Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти, як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з моменту подачі заяви, до закінчення нею навчання, але не більше, як до досягнення 23 років. Заявлені вимоги мотивує тим, що наразі вона досягла повноліття, але продовжує навчання в Національному технічному університеті «Дніпровська політехніка», у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги з боку батька. Ухвалою суду від 19.08.2024 позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, сторони до суду не з`явились. Позивач звернулася до суду з клопотанням про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] правом подання відзиву на позов не скористався, надіслав до суду заяву, в якій розгляд справи просив провести у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю. Відповідно до ч.5 ст.279\~ЦПК України судом розглянуто справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків. Відповідно до копії свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області, батьками [PERSON] , [INFO] , є: [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. Згідно ст.27 Конвенції про права дитини, яка набула чинності в Україні з 27.09.1991 дитина має право на фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток. Відповідно до ст.28 Конвенції про права дитини, яка набула чинності в Україні з 27.09.1991, дитина має право на освіту. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Так, статтею 199 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання. У відповідності до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до абз.1 п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18-ть, але є меншим 23-ох років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Факт досягнення позивачем повноліття та віку меншого, ніж 23 роки підтверджується копією паспорта громадянина України [PERSON] № [NUMBER] (а.с.4). Твердження позивача про те, що вона навчається у вищому закладі освіти підтверджується копією довідки Національного технічного університету «Дніпровська політехніка», виданій [PERSON] 13.03.2024, №16-56/1844 по те, що [PERSON] навчається на 1 курсі з денною формою навчання, передбачене закінчення навчання 30.06.2027 (а.с.12). У позовній заяві [PERSON] зазначає, що потребує матеріальної допомоги, але відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу не надає. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та проти задоволення позову не заперечує. Отже, відповідач має змогу і погоджується надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці, яка продовжує навчання у розмірі, визначеному в позовній заяві. Згідно ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в частині 1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на викладене, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище повнолітньої дитини і платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, суд доходить висновку про необхідність стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , у розмірі, що дорівнює 1/4 частині усіх видів його заробітку. Беручи до уваги рівність обов`язків обох з батьків щодо утримання повнолітньої доньки, такий розмір аліментів цілком відповідатиме об`єктивній спроможності відповідача надавати допомогу на утримання повнолітньої доньки на період навчання останньої. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд її приймає та приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. З урахуванням того, що відповідач позов визнав повністю до початку розгляду справи по суті, суд в силу ч. 1 ст. 142 ЦПК України та з урахуванням ч.6 ст. 141 ЦПК України, приходить до висновку про стягнення з відповідача до державного бюджету 50 відсотків судового збору, що підлягає сплаті за подання позовної заяви майнового характеру до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved