Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-19 00:00:00

Заявники [PERSON] , [PERSON] через свого представника адвоката Ігнатова Є.Є. звернулись до суду з заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України та просять встановити факт народження дитини [PERSON] , яка народилася [INFO] в м. Севастополь, Україна від батьків: матері [PERSON] , [INFO] , громадянки України та батька [PERSON] , [INFO] , громадянина України.. Підставою для звернення стало те, що наразі заявники перебувають на тимчасово окупованій території та не мають можливості отримати свідоцтво про народження дитини, а також зареєструвати факт народження дитини в органах ДРАЦС. У судове засідання заявники та їх представник не з`явились. Просили розгляд справи проводити без їх участі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник заінтересованої особи Комунарський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явився, не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України). Частиною третьою статті 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. На осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами. Згідно з частинами першою та другою статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи. Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі\~неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин. З урахуванням викладеного, суд розглянув справу за відсутності представника заінтересованої особи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав. Статтею 317 ЦПК України встановлено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України. Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~(далі Закон), для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 23 грудня 2022 року за № 1668/39004, вся територія Автономної Республіки Крим є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією з 20.02.2014. Згідно з Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-IX від 17.07.2020, в Автономній Республіці Крим утворено Ялтинський район (з адміністративним центром у місті Ялта) у складі територій, що адміністративно підпорядковані міським радам міст Алушта, Ялта до дня прийняття цієї Постанови. Відтак місто Севастополь з 20.02.2014 та станом на 20 вересня 2024 є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією. Згідно ч. 1\~ст. 18 Закону, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до\~ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Заявники, як на підставу подання до суду вказаної заяви, посилаються на те, що вони наразі перебувають на тимчасово окупованій території України, а відтак позбавлені можливості звернутись до органу державної реєстрації актів цивільного стану стосовно реєстрації народження дитини. Разом з тим, матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження вказаної інформації. Матеріали справи містять копію Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03 вересня 2024 року відділом записів актів цивільного стану Гагарінського району міста Севастополя Управління ЗАГС міста Севастополя, у якому вказано, що [INFO] у м. Севастополь, Російська Федерація, народилась [PERSON] , матір`ю якого є [PERSON] громадянка Російської Федерації, а батьком [PERSON] громадянин Російської Федерації. Вказаний документ видано установою, що знаходиться на тимчасово окупованій території та належним чином не легалізовано. Крім того, слід звернути увагу, що відповідно до вищевказаного документу, батьки дитини є громадянами Російської Федерації. Відтак, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів належності заявників до громадянства України станом на день народження дитини [INFO] . Вказане не дає змоги суду впевнитись у тому, що заявники є громадянами України. Наразі орган державної реєстрації актів цивільного стану реєструє народження дитини у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року. Пунктом 2 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичний висновок про народження, сформований в Реєстрі медичних висновків електронної системи охорони здоров`я відповідно до Порядку формування та видачі медичних висновків про народження в Реєстрі-медичних висновків електронної системи охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 18 вересня 2020 року № 2136, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30 вересня 2020 року за № 953/35236.; б) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; в) медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; ґ) медичний документ, виданий компетентним суб`єктом іншої держави, що підтверджує факт народження, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження такою жінкою. Всупереч вищевказаним вимогам, заявником на підтвердження факту народження дитини не надано належних та допустимих доказів. Щодо наданої суду копії документу під назвою «эпикриз выписной из медицинской карты стационарного больного № [NUMBER] » (мовою оригіналу) не можливо встановити, що саме [PERSON] народила дитину. Відповідно до ч. 3 ст. 317 ЦПК України, у рішенні про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Щодо прохання заявників про зазначення батьком дитини [PERSON] слід вказати наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Згідно з ч. 1 ст. 126 Сімейного кодексу України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 135 ЦПК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Крім того, відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 11 липня 2022 року 99200004 Відділом запису актів цивільного стану Ленінського району міста Севастополя Управління РАЦС міста Севастополя, [PERSON] , який народився [INFO] та [PERSON] , яка народилася [INFO] , 25 серпня 2017 року зареєстрували шлюб за актовим записом № 925. Однак, даний факт реєстрації шлюбу, з видачею відповідного свідоцтва, на тимчасово окупованій території України є недійсним, оскільки є таким, що не створює правових наслідків. Беручи до уваги, що матеріали справи не містять відомостей щодо перебування заявниці [PERSON] матері дитини у шлюбі з [PERSON] , а також до заяви не додано рішення суду про встановлення батьківства за [PERSON] , підстав для внесення запису про батька дитини з прізвищем, інакшим від прізвища матері дітей, наразі не вбачається. Окремо слід зауважити, що спільна заява жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, з метою визначення походження дитини від батька може бути подана саме до органу державної реєстрації актів цивільного стану, а не суду. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно зі ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до приписів ст.ст. 77,78 ЦПК України докази мають бути належними і допустимими. Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги недоведеність заявниками та їх представником обставин, викладених у заяві, а також підстав для звернення до суду, заява про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed