає таке. [INFO] померла мати заявника [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 17.10.2022 серії [NUMBER] (а.с. 8). Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входить земельна ділянка площею 0,3706 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Селищенського старостинського округу Гніванської міської ради Вінницького району Вінницької області, яка належала померлій на підстав акта на право власності на земельну ділянку виданого Тиврівською РДА від 27.03.2009 серії ЯЄ № 787433 (а.с. 11), де зазначено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,3706 га, кадастровий номер 0524585600:01:001:0288, у с. Селище Гніванської ТГ Вінницького району Вінницької області. Відповідно до Акту, складеного комісією в складі депутата Гніванської міської ради Криницької О.В. та сусідів від 08.08.2024 (а.с. 14) слідує, що дійсно [PERSON] проживав разом зі своєю рідною матір`ю [PERSON] , 1935 р.н., яка померла [INFO] , разом в одному будинку без реєстрації за адресою [ADDRESS] з лютого 2022 року по день її смерті [INFO] , вели спільне господарство, та за якою [PERSON] здійснював догляд. Згідно з витягом з реєстру Гніванської територіальної громади від 18.09.2023 №2023/007483250 [PERSON] 18.09.2023 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно до витягу з реєстру Гніванської територіальної громади за період з 02.01.2023 по 14.08.2024 від 14.08.2024 № 386 [PERSON] з 26.09.2018 по 18.09.2023 був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а з 18.09.2023 по теперішній час за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7) Згідно з довідкою від 08.08.2024 № 380 виданої старостою Селищенського старостинського округу Гніванської міської ради [PERSON] , [INFO] , проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 1978 року до дня смерті, яка настала [INFO] . На день смерті [PERSON] разом з нею проживав без реєстрації син - [PERSON] , [INFO] (а.с. 12) Відповідно до довідки від 08.08.2024 № 381 виданої старостою Селищенського старостинського округу Гніванської міської ради [PERSON] проводив поховання своєї матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (а.с. 13). На виконання ухвали від 19.08.2024 щодо витребування доказів, на адресу суду 04.09.2024 від приватного нотаріуса Смоляк Л.С. надійшла відповідь про те, що спадкова справа щодо майна померлої [PERSON] , яка померла [INFO] - не заводилась, із заявами про прийняття або про відмову від прийняття спадщини до приватного нотаріуса ніхто не звертався. Вищевказаними доказами підтверджується, що померла [PERSON] до моменту смерті проживала за адресою: [ADDRESS] разом зі своїм сином [PERSON] . Крім того, факт проживання [PERSON] разом зі своєю матір`ю [PERSON] на момент смерті останньої доводиться показами свідків та вище переліченими доказами. Відповідно до ст. 1268 ЦК України заявник є таким, що прийняв спадщину, оскільки заяву про відмову від спадщини він не подавав. Після смерті [PERSON] її син [PERSON] на протязі шести місяців вчасно не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому отримав роз`яснення (відмову) у вчинені нотаріальної дії (а.с. 4), в тексті якої вказано, що [PERSON] не подав до приватного нотаріуса заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня смерті [PERSON] та пропустив строки встановлені для прийняття спадщини. Встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на день смерті заявнику необхідно в подальшому для реалізації своїх спадкових прав. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога встановити юридичний факт про те, що заявник [PERSON] постійно проживав зі спадкодавцем - своєю матір`ю [PERSON] на момент її смерті, є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з роз`ясненнями викладеними у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1268, 1296 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Але, це положення закону треба сприймати у контексті статусу спадкоємця у певні проміжки часу, оскільки редакція даної норми має широкий зміст. Якщо особи не можуть довести свої права на спадщину, то відповідні факти, з якими пов`язується виникнення права на спадкування, встановлюються судом. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст. 2 та 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом. Місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно з положеннями вищезазначеного закону не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. До спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Суд, оцінюючи надані заявником докази вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування факту постійного проживання заявника разом з його матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на момент відкриття спадщини. Як вбачається з наданих суду доказів, заявником, як спадкоємцем першої черги доведено факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інших належних та допустимих доказів на противагу вищезазначених висновків суду в ході судового розгляду не встановлено.

Outcome: approved