Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до Хустського районного суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру стягуваних аліментів. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 13.11.2017 року сторони уклали шлюб. За час подружнього життя у них народилися двоє дітей донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Хустського районного суду від 06.09.2021 року шлюб між ними розірвано. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач [PERSON] є здоровою людиною, працює сезонним робітником в Чеській Республіці, однак на утримання дітей коштів в добровільному порядку не надає. Рішенням Хустського районного суду від 22.02.2022 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1800 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.01.2022 року до досягнення ними повноліття. Однак враховуючи ту обставину, що на сьогоднішній день діти підростають і пропорційно збільшуються витрати на утримання дітей. З моменту присудження аліментів участі в утриманні дітей та їх вихованні не приймає, станом на сьогоднішній день в нього виникла заборгованість із сплати аліментів за сім місяців. В своїй заяві [PERSON] просить суд збільшити розмір аліментів на утримання дітей. Відповідно до ч.2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідачу\~ [PERSON] направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами та було запропоновано подати відзив. Однак відповідач своїм правом не скористався, відзиву на позовну заяву не подавав. В матеріалах справи міститься розписка згідно якої відповідач отримав матеріали 02.08.2024 року. Відповідно до ч.3 ст. 223, ч. 2 ст. 247\~ ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.\~ Отже,суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено та\~ належними доказами доведено, що 13.11.2017 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Рішенням Хустського районного суду від 06.09.2021 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.13-14). За час подружнього життя у них народилися двоє дітей донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно (а.с.10-11). Рішенням Хустського районного суду від 22.02.2022 року у справі №309/12/22 вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1800 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.01.2022 року до досягнення ними повноліття (а.с.15-17). Згідно частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, а згідно ч. 1 статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), та ст.. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, в редакції Закону від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Тобто, з прийняттям Верховною Радою України Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», запроваджено правовий механізм зміни, за рішення суду, способу стягнення аліментів попередньо, визначений рішенням суду. Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника, суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ч. 1 ст. 182 СК України, з урахуванням змін внесених згідно із Законами від 17 травня 2017 року № 2037-VIII та від 3 липня 2018 р., № 2475-VІІІ, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини; стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявності на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведеності стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, суд повинен враховувати встановлені ч. 2 ст. 182 СК України, з урахуванням змін внесених згідно із Законами від 17 травня 2017 року № 2037-VIII та від 3 липня 2018 р., № 2475-VІІІ, гарантії прав дитини, а саме, що: - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; - мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи матеріальне становище сторін, інтереси дітей та реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти, з врахуванням принципу співмірності, розумності аліменти у розмірі по 3000 грн. відповідатимуть інтересам дітей і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. У зв`язку з чим, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп. Враховуючи викладене,

Outcome: approved