Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-11 00:00:00

Позивачка 06 грудня 2023 року звернулась до суду з вказаним позовом, у якому зазначала, що [INFO] помер брат позивачки [PERSON] , [INFO] , який постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 27.09.1993 року по день смерті. На день смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, що складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім.Енгельса с.Василівка Березанського району Миколаївської області, розміром 9,17 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), право на яку він отримав, як член КСП ім.Енгельса с.Василівка Березанського району Миколаївської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER], виданого Березанською районною державною адміністрацією Миколаївської області 18 липня 1996 року, на підставі розпорядження Березанської РДА від 13 червня 1996 року № 135, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 25 липня 1996 року за № 974. Заповіту на випадок смерті брат не залишив. На день смерті брата одружений він не був, дітей не мав, до складу його сім`ї входив рідний брат [PERSON] , який на той час перебував у місцях позбавлення волі і від прийняття спадщини відмовився. Спадкоємцями за законом є позивачка та брат [PERSON] , як рідні сестра та брат спадкодавця, які мають право на спадкування у другу чергу. Крім них інші спадкоємці, в тому числі які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні. За оформленням спадкових прав на спадкове майно позивачка в установлений законом строк звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Мартинюк О.Б., якою була заведена спадкова справа № 58274499, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 26.11.2015. Разом з тим, надати нотаріусу необхідні правовстановлюючі документи позивачка не має можливості, оскільки оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого на ім`я [PERSON] (з помилкою у написанні прізвища), було загублено, про що позивачкою, як спадкоємцем померлого, 17.03.2018 було надано оголошення до газети «Березань» вважати недійсним сертифікат серії [NUMBER] на право на земельну частку (пай) площею 9,17 га, розташовану на території Василівської сільської ради, виданий Березанською РДА на підставі розпорядження від 13.06.1996 року № 135. Враховуючи відсутність оригіналу сертифікату та невідповідність прізвища померлого прізвищу вказаному в сертифікаті на право на земельну частку (пай), приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Мартинюк О.Б. надано роз`яснення від 21.11.2023 про неможливість оформлення спадкових прав на земельну частку (пай) та право на звернення з позовною заявою до суду. Посилаючись на викладені обставини, позивачка просить встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Березанською районною державною адміністрацією Миколаївської області 18 липня 1996 року, на підставі розпорядження Березанської РДА від 13 червня 1996 року № 135, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 25 липня 1996 року за № 974 на ім`я [PERSON] ; та визнати за нею - право на 1/2 частку у праві на земельну частку (пай) розміром 9,17 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім.Енгельса с.Василівка Березанського району Миколаївської області, відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого на ім`я [PERSON] Березанською районною державною адміністрацією Миколаївської області 18 липня 1996 року, на підставі розпорядження Березанської РДА від 13 червня 1996 року № 135, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 25 липня 1996 року за № 974, в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] . 19 лютого 2024 року судом прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 03 квітня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивачка та її представник адвокат Дорошенко А.В. у судове засідання не з`явилися, представник позивачки Дорошенко А.В. надала до суду заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за їх відсутності (а.с.110). Представники відповідачів, повідомлених належним чином про дату, час і місце судового засідання, не з`явилися; надали заяви про розгляд справи за їх відсутності (а.с.102, 111-112). 20 лютого 2024 року від відповідача Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області надійшов до суду Відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог до ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області, оскільки Головне управління, не перебуваючи із Позивачем у жодних спірних правовідносинах, та не маючи на час розгляду даної справи жодних законодавчо визначених повноважень щодо розпорядження об`єктом спору, безпідставно визначено Позивачем як відповідач у справі (а.с.59-67). За таких обставин, суд розглянув справу за відсутності представників відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Ознайомившись зі змістом позовної заяви та Відзиву на позовну заяву, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України). Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні викладений в ч.1 ст.315 ЦПК України та не є вичерпним (ч.2 ст.315 ЦПК України). Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно із п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, як що: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2009 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Верховний Суд у постановах від 09 вересня 2020 року в справі № 464/3523/18, провадження № 61-17523св19, від 31 березня 2021 року в справі № 330/626/20, від 13 травня 2021 року в справі № 645/784/20, провадження № 61-2246св21, зазначив, що наявність спадкового спору між заявницею та органом місцевого самоврядування стосовно спадкового майна, є підставою для розгляду справи в порядку позовного провадження. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26 листопада 2015 року внаслідок смерті [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина (а.с.15). За життя спадкодавцю [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім.Енгельса, розміром 9,17 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Березанською районною державною адміністрацією Миколаївської області 18 липня 1996 року, на підставі розпорядження Березанської РДА від 13 червня 1996 року № 135, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 25 липня 1996 року за № 974 на ім`я [PERSON] (а.с.16). Факт належності спадкодавцю [PERSON] Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] підтверджується доданими до заяви документами: - Державним актом на право колективної власності на землю серії МК № 2, виданим 21 листопада 1994 року Василівською сільською Радою народних депутатів Березанського району Миколаївської області, про надання у колективну власність КСП імені Енгельса 4081,0 га землі для ведення сільськогосподарського виробництва, відповідно до рішення виконкому Василівської сільської Ради народних депутатів від 18 серпня 1994 року №22, з доданим до нього списком членів КСП на отримання земельної частки (паю), де за № 166 зазначено [PERSON] (а.с.39-45); - Розпорядженням Березанської РДА № 135 від 13.06.1996, яким затверджено розрахунок вартості і розмірів в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) членів КСП ім.Енгельса та зобов`язано комісію по паюванню земель КСП ім.Енгельса оформити сертифікати на право на земельну частку (пай) і надати райдержадміністрації до 01.07.96 р., а відділу земельних ресурсів зареєструвати сертифікати на право на земельну частку (пай) у книзі реєстрації сертифікатів для видачі їх членам КСП ім.Енгельса (а.с.46); - Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданим [PERSON] , члену КСП ім.Енгельса с.Василівка Березанського району Миколаївської області, який проживає в с.Василівка Березанського району Миколаївської області, на підставі розпорядження Березанської РДА від 13 червня 1996 року №135 в тому, що йому належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім.Енгельса, розміром 9,17 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.16); - інформацією відділу №3 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 10.11.2023 року про те, що згідно записів Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) КСП ім.Енгельса серія [NUMBER], зареєстрований за № 974 від 25.07.1996, розмір земельної частки (пай), в умовних кадастрових гектарах - 9,17 га; державний акт [PERSON] не видавався (а.с.38); - листом Березанської селищної ради від 20.11.2023 про те, земельна ділянка, на яку, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Березанською районною державною адміністрацією Миколаївської області від 18.07.1996, мав право [PERSON] , який помер [INFO] , перебуває в складі невитребуваних паїв Березанської селищної ради, яка є правонаступником Василівської сільської ради (а.с.48); - даними особових рахунків з погосподарських книг Василівської сільської ради Березанського району Миколаївської області за період з 1974-2010 року, відповідно до яких написання прізвищ голови та членів домогосподарства у різні періоди мають розбіжності, у тому числі голова домогосподарства « [PERSON] » (« [PERSON] », « [PERSON] », « [PERSON] » (російською мовою); син « [PERSON] » ( [PERSON] », « [PERSON] » (російською мовою)) (а.с.(а.с.17, 22-45). Таким чином суд вважає, що факт належності спадкодавцю [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) у судовому засіданні знайшов своє підтвердження. Позивачка та третя особа [PERSON] є рідними сестрою та братом спадкодавця [PERSON] , і тому відповідно до ст.1262 ЦК України є спадкоємцями померлого за законом другої черги та в установлений законом строк звернулись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини; інший спадкоємець - брат [PERSON] відмовився від прийняття спадщини, подавши нотаріусу відповідну заяву; спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження та одруження позивачки (а.с.18-19), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану про народження спадкодавця [PERSON] (а.с.20), довідками про місце проживання та склад сім`ї спадкодавця [PERSON] , витягом з погосподарських книг за період з 1974 по 2015 роки (а.с.17, 22-45), копією спадкової справи №59/2015 до майна померлого [PERSON] , заведеної 26 листопада 2015 року приватним нотаріусом Березанського районного нотаріального округу Миколаївської області Мартинюк О.Б. (а.с.70-88). Згідно з ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. t Таким чином, після смерті брата [PERSON] позивачці та третій особі [PERSON] належить право на отримання кожному по 1/2 частині спадкового майна. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» , при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року , Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР . У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Як зазначено у постановах Верховного Суду від 26 листопада 2018 року в справі № 392/1660/16-ц, провадження № 61-24311св18; від 20 лютого 2020 року в справі № 544/1095/18, провадження № 61-7370св19; від 17 березня 2020 року в справі № 396/1683/18-ц, провадження №61-9879св19; від 24 березня 2020 року в справі № 538/302/19-ц, провадження № 61-16716св19, від 05 грудня 2022 року у справі №278/1593/20 , провадження №61-6013 св 22, під час вирішення спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Згідно п. 3.5 Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України від 05 червня 2003 року № 899-IV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Оскільки позивачка та третя особа [PERSON] відповідно до ст.1262 ЦК України є спадкоємцями за законом другої черги в рівних частках, то вважається що вони набули право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали спадкодавцю, на підставі статей 1216 та 1218 ЦК України, у тому числі і право на частку у праві на земельну частку (пай) за кожним. Разом з тим, згідно з роз`ясненням приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Мартинюк О.Б. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата [PERSON] , яка складається з права на земельну частку (пай), у зв`язку з відсутністю оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) та допущену у ньому помилку у написанні прізвища спадкодавця (а.с.35). Згідно частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Оскільки позивачка не може реалізувати своє право на частку у праві на земельну ділянку (пай) у порядку спадкування, порушене право позивачки підлягає захисту у судовому порядку шляхом визнання за нею права на частку у праві на земельну частку (пай). Таким чином, за встановлених обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, і підтвердженими дослідженими в судовому засіданні доказами, у зв`язку з чим, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved