Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

Короткий зміст вимог позовної заяви. У липні 2024 року Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» звернулося до Суворовського районного суду міста Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання у розмірі 30666 грн. 89 коп. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що позивач забезпечує тепловою енергією квартиру [ADDRESS] , в якій проживає відповідач, особовий рахунок № [NUMBER] було відкрито на відповідача у справі. За даним особовим рахунком станом на 01.08.2023 року існує заборгованості в сумі: 30666 грн. 89 коп. Як зазначено позивачем, відповідач не виконує взяті на нього зобов`язання по оплаті за надані позивачем послуги, у зв`язку із чим з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість в сумі: 30666 грн. 89 коп. та понесені судові витрати. Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи. Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 25.07.2024 року справу було передано за підсудністю до Малиновського районного суду м. Одеса. 13.08.2024 року справу було отримано Малиновським районним судом міста Одеси. Після надходження позовної заяви, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою суду Малиновського районного суду м. Одеси від 14.08.2024 року по справі було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні з повідомленням сторін. На адресу суду 04.09.2024 року (вх. № 48595) від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. Згідно поданого відзиву відповідач зазначив, що не є власником квартири за якою виникла заборгованість у розмірі: 30666 грн. 89 коп., з підстав того, що відповідач 29.12.2015 року продав квартиру, та власником нерухомого майна з указаної вище дати є [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченим Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фадєєвою Н.О. Таким чином, на думку відповідача, він не є користувачем послуг, які надавались позивачем за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позовних вимог. До відзиву відповідач надав копії документів на підтвердження обставин викладених у відзиві. Судом встановлено, що вказаний вище відзив було направлено відповідачем на офіційну електронну адресу позивача 04.09.2024 року, що вбачається із наданого відповідачем скріншоту з електронної скриньки. Позивач КП "Теплопостачання міста Одеси" правом на подання відповіді на відзив не скористалось. На підставі викладеного суд вважає можливим розглянути справу по суті за наявними у матеріалах справи письмовими документами. В судове засідання, яке відкладалося, з`явилася представник відповідача, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог відповідача з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву. Представник позивача до суду на розгляд справи не з`явився, 06.09.2024 року надав суд заяву про розгляд справи без його участі (вх. №11222), позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу на підставі наявних у ній письмових документів, інших заяв або клопотань не заявив. У зв`язку з викладеним судом встановлено, що позивач про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, а відтак, підстав для відкладення слухання справи передбачених, ст.\~223\~ЦПК України не встановлено. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч.3 ст. 211 ЦПК України). Суд, дослідивши письмові докази по справі на підтвердження обставин викладених у позові та на спростування позовних вимог в їх сукупності, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, дійшов висновку, що позовні вимоги КП «Теплопостачання міста Одеси» до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані позивачем послуги задоволення не потребують, з огляду на таке. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що за адресою: кв. [ADDRESS] КП «Теплопостачання міста Одеси» відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Також, судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 29.12.2015 року [PERSON] , продав, а [PERSON] , купила квартиру [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу зареєстровано в реєстрі № 4230. Відповідно до Реєстру нарахувань та сплат по абоненту - особовий рахунок [NUMBER] [PERSON] , адреса: [ADDRESS] , за період з листопада 2008 року по липень 2023 року, заборгованість відповідача станом на 01.08.2023 року становить 30666 грн. 89 коп. Інших належних та допустимих доказів стосовно наявних між сторонами правовідносин, матеріали цивільної справи не містять. Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми нарахованої останнім заборгованості за спожиті послуги з теплопостачання та постачання гарячої води. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права, на підставі яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та врегульовані положеннями ЦК України та ЖК України. Згідно Статуту КП «Теплопостачання міста Одеси», затвердженого рішенням Одеської міської ради, який наявний у мережі Інтернет, метою його створення є задоволення потреб територіальної громади міста шляхом здійснення господарської діяльності, пов`язаної з виробництвом та постачанням теплової енергії та іншої діяльності з метою отримання прибутку в порядку, визначеному законодавством України. Рішенням Одеської міської ради № 1173-V від 05.04.2007 року «Про визнання виконавців житлово-комунальних послуг у м. Одеса» КП «Теплопостачання м. Одеси» визначено виконавцем послуг з постачання теплової енергії на опалення та гарячої води у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Одеси. Відповідно до статей 66, 67, 162\~ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Пунктом 1 ч. 1 ст.\~7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст.\~7\~цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Крім того, відповідно до ст.\~322\~ЦК України на власника покладається тягар утримання майна. Відповідно до ст.\~202\~ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Згідно ст.\~655\~ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. В ухвалі ВССУ від 20.11.2013 року по справі № 6-29503св13 зазначено, що у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа (у даному разі - ст. 21, 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається його власником і обов`язки з оплати вказаних послуг виникають у них лише перед останнім (ст. 156 ЖК України). Відповідно ч. 2 ст.\~48\~ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. За змістом ст.\~51\~ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Відповідачем є та зі сторін у процесі, яка вказується позивачем як порушник його права. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Тому, неналежним відповідачем є особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом. Стаття 13\~ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Отже, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Матеріалами справи встановлено, що власником квартири за якою рахується заборгованість з 2015 року є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу майна з 29.12.2015 року. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови від\~12.06.2009\~року №\~2\~«Про застосування\~норм цивільного\~процесуального законодавства\~при розгляді\~справ у\~суді першої\~інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ст. 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача. Слід зазначити, що в матеріалах справи містяться докази щодо направлення відповідачем копії відзиву позивачу у справі, однак, позивач не звертався до суду з будь-якими заявами або клопотаннями щодо залучення належного відповідача, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності. Зважаючи на викладене та в зв`язку з поданням позивачем позовної заяви до [PERSON] , який є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки права позивача вказаним ним відповідачем жодним чином не порушено, а суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи, наявні правові підстави для відмови у задоволенні позову. Згідно положення п. 2 ч. 1 ст.141 ЦПК України, судові витрати понесені з розглядом справи у разі відмови в позові - покладаються на позивача.

Outcome: dismissed