Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. З березня 2022 року відповідач припинив забезпечувати належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згоди щодо розміру аліментів, які відповідач має сплачувати на утримання дитини між сторонами не досягнуто. Вказав, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на рівні 60% з усіх видів заробітку, оскільки працює в Англії на посаді пакувальника та має постійний дохід у розмірі 3072 євро, має автомобіль «Audi», який був придбаний ним в Англії, інших осіб на утриманні не має. Враховуючи викладене просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 60% з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.06.2024 року і до повноліття дитини, а також стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 22000 гривень. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, представником позивача надано клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують та просять задовольнити в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду. Враховуючи вимоги\~ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в раз якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Пунктом 1 ч. 3 ст. 2 ЦПК України визначено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є верховенство права. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст.ст.12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.2\~ст.78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.2\~ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.09.2023 року (а.с. 12-13). Батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] і [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 10). Згідно Витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №2201 від 29.06.2023 малолітня дитина зареєстрована разом з матір`ю, за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. ч. 8, 9 ст.7\~Сімейного кодексу\~України (далі-СК України), регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. За ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 СК України). Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні. При визначені розміру аліментів судом враховуються обставини, визначені ст. 182 СК України, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 3 ст.\~181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст. 183 СК України). З матеріалів справи вбачається, що представник позивача просив стягнути з відповідача аліменти у розмірі 60%\~з усіх\~видів його\~ заробітку(доходу),\~що становить\~3/5\~частки заробітку\~(доходу).\~ За змістом позовної заяви - відповідач є працездатним, інших утриманців або інших аліментних зобов`язань не має, вказана обставина не спростована відповідачем, а тому дитина має право на утримання від відповідача по справі. Отже, виходячи з принципу справедливості, розумності, з урахуванням потреб дитини та обов`язку обох батьків утримувати дитину, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , а саме у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. Суд відхиляє доводи представника позивача\~щодо можливості\~відповідача сплачувати\~аліменти у\~заявленому розмірі,\~а саме\~60%\~з усіх\~видів його\~заробітку,\~оскільки він\~працює в\~Англії та\~має постійний\~дохід у\~розмірі 3072\~євро,\~або 136388\~гривень,\~ оскільки належними та допустимими доказами вказані обставини не підтверджені. Суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Згідно з ч.1 ст.191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З матеріалів справи вбачається, що днем пред`явлення позову до суду є 13 червня 2024 року, що підтверджується відміткою на 1 примірнику позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд приходить до висновку про звернення до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст.141\~ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. Щодо стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, суд зазначає наступне. \~ \~ \~ \~Статтею 133 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. \~ \~ \~ \~Згідно\~ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Статтею 141 ЦПК України\~визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до правової позиції викладеної у Додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження витрат на правову допомогу адвоката під час розгляду даної справи, представником позивача до суду надано: договір про надання правничої допомоги від 25.05.2024 року, відповідно до умов якого сторони погодились, що оплата по цьому договору складає 22000 грн.; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю; квитанцію про сплату грошових коштів у сумі 22000 грн. згідно договору про надання правничої допомоги від 25.05.2024 «Про стягнення аліментів на малолітню дитину» та скріншот з банківського додатку про успішність переказу коштів у сумі 22050,00 грн. на ім`я [PERSON] . Враховуючи, що справа розглядалася в порядку спрощеного провадження, як малозначна, представник участі у судових засіданнях не приймав, оцінюючи обґрунтованість доводів представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, суд вважає, що заявлена представником позивача сума є необґрунтованою, не співмірною та не відповідає критеріям розумності та справедливості. Таким чином,

Outcome: partial