Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

Представник АТ «Акціонерно-комерційний банк «Львів» (далі - АТ «АКБ «Львів» просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача [PERSON] 222252,90 гривень заборгованості за кредитним договором №16150/111/2022 від 28 січня 2022 року. Вимоги обґрунтовано тим, що 28 січня 2022 року між сторонами укладений кредитний договір №16150/111/2022, за умовами якого АТ «АКБ «Львів» надало [PERSON] кредит в сумі 200000,00 гривень під 37,8% до 27 січня 2026 року. Відповідач систематично не виконує взяті на себе зобов`язання, тому відповідно до умов договору позивач вимагає дострокового погашення існуючої заборгованості, яка станом на 14 червня 2024 року становить 222252,90 гривень, з яких: 184545,99 гривень за кредитом, 37706,91 гривень за процентами. При цьому, нарахування процентів зупинено з 14 січня 2023 року дня призову відповідача на військову службу під час мобілізації. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 24 червня 2024 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зв`язку з поверненням адресованого відповідачу поштового відправлення з копією вказаної ухвали без вручення за закінченням терміну зберігання, ухвалою від 06 серпня 2024 року судом постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності та висловив згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач про розгляд справи по суті двічі був повідомлений у встановленому законом порядку, у тому числі шляхом публікації судового оголошення на офіційному сайті судової влади, однак в судові засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, про причини неможливості розгляду справи за його відсутності не сповістив. З огляду на викладене суд провів заочний розгляд позову відповідно до положень ст.ст.280, 281 ЦПК України. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. 28 січня 2022 року АТ «АКБ «Львів» /Банк/ та [PERSON] /позичальник/ уклалали кредитний договір № 16150/111/2022, за умовами якого банк зобов`язався надати у власність позичальникові грошові кошти (кредит) в розмірі 200000,00 гривень до 27 січня 2026 року зі сплатою 37,8 % річних, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитом (п.1.1, 1.3, 3.2 договору). Відповідно до п.1.4 договору видача банком кредиту здійснюється одноразово, безготівково та на поточний рахунок позичальника. Згідно з п.5.8 банк вправі вимагати дострокове повернення кредиту, сплати відсотків, комісій та інших належних платежів за цим договором, у випадках, обумовлених цим договором і чинним законодавством. Відповідно до п.2.3.2 кредитного договору банк має право вимагати дострокове повернення кредиту, процентів, комісій та інших платежів за договором у разі несвоєчасної сплати процентів та/або неповернення суми кредиту (частину кредиту). Банк перерахував кредитні кошти в сумі 200000,00 грн на картковий рахунок відповідача, що підтверджується меморіальним ордером №924443 від 28.01.2022. У зв`язку із наявністю простроченої заборгованості за договором, банк 09 травня 2024 року надіслав відповідачу вимогу про дострокове виконання грошового зобов`язання та погашення кредитної заборгованості в загальній сумі 222252,90 гривень. Цей лист відповідач отримав особисто 17 травня 2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом Існування між сторонами кредитних правовідносин належним чином підтверджене доданою до позову копією кредитного договору № 16150/111/2022 від 28.01.2022 з додатком. Кредитний договір містить усі істотні умови, необхідні для даного виду правочинів. Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки щодо надання кредитних коштів і їх повернення зі сплатою відповідних відсотків за користування. Досліджені у справі докази достатньо підтверджують виконання позивачем взятого на себе зобов`язання по наданню [PERSON] кредитних коштів в сумі 200000,00 грн. Натомість, відповідач свої договірні зобов`язання у визначений договором строк не виконував. Існування у відповідача заборгованості перед позивачем доводиться доданим до позову розрахунком заборгованості, підтвердженим банківською випискою, відповідно до яких заборгованість відповідача перед позивачем станом 13 червня 2024 року становить 222252,90 гривень, яку становлять: 184545,99 гривень заборгованості за кредитом, 37706,91 гривень заборгованості за процентами. Відповідно до довідки [INFO] від 27.01.2023 № 197 відповідач [PERSON] наказом від 14.01.2023 № 9-од призваний на військову службу по мобілізації в особливий період та направлений для проходження військової служби до військової частини [NUMBER] . З розрахунку заборгованості вбачається, що нарахування процентів за користування кредитом позивач припинив з 14 січня 2023 року. Отже,\~заявлена сума\~заборгованості відповідає\~положенням п.15 ст.14 Закону України Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також п.2.3.2 кредитного договору щодо права банку вимагати дострокового повернення кредиту та процентів. При розгляді справи суд відповідно до вимог статей 10, 12, 13 ЦПК України керується принципом верховенства права та розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для вирішення справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач не надав суду доказів, які б спростували твердження позивача щодо невиконання ним умов договору, наявності заборгованості та її розміру, через що у суду відсутні підстави не приймати надані позивачем докази. Таким чином, дослідженими у справі доказами повно та об`єктивно доведено, що відповідач взятого на себе зобов`язання щодо погашення кредиту та інших складових кредитного зобов`язання належним чином не виконував, тим самим порушив умови договору, у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість в загальній сумі 222252,90 гривень, яка підлягає стягненню в користь позивача в судовому порядку. Виходячи з викладеного, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими і доведеними, тому позов підлягає повному задоволенню. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved