Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом з вимогою про позбавлення відповідача батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що 06 лютого 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області зроблено актовий запис № 14. Рішенням Первомайського міськрайонного суду від 27.08.2019 року шлюб було розірвано. Представник позивача вказує, що сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] про що Первомайським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області було складено відповідний актовий запис № 466 від 02.11.2017 року та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Однак, з часом сімейне життя позивачки з відповідачем поступово стало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до припинення їх подружніх стосунків. Так, з початку шлюбних відносин відповідач не піклувався ані про дружину, ані про дитину, ніколи не турбувався про матеріальне та фінансове забезпечення сім`ї. Практично з самого народження дитини, батько дитини виявився нездатним у повній мірі виконувати свої батьківські обов`язки відносно доньки. Він постійно кудись зникав без будь-яких пояснень причин, а коли з`являвся вдома, то лише вчиняв сварки, зловживав алкогольними напоями, вів аморальний спосіб життя, при цьому не забезпечуючи належних побутових умов для дитини, як батько, не забезпечував дитину належним харчуванням, одягом, та іншими необхідними речами. З самого народження дитини всі обов`язки по утриманню, вихованню та розвитку дитини несла матір. Періодично у скрутні часи позивачці допомагали як матеріально, так і морально, лише її батьки, та ніколи позивачка не могла розраховувати на допомогу від чоловіка. Більше того, з часом через скрутне фінансове становище, виховуючи ще зовсім маленьку дитину, позивачка змушена була самостійно шукати джерело заробітку аби прогодувати себе та дитину. При цьому, відповідача зовсім не цікавило весь цей період часу матеріальне становище дружини та дитини, чи є дитини що одягнути, чим нагодувати, чим привітати з новорічними святами. За весь цей час, чоловік жодного разу не навідався до сім`ї, аби хоча б на хвилинку побачитися з донькою, не зателефонував дружині, не поцікавився ані її життям та здоров`ям, ані доньки. Більше того, він навіть не відповідав на дзвінки позивачки, ігнорував її смс-повідомлення, з проханням зателефонувати та повідомити хоч якусь інформацію про себе. Після припинення сімейних стосунків між сторонами малолітня донька залишилась проживати разом з матір`ю. Під час спільного проживання однією сім`єю, так і після розірвання шлюбу, відповідач в повній мірі самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до доньки. Він жодного разу не поцікавився ані станом здоров`я дитини, ані її успіхами у навчанні, не відвідував дитячого садочку, не підтримував з позивачкою зв`язок з приводу життєвих потреб дитини. Не маючи змоги більше самостійно матеріально утримувати дитину, позивачка звернулася до суду з заявою про стягнення з відповідача грошових коштів на утримання сина. 25.09.2020 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області було видано позивачці судовий наказ по справі № 484/3123/20 про стягнення з відповідача на користь позивача, аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення із цією заявою до суду і до досягнення дитиною повноліття. З метою виконання судового наказу в примусовому порядку, позивачка звернулася з відповідною заявою до Першого відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області, де державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № АСВП: 63464106. При цьому, маючи обов`язок сплачувати аліменти на утримання дитини, відповідач все ж досить тривалий період ухилявся від виконання рішення суду, у зв`язку з чим у нього виникла чимала заборгованість перед позивачкою. Останній раз відповідач сплачував аліменти у квітні 2022 року. На сьогоднішній день заборгованість зі сплати аліментів складає 95667 гривень 00 коп. У свою чергу, саме позивачка займається вихованням дитини та повним її утриманням. В сім`ї позивачки дитина забезпечена всім необхідним, їй створені належні умови для проживання, виховання та розвитку. Позивачка приймає активну участь у житті дівчинки, саме вона займається її вихованням, підготовкою до самостійного життя, вона цікавиться успіхами дитини, піклується про її здоров`я та взагалі виконує всі ті обов`язки, які законодавством покладено на батьків. Дитина відвідує заклад дошкільної освіти "Перлинка". Постійний супровід дитини до садочку здійснює мама. Саме матір приводить та забирає дитину із садочку, відвідує батьківські збори, приймає участь у дошкільних заходах за участі дітей. Батько не приймає участі у вихованні доньки, не цікавиться успіхами дитини, її поведінкою. Дані факти підтверджуються довідкою № 3870/01.10.02 від 08.05. 2024 року Крім того, здоров`ям дитини завжди також займалася лише матір. Таким чином, відповідач не бере жодної участі у вирішенні важливих питань, пов`язаних з вихованням, утриманням дитини, жодним чином не піклується про стан здоров`я доньки, не забезпечує їй належні умови для здорового зростання і духовного та фізичного розвитку, не намагається забезпечити належного медичного обслуговування, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє нею засвоєння загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Окрім того, відповідач взагалі не спілкується з дитиною, як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». З огляду на вищенаведене, приймаючи до уваги той факт, що відповідач ніяким чином не піклуються про доньку, та свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, представник позивача вважає, що останній має бути позбавлений батьківських прав відносно своєї малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Представник позивачки в судове засідання надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце слухання справи оповіщений відповідно до вимог ст. 128, 130 ЦПК України, в тому числі через оголошення на веб-порталі судової влади України. Заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відзив на позов не надав. Представник третьої особи в судове засідання надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, просив про задоволення позову. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності зі ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, 3 ст. 150 та ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків, і батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав по відношенню до своїх дітей з ухилення від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: якщо батьки не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання освіти. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з урахуванням наступного: в судовому засіданні встановлений факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своєї доньки [PERSON] , [INFO] , відносно якої він не проявляє батьківської турботи протягом тривалого періоду часу; не надає матеріальної допомоги та не піклується за неї. Згідно Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області від 30.07.2024 року № 4935/3-1.26, орган опіки та піклування вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам [PERSON] , [INFO] , позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його дитини. За таких обставин, позбавлення відповідачки батьківських прав на теперішній час є єдиним можливим засобом забезпечення дитині спокійного життя, гармонічного виховання, як того вимагає ст. 150 СК України. Наведене свідчить про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі згідно ст.164 СК України. Таким чином, позовні вимоги ґрунтуються на законі та доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню. При цьому, застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав, вона має право бути поновленою у батьківських правах відносно своєї дитини, відповідно до положень ст. 169 СК України.

Outcome: approved