Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що [PERSON] є клієнтом відповідача, відповідно, у неї в АТ КБ «Приватбанк» був відкритий картковий рахунок № [NUMBER] . Проте, вночі, 27.06.2024 на її електронну адресу прийшло повідомлення про нетиповий вхід до додатку «Приват24». Після таких дій, зайти в додаток «Приват24» позивачка не змогла. Після чого, вранці, вона звернулася до оператору відповідача та за допомогою оператора здійснила вхід до застосунку, в якому побачила перерахунок грошових коштів зі своєї картки на картку Райффайзен банку на загальну суму 92095,00 грн. Окрім того, вказує, що також звернулася до правоохоронних органів щодо вчинення відносно неї кримінального правопорушення, відтак, вважає, що після виявлення безпідставного списання коштів, вона невідкладно повідомила про цей факт банк та звернулася до правоохоронних органів. 02.07.2024 [PERSON] звернулася до відповідача з претензією щодо повернення їй викрадених коштів, проте 05.07.2024 отримала від відповідача відмову, яка мотивована тим, що клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту звернення до банку та блокування платіжної картки. На час звернення до суду із позовом кошти не повернуті, на підставі викладеного, просить суд стягнути з АТ КБ «Приватбанк» списані кошти у розмірі 92095,00 грн., 71834,00 грн. пеню, та відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. Ухвалою суду від 02.08.2024 у справі за вказаним позовом відкрито провадження за правилами (спрощеного) позовного провадження, з повідомленням сторін. 21.08.2024 від представника АТ КБ «Приватбанк» - Пономарьова С. Г. до суду надійшов відзив, у якому зазначив, що вхід в додаток «Приват24» був здійснений під авторизацією позивача та з використанням її фінансового телефону. Повідомляє, що позивачка до ранку 27.06.2024 не вживала жодних дій на блокування її рахунку. Окремо зазначає, що 01.10.2021 у зв`язку зі зміною умов та правил надання Банківських послуг позивачкою було додатково підписано та погоджено заяву про приєднання до умов та правил надання послуг, яку позивачка підписувала шляхом накладення свого підпису стілусом на планшеті у відділенні АТ КБ «Приватбанк». Окрім того, відмітив, що позивачка була зареєстрована в ПК «Приват24» з логіном [NUMBER] , номер телефону не змінювався останньою, або третіми особами, у зв?язку із чим, на номер телефону в разі проведення транзакцій та інших операцій, приходять повідомлення. sms-повідомлення використовуються банками у процесі двофакторної автентифікації клієнтів, що передбачає використання додаткової інформації, яка приходить у вигляді sms-повідомлення на телефон клієнта. При кожній спробі надходить нове sms-повідомлення з іншою інформацією. Двофакторна автентифікації вважається більш захищеним способом проти однофакторної. Таким чином, можна зробити висновок, що проведені операції з переказу коштів з картки позивача було здійснено особисто позивачем. Звертає увагу суду й на те, що на даний час судове розслідування у справі не завершено, а отже неможливо встановити, що списання грошових коштів з рахунку позивачки відбулося не на підставі її розпорядження, в порядку, передбаченого законом. 24.08.2024 від [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій доводи відповідача у відзиві вважала необґрунтованими, з огляду на те, що вона знаходиться в окупації, у м. Мелітополь, а отже її фінансовий телефон вже третій рік не працює, телефонного зв`язку за цим номером у неї також немає. Окрім того, вказує, що відсутність вироку в кримінальному провадженні не є підставою для відмови в позові. Вказує, що відповідач у відзиві не навів жодних належних та допустимих доказів на спростування її доводів, та не довів, що вона, як володілець та користувач картки своїми діями сприяла у доступі до карткового рахунку. В той же день від [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. 28.08.2024 до суду від представника АТ КБ «Приватбанк» - Пономарьова Г. С. надійшла заява про долучення до справи доказів, у якій просив суд долучити опис посекундної хронології подій, що мали місце 27.06.2024, а також: копію паспорту споживчого кредиту; копії виписку по рахунку позивачки; копію анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк». В судовому засіданні представник АТ КБ «Приватбанк» проти позову заперечував, просив відмовити. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, ураховуючи заяву [PERSON] про розгляд справи без її участі, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] є клієнтом АТ КБ «Приватбанк» за договором банківського обслуговування та на її ім`я був відкритий картковий рахунок № [NUMBER] у національній валюті гривня. 27.06.2024, в проміжок часу з 1:50 по 2:50 було проведено 9 платіжних операцій щодо списання (перерахуванню) коштів, що підтверджуються платіжними інструкціями: Р24А29119529610474 на суму 1000 грн.; Р24А29119530179275 на суму 900 грн.; Р24А29119531364570 на суму 965 грн.; Р24А29119541199731 на суму 980 грн.; Р24А29119550597709 на суму 950 грн.; Р24А29119557933643 на суму 29800 грн.; Р24А29119557376227 на суму 29900 грн.; Р24А29119559299169 на суму 27000 грн.; Р24А29119564258200 на суму 600 грн. Всього, у сумі 92095 грн. 02.07.2024 [PERSON] звернулася з заявою до правоохоронних органів про вчинення відносно неї кримінального правопорушення. Відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за №12024082140000070 від 02.07.2024 з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за частиною четвертою статті 185 КК Розслідування на момент розгляду цієї справи триває, винні особи не встановлені. 02.07.2024 [PERSON] звернулася до банку з претензією про повернення грошових коштів на її картковий рахунок. 04.07.2024 відповідачем - АТ КБ «Приватбанк» надано відповідь про відмову у поверненні коштів, що були списані 27.06.2024, оскільки клієнт неce відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на платіжній картці даних, до моменту звернення клієнта в банк та блокування платіжної картки і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки платіжної картки в стоп-лист Платіжною системою. За претензією позивачки, працівниками АТ КБ «ПриватБанк» по факту можливого шахрайства було проведено первісну перевірку та 12.07.2024 [PERSON] було надано відповідь, у якій зазначено про те, що вказані позивачкою дії можливо було здійснити лише за допомогою використання її фінансового телефону та іншої особистої інформації, відтак у банку відсутні підстави для повернення коштів. Відповідно до частини 1 статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Частиною першою статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Згідно зі статтею 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його ж рахунка, банк повинен негайно, після виявлення порушення, зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Статтею 1 Закону України «Про платіжні послуги» визначено, що автентифікація - процедура, що дає змогу надавачу платіжних послуг установити та підтвердити особу користувача платіжних послуг та/або належність користувачу платіжних послуг певного платіжного інструменту, наявність у нього підстав для використання конкретного платіжного інструменту, у тому числі шляхом перевірки індивідуальної облікової інформації користувача платіжних послуг; користувач платіжних послуг - фізична особа або юридична особа, яка отримує чи має намір отримати платіжну послугу як платник або отримувач (або обидва одночасно) та/або є власником електронних грошей (цифрових грошей Національного банку України), а в разі надання послуг банком - клієнт банку; неналежна платіжна операція - платіжна операція, внаслідок якої з вини особи, яка не є ініціатором або надавачем платіжних послуг, здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі; неналежний платник - особа, з рахунку якої списано кошти без законних підстав (помилково або неправомірно); платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді пластикової чи іншого виду картки; платіжна операція - будь-яке внесення, переказ або зняття коштів незалежно від правовідносин між платником і отримувачем, які є підставою для цього. Відповідно до статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Частиною 20 статті 38 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний: надати емітенту інформацію для здійснення контактів у порядку, визначеному договором; зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та умов договору, укладеного з емітентом; не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права; не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції; негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації. За змістом статті 68 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» електронна взаємодія надавача платіжних послуг із користувачем здійснюється лише після автентифікації користувача, який є фізичною особою, або уповноваженого представника користувача, який є юридичною особою. Надавачі платіжних послуг зобов`язані застосовувати посилену автентифікацію користувача під час: 1) отримання користувачем доступу до рахунку за допомогою засобів дистанційної комунікації; 2) ініціювання дистанційної платіжної операції; 3) будь-яких інших дій у разі підозри вчинення шахрайства (або існування ризику шахрайства) чи інших неправомірних дій (або існування ризику вчинення інших неправомірних дій). Надавачі платіжних послуг зобов`язані розробити та застосовувати елементи посиленої автентифікації, які мають бути незалежними, щоб виявлення факту несанкціонованого доступу до одного захищеного елемента або його розголошення не загрожувало надійності інших елементів, а також запровадити заходи із забезпечення захисту конфіденційності даних автентифікації. Для проведення дистанційних платіжних операцій надавачі платіжних послуг зобов`язані застосовувати посилену автентифікацію платника, що включає використання унікальних для кожної окремої операції даних, які дають змогу пов`язувати (в результаті виконання алгоритму співставляти контрольний показник з даними операції) операцію на певну суму і конкретного отримувача. Статтями 86, 87 Закону України «Про платіжні послуги» визначена відповідальність надавачів платіжних послуг та платників під час виконання платіжних операцій. Так, надавач платіжних послуг несе відповідальність перед користувачами за невиконання або неналежне виконання платіжних операцій відповідно до закону та умов укладених між ними договорів, якщо не доведе, що платіжні операції виконані цим надавачем платіжних послуг належним чином. Надавачі платіжних послуг несуть відповідальність, визначену цим Законом, за виконання помилкової, неакцептованої платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених цим Законом строків. Користувачі мають право на відшкодування в судовому порядку шкоди, заподіяної надавачем платіжних послуг внаслідок помилкової, неналежної, неакцептованої платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених цим Законом строків. Надавач платіжних послуг у разі виконання помилкової, неналежної, неакцептованої платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених цим Законом строків зобов`язаний на запит користувача, якого він обслуговує, невідкладно вжити заходів для отримання всієї наявної у надавача платіжних послуг інформації про платіжну операцію та надати її користувачу без стягнення плати. Надавачі платіжних послуг, що обслуговують платників, несуть перед ними відповідальність за неакцептованими платіжними операціями. У разі виконання неакцептованої платіжної операції надавач платіжних послуг зобов`язаний негайно після виявлення факту виконання неакцептованої платіжної операції або після отримання повідомлення платника (залежно від того, що відбувалося раніше) повернути за рахунок власних коштів суму неакцептованої платіжної операції на рахунок платника, а також сплатити йому пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день від дня списання з рахунку платника коштів за неакцептованою платіжною операцією до дня повернення коштів на рахунок платника. Надавач платіжних послуг зобов`язаний також відшкодувати платнику суму утриманої/сплаченої неналежним платником комісійної винагороди за виконану неакцептовану платіжну операцію (за наявності такої комісійної винагороди). Платник зобов`язаний негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити надавача платіжних послуг у визначеному договором порядку про факт виконання з його рахунку неналежної або неакцептованої платіжної операції для тримання відшкодування за такою операцією. Платник має право вимагати відшкодування коштів за неналежною платіжною операцією, за умови повідомлення про це надавача платіжних послуг протягом 90 календарних днів з дати списання коштів за такою операцією з його рахунку. Зазначений у цій частині строк не застосовується, якщо надавач платіжних послуг не дотримався свого обов`язку щодо інформування платника про виконані платіжні операції згідно з вимогами цього Закону. До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації відповідно до статті 38 цього Закону ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на платника. З моменту повідомлення платником емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом. Відповідно до пунктів 143, 144 Положення «Про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 № 164, надавач платіжних послуг у разі виконання помилкової платіжної операції з рахунку неналежного платника, якщо власник рахунку/держатель невідкладно повідомив про платіжні операції з використанням платіжного інструменту, які ним не виконувалися, зобов`язаний негайно після виявлення помилки або після отримання повідомлення (залежно від того, що відбулося раніше) переказати за рахунок власних коштів суму платіжної операції на рахунок неналежного платника. Надавач платіжних послуг зобов`язаний також відшкодувати неналежному платнику суму утриманої/сплаченої неналежним платником комісійної винагороди за виконану помилкову платіжну операцію (за наявності такої комісійної винагороди). Надавач платіжних послуг повинен сприяти власнику рахунку/держателю в поверненні коштів за неналежною платіжною операцією з використанням платіжного інструменту шляхом негайного надання доступної йому інформації про таку операцію (без стягнення плати), уключаючи інформацію, отриману на його запит від надавача платіжних послуг, що обслуговує неналежного отримувача. Надавач платіжних послуг, який обслуговує неналежного отримувача, для встановлення правомірності платіжної операції з використанням платіжного інструменту в разі опротестування неналежної платіжної операції власником рахунку та/або держателем та/або на вимогу емітента зобов`язаний після отримання відповідного повідомлення негайно заблокувати кошти в сумі неналежної платіжної операції на рахунку неналежного отримувача на строк до 30 календарних днів. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення її до цивільно-правової відповідальності. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Тобто, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такі висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 13.05.2015 у справі № 6-71цс15 та постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 202/10128/14-ц, від 13.09.2019 у справі № 501/4443/14-ц, від 20.11.2019 у справі № 577/4224/16-ц, від 17.06.2021 у справі № 759/4025/19, від 16.08.2023 № 176/1445/22. Сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними. Указані висновки відповідають висновкам Верховного Суду, які викладені у постанові від 16.08.2023 у справі № 176/1445/22 (провадження № 61-8249св23). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.02.2018 в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) вказано, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Таким чином, обставинами які мають бути обов`язково встановлені під час розгляду цієї справи для її правильного вирішення є, обставини щодо вчинення або не вчинення споживачем банківських послуг (позивачем) дій, які сприяли незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати спірні платіжні операції від її імені. Так, в своєму позові [PERSON] посилається на те, що 27.06.2024 вночі з рахунку № [NUMBER] несанкціоноване зняття кредитних грошових коштів на загальну суму 92095,00 грн. Стверджує, що зазначені транзакції вона не проводила, й вважає, що саме через недбалість працівників банку та незабезпеченість банком належної безпеки її особистих даних, стало можливим здійснення зняття коштів з її кредитної картки (проведення транзакцій), шляхом авторизації допомогою введення даних по її картці. Поряд з цим, відповідно до проведеної службової перевірки за фактом шахрайських дій у відношенні клієнта [PERSON] встановлено , що переказ коштів з рахунку позивачки № [NUMBER] здійснений шляхом створення платежу в системі дистанційного обслуговування клієнтів Internet Banking Приват24 (далі - Приват24). Вхід в «Приват24» був здійснений під авторизацією позивачки. При даній процедурі клієнт вводить свої ім`я користувача і пароль та входить у «Приват24», створює необхідний платіж, вводить тільки йому відомий ключ доступу і після цього до банку надходить платіжне доручення, відповідно до якого банк здійснює переказ коштів. Тобто, вказані дії можливо було здійснити лише за допомогою використання фінансового телефону позивача та іншої особистої інформації. Отже, вхід в додаток Приват 24 був здійснений під авторизацією позивача та з використанням її фінансового телефону. Позивачка стверджує, що отримала в ніч 27.06.2024 на електронну пошту повідомлення, про нетиповий вхід до додатку «Приват24». Однак, вона проігнорувала таке повідомлення банку та до ранку не телефонувала на гарячу лінію, та не вчинила дій, щоб заблокувати належну їй картку. При цьому, суд звертає увагу, що саме клієнт зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та негайно повідомляти банк про операції, які не виконувалися ним. До моменту такого повідомлення відповідальність у повному обсязі за всі операції несе виключно клієнт. Окрім того, в даному випадку як зазначено позивачем у позові, внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та порушене кримінальне провадження №12024082140000070 від 02.07.2024 за ст.185 КК України, однак на даний час досудове розслідування не завершене, а тому не можливо зробити висновок про те, що списання грошових коштів з рахунку позивача було здійснено не на підставі розпорядження позивача в порядку, передбаченому законодавством та умовами договору. На підставі вищевикладеного, суд приходить висновку, що на даний час, кошти перераховані відповідно до здійснених операцій позивача, вини банку в перерахуванні коштів третім особам не має, держатель невідкладно про операції, які він не здійснював, банк не повідомив, а відтак не має підстав для стягнення коштів з банку. Більше того, не проводити платежі банк не мав права, адже у відповідності до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України мав належним чином виконати передбачене договором зобов`язання. Суд вважає вважає неприйнятними доводи позивачки про те, що її фінансовий номер нею не використовується на протязі трьох років, оскільки вона проживає на даний час в окупації, з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що фінансовий номер позивачки - [NUMBER], номер телефону останньою або третіми особами не змінювався. Поряд з цим, [PERSON] звертаючись до суду із даним позовом, вказуючи свої контактні дані, зазначає саме вищезгаданий номер телефону [NUMBER] , що спростовує її доводи про те, що вона не користується таким номером протягом трьох років. Суд звертає увагу й на те, що обгрунтовання позовних вимог позивачки базується на посиланнях на Постанови Правління НБУ №705 від 05.11.2014 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів». Проте, дана Постанова втратила чинність на підставі Постанови Національного банку №164 від 29.07.2022, відтак не може братися судом до уваги. Оскільки порушеного права позивачки не доведено, вимоги про стягнення пені та моральної шкоди також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмовb у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed