Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-09 00:00:00

13 листопада 2023 року [PERSON] звернулась до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до територіальної громади в особі Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа:приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ріхтер Наталія Володимирівна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що вона є рідною донькою [PERSON] , [INFO] , який [INFO] помер. За життя, 26 жовтня 2012 року батько склав заповіт, згідно якого все своє майно він заповів позивачці. Після смерті батька відкрилась спадщина на домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1223285500:01:031:0547. Перед смертю [PERSON] тяжко хворів і єдиною хто піклувався про нього була позивач, а після смерті позивачка займалась похованням і після його смерті перебувала у тяжкому стресовому стані, проходила лікування в зв`язку з вертеброгенною люмболгією з вираженим больовим синдромом, ірадіацією в ліву нижню кінцівку. Не будучи юридично обізнаною про необхідність звернення до нотаріуса для отримання спадщини, позивач 03 жовтня 2023 року звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому як вона пропустила шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини. У зв`язку з чим вона звернулася до суду з зазначеним позовом. Відзиву на позов не надходило. Ухвалою вказаного суду від 20 листопада 2023 року було відкрите загальне позовне провадження та розпочате підготовче провадження. Ухвалою від 23 січня 2024 року за клопотанням представника позивача витребувано спадкову справу. 01 лютого 2024 року до суду надійшла інформаційна довідка щодо відсутності спадкової справи. 26 березня 2024 року представником позивача поданий уточнений позов з заявою про заміну належного відповідача. Ухвалою від 26 березня 2024 року прийнятий уточнений позов, залучено належного відповідача. Ухвалою суду від 14 травня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового засідання. Позивач та/або його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує. Просить їх задовольнити на підставі поданих доказів, що містяться в матеріалах справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений судом, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Ріхтер Н.В. в судове засідання не з`явився, у своєму клопотанні просила розглянути справу за її відсутності. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків, а саме. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , про що 01 лютого 2023 року Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зроблений відповідний актовий запис № 229, що вбачається з копії свідоцтва про смерть. Позивач у справі - [PERSON] , згідно її свідоцтва про народження, є донькою [PERSON] . Згідно з копією заповіту, складеного 26 жовтня 2012 року та посвідченого секретарем Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, [PERSON] все своє майно, що належить йому на день смерті заповів [PERSON] .. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 24 листопада 1987 року - [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 17 січня 2014 року державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Крутько Л.П., [PERSON] є спадкоємцем майна після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , а саме: земельної ділянки площею 1,995 га (ріллі 1,995га) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1223285500:01:031:0547, яка розташована на території Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ріхтер Н.В. 03 жовтня 2023 року за вих. № 573/01-16 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] у зв`язку з тим, що нею пропущений встановлений ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини. Як вбачається з довідки, виданої Піщанською сільською радою 02 жовтня 2023 року [PERSON] до дня смерті постійно проживав та був зареєстрований в будинку [ADDRESS] . Разом з ним був зареєстрований син - [PERSON] , [INFO] . Згідно акту фактичного проживання, складеного 10 жовтня 2023 року депутатом Піщанської сільської ради Новомосковського району за участі сусідів, вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживає за адресою: будинок [ADDRESS] . Як вбачається з довідки, виданої КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Піщанської сільської ради, [PERSON] з 28.07.2023 року по 04.08.2023 року знаходилась на амбулаторному лікуванні в Піщанській АЗПСМ з діагнозом: вертеброгенна люмболгія з вираженим больовим синдромом, ірадіацією в ліву нижню кінцівку. Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру інформація у спадковому реєстрі після смерті [PERSON] , померлого [INFO] відсутня. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як встановлено вимогами ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання норм закону, тощо, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах від 04 листопада 2015 року 6-1486цс15 та від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Верховний Суд в постанові від 20 жовтня 2021 року у справі № 405/7111/19-ц (провадження № 61-10591св21) зробив правовий висновок, згідно з яким при оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суди повинні розмежовувати два періоди та оцінювати наявність об`єктивних, непереборних перешкод для реалізацією особою права на прийняття спадщини. Перший період - період визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), а другий період - від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом при визначенні додаткового строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Пленум Верховного Суду України в п.24 Постанови від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування роз`яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 30.01.2020 №487/2375/18, від 17.02.2020 №357/732/19, від 27.02.2020 у справі №419/3788/17, від 21.05.2020 у справі №404/251/17, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Наведений перелік не є вичерпним та дозволяє застосування до спірних правовідносин аксіоми цивільного судочинства: Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem, яка означає У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права. Позивач у своєму позові посилається на те, що спадкодавець помер [INFO] , у період коли в країні після 24 лютого 2022 року було введено воєнний стан, а також факт, що вона знаходилась на лікуванні, що зумовило неможливість своєчасного звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті її батька, а тому нею пропущений строк, визначений ст. 1270 ЦК України з поважних причин. Оскільки [PERSON] помер [INFO] , шестимісячний строк на прийняття спадщини завершився 30 липня 2023 року, тоді як позивач з заявою про прийняття спадщини звернувся 03 жовтня 2023 року. Позивачем строк на прийняття спадщини було пропущено із поважних причин, якими є хвороба позивачки, введення на території України 24 лютого 2022 року - воєнного стану, що разом зумовило неможливість своєчасно подати заяву про прийняття спадщини. А тому причини несвоєчасного звернення з заявою про прийняття спадщини дійсно були поважними і не залежали від її волі. Аналіз вищенаведеного переконує суд в тому, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved