Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-09 00:00:00

13.06.2024 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 04.11.2022 вона та відповідач уклали шлюб, який було зареєстровано ВДРАЦС у м.Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління МЮ, актовий запис №3346. Від спільного проживання у шлюбі однією сім`єю із відповідачем, у них народився син - [PERSON] , [INFO] , який знаходиться на її утриманні. На даний час вони спільно, як чоловік та дружина, не проживають. Між нею та відповідачем не досягнуто згоди щодо розміру аліментів, які він має сплачувати на утримання їхнього малолітнього сина. Добровільно відповідач аліменти на даний час також не сплачує. Незважаючи на її неодноразові звернення, відповідач на даний час матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобов`язаний надавати. Вона сама не може забезпечити нормального життєвого існування та розвитку їхньої дитини, крім цього зважаючи на те, що в даний час відбувається подорожчання як продуктів харчування так і одягу, вона не в змозі сама в повному обсязі хоча б мінімально задовольнити потреби дитини. Відповідач є працездатним, працює, отримує дохід, а тому позивач вважає, що він може надавати матеріальну допомогу на утримання на її утримання до досягнення дитиною трьох років. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання, у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову 13.06.2024 і до досягнення сином [PERSON] , [INFO] трьохрічного віку, тобто до [INFO] . Ухвалою суду від 18.06.2024 призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, приходить до наступного висновку з огляду про таке. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 04.11.2022 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис №3346 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] . Дитина знаходяться на утриманні позивача, що не заперечується відповідачем та підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с. 4). Відповідно до Витягу з Реєстру Турбівської територіальної громади (а.с. 3) позивач [PERSON] , [INFO] , проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 08.05.2019. З Витягу №15-15/1185 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 20.06.2023 (а.с. 5) виданого [PERSON] слідує, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] з 10.06.2023 по теперішній час, [PERSON] , [INFO] з 28.01.1993 по теперішній час, [PERSON] , [INFO] з 08.05.2019 по теперішній час, [PERSON] , [INFO] з 18.01.2006 по теперішній час, [PERSON] , [INFO] з 08.05.2019 по теперішній час, [PERSON] , [INFO] з 12.12.2001 по теперішній час та [PERSON] , [INFO] з 08.05.2019 по теперішній час (а.с. 5). Таким чином, судом встановлено, що дитина проживає разом із позивачем, перебуває на її утриманні. Як зазначено у позові, сторони спільно як чоловік і жінка, не проживають, дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, відповідач офіційно працює у відділенні Нової Пошти в м. Липовець. Інших дітей на утриманні у відповідача немає. На утримання сина та дружини відповідач на даний час коштів не надає. Відповідно до ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За встановлених судом обставин, що підтверджені належними та допустимими доказами, позивач наділена правом на звернення до суду із вищевказаною вимогою. Водночас суд звертає увагу, що ст. 84 СК України закріплює право на одержання матеріальної допомоги до досягнення дитиною трирічного віку саме за дружиною, жінкою, а не за одним з батьків, з яким залишилась проживати дитина. На переконання суду, таке рішення законодавця пояснюється тим, що до досягнення дитиною трирічного віку саме жінка, як матір, перебуває у більш слабкому, більш уразливому становищі, що покладає на батька дитини додатковий обов`язок щодо надання такій жінці матеріальної допомоги. Відтак, у ст. 84 СК України фактично закріплена презумпція можливості батька дитини надавати матеріальну допомогу матері дитини, спростування якої покладається саме на батька. Тобто саме на батька покладається тягар доказування відсутності у нього можливості надавати таку допомогу. Відповідач є працездатним, працює та отримує дохід, доказів протилежного суду не надано. Як було встановлено вище судом, відповідач не надав належних та допустимих доказів щодо матеріальної неспроможності та неможливості нести аліментний обов`язок по відношенню до дружини, з якою проживає дитина, тому суд виходить з доведеності того факту, що відповідач не має істотних протипоказань до роботи, відтак може надавати матеріальну допомогу позивачу як матері своєї дитини. Крім цього, суд звертає увагу, що право обирати спосіб стягнення аліментів визначено законодавцем за одержувачем аліментів, тоді як позивач визначила такий спосіб у частці від доходу відповідача. Вирішуючи питання про розмір допомоги, суд виходить з того, що заявлений позивачем розмір аліментів не суперечить вимогам чинного законодавства, відповідає вимогам розумності та справедливості та сукупний розмір аліментів не буде перевищувати половини доходу відповідача, при цьому, 10.06.2026 спільній дитині сторін вже має виповнитись три роки, що є наслідком припинення такого зобов`язання. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Суд допускає негайне виконання даного рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується правилами Глави 8 ЦПК України. Ураховуючи те, що позов задоволено у повному обсязі, а при пред`явлені його до суду позивач була звільнена від сплати судового збору, відтак суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір. На підставі ст.ст. 84, 180-184 СК України,

Outcome: approved