Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-19 00:00:00

09 квітня 2024 року представник позивача [PERSON] , адвокат Пека З.О. подала до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області позовну заяву до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, в якому просить: - стягнути з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , ( [INFO] РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання [PERSON] ( [INFO] ), у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 квітня 2024 року цивільну справу передано до провадження судді Івченко Т.П. Ухвалою судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 квітня 2024 року відкрито справу в порядку спрощеного позовного провадження. 05 вересня 2024 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] у відставку, цивільну справу№ 208/2667/24 передано до провадження судді Гречаній В.Г В обґрунтування позову зазначила, наступне. [PERSON] та [PERSON] 20 травня 2009 року розірвали шлюб. Від шлюбу з Відповідачем вони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю і знаходиться на її повному забезпеченні. В зв`язку з тим, що батько ніякої участі у вихованні дитини не приймав, матеріально не забезпечував, Позивач зверталася декілька разів до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з позовами про стягнення аліментів, та на підставі останнього рішення суду від 11.05.2022 року по справі № 208/9348/21 було вирішено змінити спосіб і розмір стягнення аліментів, призначених за рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 листопада 2010 року з твердої грошової суми на 1/4 частку від усіх видів заробітку (доходу) відповідача на утримання дитини - [PERSON] [INFO] , але не менше як 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання судовим рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття. Спільна донька проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Мати одна не в змозі самостійно утримувати доньку, оскільки її заробітна плата складає до 7000 тис.грн. на місяць, інших видів доходу у неї не має. Окрім того позивач має ще одну неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] . У зв`язку з цим вона опинилася в скрутному матеріальному становищі. Донька потребує матеріальної допомоги в зв`язку з тим що навчається і не має можливості самостійно забезпечувати себе матеріально під час навчання. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки добровільно не надає, проте, як стало відомо зі слів державного виконавця офіційно працює в корпорації АТБ, він має постійний заробіток, дохід і має можливість допомагати доньці на рівні її базових потреб. Відповідач [PERSON] \~ про дату, час та місце судових засідань повідомлений згідно до вимог ст. 130 ЦПК України, в судові засідання не прибував, причини неявки суду не повідомляв, заяв, клопотань не подавав. Крім того, відповідач не скористався своїм правом та не подав в строк, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття позовного провадження, відзив на позов, який має відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, та докази в підтвердження обставин, на яких ґрунтується заперечення, а також не подав зустрічний позов. 20 вересня 2024 року через канцелярію суду представник позивача [PERSON] , адвокат Пека З.О. подала заяву, згідно до змісту якої просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. Статтею 223\~Цивільного\~процесуального\~кодексу України визначені наслідки неявки учасника справі у судове засідання. Зокрема, згідно з частиною 3\~статті 223 Цивільного процесуального кодексу України\~якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності сторін. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 20 травня 2009 року розірвали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 20.05.2009 року. Від шлюбу з Відповідачем вони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.04.2006 року. Донька проживає разом з матір`ю, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання від 22.06.2022 року, відповідно якої [PERSON] з 08.04.2016 року і по теперішній час проживає за адресою: [ADDRESS] . На підставі рішення суду від 11.05.2022 року по справі № 208/9348/21 було вирішено змінити спосіб і розмір стягнення аліментів, призначених за рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 листопада 2010 року з твердої грошової суми на 1/4 частку від усіх видів заробітку (доходу) відповідача на утримання дитини - [PERSON] [INFO] , але не менше як 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання судовим рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття. [INFO] [PERSON] , [INFO] досягла віку повноліття, що підтверджується копією паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданим 06 липня 2024 року. Згідно до довідки Комунального закладу «Кам`янський фаховий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради» від 15 березня 2024 року № 3194, [PERSON] , є здобувачем освіти Комунального закладу «Кам`янський фаховий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради» 2 курс, група СС-30/22, форма навчання денна (бюджет), зарахована 01.09.2022 року наказ №104-о від 29.07.2022 року, навчання закінчує 27.06.2026 року. Відповідно до довідки про доходи, позивачка [PERSON] працює в КЗ «Заклад дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу №40 «Вогник» КМР на посаді завідуючої господарством та її заробітна плата за період з 1 жовтня 2023 року по 31 березня 2024 року в сумі склала 48938,56 грн. Також, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , позивачка [PERSON] має ще одну неповнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна дотримуватись норм процесуального законодавства. Частиною першою статті 6 Конвенції, яка з огляду на приписи частини першої\~статті 9 Конституції України,\~статті 10 ЦК України\~є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до\~статті 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України\~передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6\~статті 81 ЦПК України\~передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до\~ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до пункту 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України\~передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом\~статті 191 СК України\~аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до\~ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд виходить з положень\~ст. 182 СК України, відповідно до якої, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.1 ч.1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. Обов`язковими умовами стягнення аліментів на повнолітню дочку (сина), яка продовжує навчання, є потреба повнолітньої дочки (сина) у матеріальній допомозі і спроможність батьків надавати утримання з урахуванням їх матеріального, сімейного становища, стану здоров`я тощо. У своїй постанові від 29.01.2018 по справі № 622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст.185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються\~главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті\~199,\~200,\~201 Сімейного кодексу). Матеріальне становище повнолітньої дочки (сина), яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу тощо. Відповідач в судові засідання не прибував, пояснень з приводу справи не надав, не скористався своїм правом та не подав в строк, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття позовного провадження, відзив на позов, який має відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, та докази в підтвердження обставин, на яких ґрунтується заперечення, а також не подав зустрічний позов. Повнолітня [PERSON] є донькою відповідача, продовжує навчання на денній формі після досягнення нею 18 років у Комунальному закладі «Кам`янський фаховий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради», через що потребує матеріальної допомоги від свого батька на час такого навчання. В свою чергу відповідач, будучи працездатного віку, таку допомогу своїй доньці надавати може, внаслідок чого [PERSON] повинен сплачувати аліменти на утримання [PERSON] , 2005 року народження, на час її навчання. Відтак, враховуючи встановлені судом обставини, можливість надання матеріальної допомоги відповідачем його повнолітній донці [PERSON] , яка продовжує навчання та потребує такої допомоги з боку батька, який є працездатним, дотримуючись визначеного принципу рівності обов`язку обох батьків по утриманню їх дітей, суд приходить до висновку про необхідність задоволення повністю позовних вимог [PERSON] із стягненням з відповідача на її користь аліментів на утримання [PERSON] в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, до досягнення нею 23-х років, щомісячно, починаючи з 09 квітня 2024 року та до досягнення нею 23-річного віку, але не більше, ніж до закінчення навчання, тобто до 27 червня 2026 року. На переконання суду, стягнення аліментів в такому розмірі відповідатиме потребам [PERSON] у допомозі батька та можливостям останнього надавати таку допомогу з огляду на його працездатний вік, засадам розумності, справедливості, співмірності та обов`язку матері [PERSON] у наданні такої допомоги донці нарівні з батьком. Будь-яких інших доказів, які б дозволяли прийти до висновку про необхідність стягувати аліменти в іншому розмірі чи взагалі відмовити у їх стягненні, суду не надано та в ході судового розгляду не встановлено. За змістом статті 191\~СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2024 становить 3028 гривень 00 копійок. Із позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено позовну вимогу немайнового характеру. Відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1211,20 гривень. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог\~ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі ст. ст.\~141,\~180,\~182,\~183 Сімейного КодексуУкраїни\~та

Outcome: approved