Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Октябрського районного суду м.Полтави з позовом до [PERSON] , визначивши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Полтавську універсальну аграрно-промислову біржу, в якому прохала визнати договір купівлі-продажу частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що зареєстрований на Полтавській універсальній аграрно-промисловій біржі в Журналі біржових угод з нерухомістю 05 грудня 1997 року, договору присвоєний інвентарний номер постійного зберігання 50-Н, який укладений між [PERSON] , як покупцем, та [PERSON] , як продавцем, та зареєстрований у КП Бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 10 грудня 1997 року за реєстровим № 14374 у реєстровій книзі № 104, - дійсним. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 05 грудня 1997 року [PERSON] , яка померла [INFO] , придбала у [PERSON] частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться у [ADDRESS] . Угода купівлі-продажу не була посвідчена нотаріально, оскільки укладалася на Полтавській універсальній аграрно-промисловій біржі. На той час діяв Закон України «Про товарну біржу», відповідно до ст. 15 якого, договори, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Вказана частка належала відповідачу на підставі свідоцтва про право на спадщину від 14.11.1994 року виданого Першою полтавською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 2-3312. Покупець повністю сплатив продавцю вартість нерухомого майна, яку визначили у договорі 3\~750 грн., про що є наявні розписки. Продавець звільнила частку житлового будинку, а покупець її прийняла, тобто сторони виконали всі умови договору купівлі-продажу. Таким чином, договір купівлі-продажу вважається таким, що відбувся. Вона є спадкоємицею першої черги за законом після смерті матері [PERSON] 15 грудня 2023 року вона звернулася до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Гетало О.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [PERSON] на частку житлового будинку, що знаходиться у [ADDRESS] . Спадкова справа після смерті [PERSON] заведена приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полежаєвою Н.П. 14 травня 2015 року за № 19/2015, в якій містяться заяви від імені дочки [PERSON] про прийняття спадщини та чоловіка [PERSON] про відмову від спадщини, в тому числі про відмову від обов`язкової частки у спадщині. Від інших осіб заяв не надходило. У видачі свідоцтва про право на спадщину приватним нотаріусом їй було відмовлено, оскільки під час укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна від 05 грудня 1997 року сторонами не дотримано вимог ст. 227 ЦК України щодо нотаріального посвідчення. Враховуючи, що при вчиненні договору купівлі-продажу всі дії були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності та відповідно до вимог чинного законодавства на той час, змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави Андрієнко Г.В. від 03 січня 2024 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави Савченко Л.І. від 04 квітня 2024 року справу прийнято до свого провадження, на підставі розпорядження керівника апарату Октябрського районного суду м. Полтави № 461 від 03 квітня 2024 року, згідно з яким призначено повторний автоматизований розподіл судових справ відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 № 30 (зі змінами), Засад використання автоматизованої системи документообігу Октябрського районного суду м. Полтави, затверджених зборами суддів Октябрського районного суду м. Полтави від 10 грудня 2020 року № 6 (зі змінами). Ухвалою суду від 24 червня 2024 року закрито підготовче провадження по справі. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, остання надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує (а.с.55). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, в порядку п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про судове засідання, про причини своєї неявки суд не повідомила (а.с.78-79). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Полтавської універсальної аграрно-промислової біржі у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомлено. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі даних і доказів. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] купила, а [PERSON] продала частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться у [ADDRESS] , що слідує із Договору від 01 грудня 1997 року, зареєстрованого на Полтавській універсальній агропромисловій біржі у Журналі біржових угод. У Договорі вказано, що відповідно до ст.227 ЦК України, Договір підлягає реєстрації в БТІ, що і було здійснено у реєстровій книзі № 104 за реєстровим № 14374 від 10.12.1997 року (а.с.8-9). Відповідно до Довідки Полтавської універсальної агропромислової біржі, між сторонами за Договором купівлі-продажу за № 50-Н від 05.12.1997 року повністю проведений розрахунок (а.с.10). Факт проведеної оплати за Договором купівлі-продажу у сумі 3\~730 грн. підтверджується Розписками від 11.11.1997 року та від 30.09.1998 року (а.с.11-12). [INFO] [PERSON] померла, що слідує із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Октябрським відділом ДРАЦС РС Полтавського МУЮ від 15 квітня 2015 року, а/з № 341 (а.с.21). Позивач [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21 вересня 1967 року, виданим Полтавським міським бюро РАЦС, та Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 19 травня 1990 року, виданим Міським палацом шлюбів м.Полтави (а.с.22-23). Із Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.12.2023 за вих. № 329/02-31, виданої приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гетало О.М., слідує, що 15.12.2023 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Гетало О.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [PERSON] на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] . Спадкова справа після смерті [PERSON] заведена приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полежаєвою Н.П. 14 травня 2015 року за № 19/2015, в якій містяться заяви від імені дочки [PERSON] від 14.05.2015 про прийняття спадщини та чоловіка [PERSON] від 14.05.2015 про відмову від спадщини, в тому числі про відмову від обов`язкової частки у спадщині. Від інших осіб заяв не надходило. У видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] відмовлено, оскільки Договір, яким посвідчено право власності на частку вказаного житлового будинку за Померлою [PERSON] не може бути прийнятий нотаріусом в якості документа, що підтверджує право власності, оскільки сторонами договору не додержано вимог ст. 227 ЦК України, чинного на час укладення договору, в частині його нотаріального посвідчення (а.с.24). Позивач [PERSON] 13 жовтня 2023 року виготовила Технічний паспорт на будинок [ADDRESS] у ПП ПБТІ «Інвентаризатор» (а.с.13-20) Відповідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується\~Конституцією України\~та законами України, у тому числі ст.ст.\~15,\~16 ЦК України\~та ст.ст.\~1,\~3,\~4 ЦПК України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право не визнається. У разі доведення в установленому порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, особа має суб`єктивне матеріальне право на їх задоволення. Враховуючи, що позивач позбавлений, з урахуванням наведених причин, оформити свої права як спадкоємець, цей спір підлягає розгляду судом. Спірні правовідносини між сторонами виникли 05 грудня 1997 року, тому при вирішенні спору підлягають застосуванню положення\~ЦК Української РСР. Відповідно до\~статті 224 ЦК Української РСР\~(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти. Відповідно до\~статті 4 ЦК Української РСР\~(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, в тому числі і з угод. Згідно зі\~статтею 41 ЦК Української РСР\~(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. За загальним правилом, визначеним у статтях\~47,\~227 ЦК Української РСР\~(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), договори купівлі-продажу жилого будинку (його частини) підлягали нотаріальному посвідченню. Згідно з частиною першою\~статті 128 ЦК Української РСР\~(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до\~статті 224 ЦК Української РСР\~(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені\~наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13.12.1995 року\~передбачали таку підставу для державної реєстрації об`єктів нерухомого майна як договори купівлі-продажу, зареєстровані біржою. Отже, законодавець на час виникнення спірних правовідносин не вимагав нотаріального посвідчення договору відчуження нерухомості у разі укладання такого договору на товарній біржі. При укладенні договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності відбувся, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме: купівлі-продажу частини жилого будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] . Отже, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволеній чинним законодавством України на момент його вчинення. Сторони узгодили усі істотні умови договору купівлі-продажу, зокрема щодо об`єкту продажу нерухомості. При цьому, у пункті 4 договору купівлі-продажу було узгоджено ціну 3\~750 грн., які продавець отримала після підписання вказаного договору. Частиною другою\~статті 47 ЦК Української РСР\~(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено право суду визнати не посвідчений нотаріально договір дійсним, якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулось повне або часткове виконання договору. Верховний Суд неодноразово висловлював позицію щодо можливості визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного на товарній біржі дійсним, зокрема у постановах від 12 вересня 2018 року у справі № 522/50/16-ц, від 16 січня 2019 року у справі № 487/9435/15-ц, від 29 травня 2019 року у справі №489/7537/15-ц. Положеннями\~статті 328 ЦК України\~визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що сторони домовились щодо всіх важливих умов договору купівлі-продажу, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне виконання цього договору, продавцеві [PERSON] було передано кошти за спірне майно, а покупець [PERSON] отримала вказане майно. За вказаних обставин, відповідно до ч. 2 ст.\~47, ст.227 ЦК України\~в редакції 1963 року договір купівлі-продажу спірного майна може бути визнаний судом дійсним, спосіб захисту порушеного права обраний позивачем правильно. Положеннями\~ст.1216 ЦК України\~визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі вимог\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст.\~1277\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі\~ст.\~1258\~ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. \~У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, що слідує зі змісту ч.1 ст. 1261 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Враховуючи, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері [PERSON] , яка прийняла спадщину, вона має право на звернення до суду з даним позовом. На підставі викладено, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та визнання дійсним договору купівлі продажу частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що зареєстрований на Полтавській універсальній аграрно-промисловій біржі в Журналі біржових угод з нерухомістю 05 грудня 1997 року, договору присвоєний інвентарний номер постійного зберігання 50-Н, який укладений між [PERSON] , як покупцем, та [PERSON] , як продавцем, та зареєстрований у КП Бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 10 грудня 1997 року за реєстровим № 14374 у реєстровій книзі № 104.

Outcome: approved