Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-09 00:00:00

05.12.2023 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява [PERSON] , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, [PERSON] , про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна, у якій заявник просить визнати недієздатною [PERSON] та призначити заявника [PERSON] опікуном над недієздатною [PERSON] . Вимоги заяви мотивовано тим, що заявник є рідним братом [PERSON] . Остання зареєстрована та мешкає разом із заявником за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є інвалідом 1 групи, має психічне захворювання, яке призводить до обмеження її життєдіяльності, самообслуговування, орієнтації, спілкування, контролю за своєю поведінкою, до обмеження трудової діяльності, навчання та здобуття освіти. [PERSON] не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує медичного нагляду та лікування, сторонньої допомоги і контролю. [PERSON] перебуває на обліку лікаря-психіатра. Батько [PERSON] і заявника помер [INFO] . Мати [PERSON] і заявника - [PERSON] за донькою наглядати не може, оскільки сама має психічне захворювання з діагнозом: «Органічне ураження головного мозку». Заявник вказує, що увесь час за сестрою доглядає він сам. Заявник має добрий стан здоров`я, спиртними напоями та наркотичними засобами не зловживає, на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває. На теперішній час під опікою заявника ніхто не перебуває. Заявник має можливість та бажання доглядати за сестрою і бути її опікуном. У зв`язку із тим, що [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, вона може цим самим поставити себе у скрутний матеріальний стан та стати жертвою недобросовісних людей. Ухвалою суду від 07.12.2023 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами окремого провадження у складі одного судді та двох присяжних. Ухвалою суду від 25.01.2024 року у справі призначено проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи, витребувано необхідну для проведення експертизи медичну інформацію та зупинене провадження у справі до отримання висновку експерта. Ухвалою суду від 30.05.2024 року відновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні. Протокольною ухвалою суду від 10.09.2024 року закрите підготовче провадження у справі та суд перейшов до судового розгляду справи по суті у відкритому судовому засіданні. До початку проведення судового засідання представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі та просить прийняти по справі рішення згідно чинного законодавства України. До початку проведення судового засідання заявник та представник заінтересованої особи [PERSON] звернулись до суду із заявами про розгляд справи без їх участі та просять задовольнити заяву [PERSON] в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є інвалідом 1 групи з дитинства безстроково та потребує постійного стороннього догляду та нагляду (а.с. 21). Згідно довідки від 25.08.2023 року, [PERSON] отримує психіатричну допомогу у лікаря-психіатра в амбулаторному відділенні №1 КНП «МЗНПД» з діагнозом: «Розумова відсталість помірного ступеня» (а.с. 22). За змістом ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Згідно ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення свої дій та (або) керувати ними. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. (ч. 1 ст. 293 ЦПК України). Згідно п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Відповідно до ст. 298 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Згідно висновку судово-психіатричного експерта №347 від 02.04.2024 року, [PERSON] , [INFO] , виявляє ознаки хронічного психічного розладу у вигляді Помірної розумової відсталості (F 71.0 за МКХ-10). За своїм психічним станом у теперішній час [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 59-64). Таким чином, зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява в частині заявлених вимог щодо визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатною підлягає задоволенню. При визнанні особи недієздатною суд також виходить із положень ч. 6 ст. 300 ЦПК України, якою передбачено, що строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. В рішенні у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016 Конституційний Суд України зазначив, що системний аналіз законодавства України дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод. Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, у тому числі право на свободу та особисту недоторканність, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації (абзаци перший, третій, четвертий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини). Відповідно до ст. 41 ЦК України, правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема відсутність у неї права вчиняти самостійно будь-які правочини. Такі дії від імені недієздатної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Згідно норм ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК також убачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, та саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна. Отже призначення опікуна недієздатній особі, на думку суду, переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена можливості самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Порядок встановлення опіки над особою, яка визнана судом недієздатною, виконання опікуном своїх обов`язків та звільнення від повноважень опікуна визначений Главою 6 ЦК України та Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року №34/166/131/88 (далі - Правила). Згідно ст. 55 ЦК України та п. 1.2 Правил, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. У відповідності до приписів ст. 67 ЦК України та Розділу 4 Правил, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Статтею 58 ЦК України визначено коло осіб над якими встановлюється опіка, зокрема у ній зазначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун та піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Як передбачено ч. 5 ст. 63 ЦК України, фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів або піклувальників. Заявляючи вимогу про визнання фізичної особи недієздатною, заявник просить також призначити його опікуном. Заявник та [PERSON] є рідними братом та сестрою, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 4-5). Батько заявника та [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 23). Мати заявника та [PERSON] - [PERSON] отримує психіатричну допомогу у лікаря-психіатра в амбулаторному відділенні №1 КНП «МЗНПД» з діагнозом: «Органічне ураження головного мозку» (а.с. 24). Крім того, за даними ЄДРСР встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22.08.2024 року у справі №755/1878/24, матір заявника та [PERSON] - [PERSON] визнано недієздатною. Заявник та [PERSON] зареєстровані за однією адресою ( [ADDRESS] ), що підтверджується копією паспорту заявника, копією довідки про внесення відомостей до ЄДДР щодо [PERSON] , витягом з реєстру територіальної громади м. Києва та відповіддю з ЄДДР від 07.12.2023 року (а.с. 7-14, 18-19, 25, 33-34). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 05.06.1997 року, квартира [ADDRESS] належить в рівних долях заявнику, його сестрі [PERSON] та їхнім батькам (а.с. 30-31). За змістом висновку про стан здоров`я заявника від 07.11.2023 року, останній може виконувати функції опікуна (а.с. 26). Відповідно до довідки від 20.09.2023 року, заявник в амбулаторному відділенні КНП «МЗНПД» під наглядом лікаря-психіатра не перебуває (а.с. 27). Згідно довідки Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» від 02.10.2023 року, заявник за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває (а.с. 28). За даними Міністерства внутрішніх справ України, заявник станом на 08.11.2023 року до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с. 29). Обмежень, визначених ст. 64 ЦК України щодо призначення заявника опікуном, судом не встановлено. Відповідно до норм ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Статтею 56 ЦК України встановлено, що органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами. Частиною 1 ст. 60 ЦК України передбачено встановлення судом опіки над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначення опікуна за поданням органу опіки та піклування. Отже призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства по захисту порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Відповідно до змісту подання органу опіки та піклування від 19.07.2024 року та витягу з протоколу засідання опікунської ради від 18.07.2024 року, [PERSON] зареєстрована та проживає разом із заявником в квартирі, яка належить заявнику, [PERSON] та їх батькам. Житлово-побутові умови задовільні. Заявник не одружений, працює на посаді директора ТОВ «Скайтекавіа», за попереднім місцем роботи характеризується позитивно. Медичних протипоказань щодо призначення заявника опікуном над його сестрою немає. Заявник до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Донька кандидата в опікуни ( [PERSON] ) не заперечує щодо здійснення її батьком функцій опікуна над його сестрою. [PERSON] не зможе без опікуна самостійно здійснювати та забезпечувати свої права згідно чинного законодавства України, як наслідок буде позбавлена можливості повноцінного життя. Орган опіки та піклування вважає за доцільне призначити [PERSON] , [INFO] , опікуном над його сестрою [PERSON] , [INFO] , в разі визнання останньої рішенням суду недієздатною особою (а.с. 78-83). Враховуючи, що заявник [PERSON] є рідним братом [PERSON] , зареєстрований та проживає разом з сестрою, здійснює за нею догляд, медичних протипоказань щодо призначення його опікуном не має, не знятої чи не погашеної судимості також не має та в розшуку не перебуває, а також враховуючи особисті стосунки між братом та сестрою, які є близькими родичами, беручі до уваги, що мати [PERSON] має психічне захворювання та рішенням суду визнана недієздатною, що вказує на неможливість виконувати нею обов`язки опікуна, будь-які інші особи не виявили бажання виконувати обов`язки опікуна, наведене в сукупності дає підстави вважати можливим виконання [PERSON] обов`язків опікуна над недієздатною сестрою, тому суд убачає визначені законом підстави призначити заявника опікуном над недієздатною сестрою [PERSON] . Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до частини другої ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, [PERSON] , про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки і призначення опікуна підлягає задоволенню в повному обсязі. В силу положень ч. 5 ст. 300 ЦПК України, рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. На підставі викладеного,

Outcome: approved