Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач - [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в якому в обґрунтування своїх вимог вказувала, що її на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . 20 травня 2024 року вона звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно з метою реєстрації права власності на житловий будинок з господарськими, 1975 року забудови, але її було відмовлено в зв`язку з тим, що зареєструвати право власності на вищевказаний житловий будинок не має можливості, оскільки надані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно. Таким чином, позивач в порядку передбаченому законом намагалася зареєструвати право власності на житловий будинок, але в зв`язку з тим, що не має всіх документів, які вимагає реєстратор, вона змушена звернутись до суду з позовом про визнання права власності на даний житловий будинок із господарськими будівлями. Позивач згідно заяви просила справу розглянути у її відсутність та позов просила задовольнити. Відповідач: Зеленогірська селищна рада Одеської області надала до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника, заперечень по справі не має. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 07 червня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в загальному порядку. Ухвалою від 14 серпня 2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, а тому судом ухвалено про розгляд справи у відсутність сторін. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що 20 травня 2024 року [PERSON] звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно з метою реєстрації права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , але її відмовлено. Державний реєстратор у своїй відповіді від 20 травня 2024 року повідомив, що зареєструвати право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , не має можливості, оскільки надані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст.27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на об`єкт нерухомості може бути зареєстроване на підставі: договорів, укладених в порядку встановлених законом,; свідоцтв про право власності на нерухоме майно; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації; рішень судів, що набрали законної сили… (а.с.13). В судовому засіданні встановлено, що позивачу належить житловий будинок літ. «А» загальною площею 94,8 кв.м, житловою площею 39,3 кв.м., із господарськими будівлями: літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В», гараж літ. «Д», погріб літ. «Г», огорожа - № 1-3, який розташований : [ADDRESS] , загальною вартістю 157127 грн.. Зазначені обставини підтверджуються висновком про технічний стан житлового будинку, технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями, заповітом, довідкою Ясенівського старостинського округу № 3 Зеленогірської селищної ради Подільського району Одеської області, відповідно до якої відповідно до записів по господарської книги №6 стр76 № 57-1, власником житлового будинку, який розташований по [ADDRESS] є [PERSON] , довідкою Любашівського РБТІ /а.с.8-17/. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Відповідно до ч.1 ст.31 ЗУ «Продержавну реєстраціюречових правна нерухомемайно таїх обтяжень`від 01липня 2004року (зі змінами тадоповненнями), для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки,господарські (присадибні) будівлі іспоруди, прибудови доних, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення не господарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Крім цього, відповідно до п. 80 Постанови КМУ № 1127 від 25 грудня 2015 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, може проводитись на підставі документів, передбачених статтею 31 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Частиною 3 п. 78 вищевказаного Порядку встановлено, що документ, який відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не вимагається в разі державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року. З технічного паспорта на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] вбачається, що житловий будинок з надвірними та господарськими спорудами збудовані до 05 серпня 1992 року (а.с.6-9). Згідно записів по господарської книги №6 стр76 № 57-1, власником житлового будинку, який розташований по [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.17) Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Частина друга цієї ж статті встановлює, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Разом із тим, Згідно ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позовна будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи необмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження усправі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином в результаті вище зазначених обставин позивач позбавлений можливості оформити своє право власності на вищевказаний житловий будинок в позасудовому порядку, тому суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на житловий будинок із господарськими будівлями, 1975 року забудови, що розташований по по [ADDRESS] . Розподіл судових витрат між сторонами Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач не просив вирішити питання щодо розподілу судових витрат, а отже підстави для відшкодування витрат відсутні. Підстави для негайного виконання рішення відсутні. Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися. На підставі викладеного та

Outcome: approved