Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі - 3\~000,00 грн щомісячно, починаючи з дня подання позову до закінчення навчання, або до досягнення 23-х річного віку; стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати у розмірі 42\~410,00 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що повнолітній син сторін [PERSON] , [INFO] , продовжує навчання у Державному університеті «Житомирська політехніка». Син навчається на денній формі, тому позбавлений можливості працювати та отримувати самостійний заробіток. Крім того, у 2023 році на утримання сина [PERSON] позивач понесла витрати на придбання одягу у розмірі 21\~821,50 грн, на навчання 12\~500,00 грн, придбання телефону 50\~499,00 грн. оскільки відповідач на даний час офіційно не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, аліменти просить стягнути у твердій грошовій сумі. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 30.01.2024 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Інших заяв по суті справи до суду не надійшло. Позивач у судове засідання не з`явилась, щодо дати, часу та місця розгляду справи повідомлялась належним чином, позивач та її представник подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, у яких вказано, що позивач позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, щодо дати, часу та місця розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Згідно з довідкою про склад сім`ї №1/2 від 11.01.2024, яка видана ОСББ «Крошенська 4/4А», [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . До складу її сім`ї входить син [PERSON] , [INFO] (а.с. 22). 15.08.2023 між Державним університетом «Житомирська політехніка» та [PERSON] укладено договір про навчання у закладі вищої освіти [PERSON] , відповідно до умов якого начиння здійснюється за денною формою, фінансування здійснюється за рахунок коштів фізичних осіб (а.с. 8,9). Відповідно до довідки №325/23 від 19.09.2023, яка видана Державним університетом «Житомирська політехніка», [PERSON] є студентом 1-го курсу денної форми навчання. Навчання здійснюється на контрактній основі. Термін навчання за навчальним планом складає з 01.09.2023 по 30.06.2026 (а.с. 10). 21.08.2023 та 22.11.2023 [PERSON] перерахувала на рахунок Державного університету «Житомирська політехніка» кошти за навчання [PERSON] на загальну суму 12\~500,00 грн, що підтверджується копіями платіжних інструкцій АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.11, 12). Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються\~главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті\~199,\~200,\~201\~цього\~Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей). Також відповідно до п. 20\~Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.1, 2\~ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно зі\~статтею 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу.\~\~При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Нормами ст.191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову. Відповідно до\~ст. 201 СК України\~до відносин між батьками і повнолітнім сином щодо надання йому утримання застосовуються норми статей\~187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Статтями\~81,\~83 ЦПК України, передбачено кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. За нормами ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідач є батьком повнолітнього [PERSON] , [INFO] , та зобов`язаний його утримувати, оскільки останній потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням в університеті, тому суд дійшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача на утримання сина, який продовжує навчання, у розмірі 2\~000,00 грн щомісячно, починаючи з 28.12.2023 і до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку. Суд не вбачає підстав для стягнення аліментів у заявленому позивачем розмірі у сумі 3\~000,00 грн, оскільки позивач не довела належними та допустимими доказами, що є її обов`язком, що потреби повнолітнього сина виправдовують стягнення аліментів у зазначеному розмірі. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання [PERSON] . Відповідно до вимог частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Тлумачення відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. При цьому, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Також, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12.12.2019 у справі №756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01.04.2020 у справі №521/16268/18 (провадження № 61-20458св19). Заявляючи вимогу про стягнення додаткових витрат на дитину позивач посилається на те, що у 2023 році на утримання сина [PERSON] позивач понесла витрати на придбання одягу у розмірі 21\~821,50 грн, на навчання 12\~500,00 грн, придбання телефону 50\~499,00 грн. Суд зазначає, що витрати на одяг та взуття, придбання сматрфону, не є додатковими витратами, оскільки такі витрати охоплювались розміром аліментів, що стягувались з відповідача до досягнення дитиною повноліття. Додаткові витрати на утримання дитини - це не додаткові кошти, які слід стягувати з платника аліментів через те, що сума аліментів не покриває всіх необхідних витрат на дитину, які включають в себе, зокрема, придбання одягу, взуття, продуктів харчування, підручників, оплату навчання, проведення дозвілля дитини, тощо. У такому разі потрібно вирішувати питання про збільшення розміру аліментів. У матеріалах справи відсутні докази того, що придбання смартфону вартістю 50\~499,00 грн зумовлене особливими потребами дитини. У постанові Верховного Суду від 26.08.2020 у справі №336/1488/19 зазначено, що навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України. Крім того, позивач не навела мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини. Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо навчання сина. Таким чином, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача витрат на придбання одягу, телефону та оплату навчання, оскільки позивач не довела, що такі витрати зумовлені особливими обставинами, тому позов у цій частині задоволенню не підлягає. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

Outcome: partial