Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-19 00:00:00

15 липня 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання матері дитини, яка не досягла трирічного віку в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Позов обґрунтовує тим, що 24 червня 2023 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Донька [PERSON] проживає разом з позивачем. У зв`язку з перебуванням у декретній відпустці позивач не має можливості працювати та заробляти кошти. На даний час позивач та її донька утримуються за рахунок коштів, які надають їй батьки. Відповідач офіційно працевлаштований та має фінансову можливість утримувати матір його дитини до досягнення останньою трирічного віку. Отже, у зв`язку з доглядом за дитиною донькою [PERSON] , [INFO] , позивач не має змоги працювати та утримувати себе, а тому вважає, що стягнення аліментів з відповідача на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку(доходу) щомісячно, і до досягнення донькою [PERSON] трирічного віку буде достатнім для забезпечення мінімальних потреб матері та дитини.\~\~ Ухвалою судді від 18 липня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за вищевказаним позовом, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін та відповідачу встановлено строк для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило. Відповідач [PERSON] у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву [PERSON] до суду не подав, будь-яких клопотань чи заяв про неможливість подання відзиву у встановлений судом строк від відповідача не надходило. Частиною 8 статті 178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. За відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами справи. Водночас, суд враховує, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з неподанням відповідачем відзиву на позовну заяву, зважаючи на те, що позивач не висловив своїх заперечень проти заочного розгляду справи, розгляд справи проведено в порядку заочного розгляду, передбаченого глави 11 ЦПК України, про що судом постановлено ухвалу. Суд, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного. Так, згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Смілянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 24 червня 2023 року, [PERSON] та [PERSON] 24 червня 2023 року зареєстрували шлюб, про що у цей же день складено відповідний актовий запис №151. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] » (а.с.5). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Смілянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 13 грудня 2023 року, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Як вбачається з витягів з реєстру територіальної громади №2024/008172661 від 10 липня 2024 року та №2023/007388080 від 14 вересня 2023 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.7, 8). Згідно довідки №01-16/1121 від 16 липня 2024 року Управління «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Смілянської міської ради, [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 01 березня 2024 року, [PERSON] з жовтня 2023 року отримує виключно соціальну виплату з відповідного бюджету від УПСЗН ВК Смілянської міської ради у сумі 2744 гривні 00 копійок (а.с.12). Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 01 березня 2024 року, [PERSON] працевлаштований та отримав доходи: у листопаді 2023 року у сумі 24308 гривень 55 копійок; у грудні 2023 року у сумі 80678 гривень 39 копійок\~ (а.с.13). Доказів проживання відповідача спільно з позивачем та їхньою малолітньою донькою, яка не досягла трирічного віку, перебування на утриманні відповідача малолітніх та неповнолітніх дітей, сплати останнім аліментів, стягнень з відповідача за виконавчими документами, а також неможливість надавати зазначену позивачем матеріальну допомогу, матеріали цивільної справи не містять та відповідачем не надані. Позивач у своєму позові заявила, а відповідач не надав суду жодних заперечень, що у зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивач перебуває у декретній відпустці, внаслідок чого не має змоги працювати і утримувати себе. Відповідно до ч.2 ст.91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Особливим видом права жінки на утримання є її право на утримання чоловіком у разі проживання з нею їхньої дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу жінки та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, законодавством України передбачено право жінки-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що жінка, з якою проживає спільна з чоловіком дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить жінці-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що відповідач відзиву на позовну заяву та заперечень щодо заявлених позовних вимог не надав, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягувати на користь позивача аліменти на утримання останньої у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення з заявою до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. Враховуючи, що позивач при зверненні до суду з позовною заявою про стягнення аліментів, відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», була звільнена від сплати судового збору, та приймаючи до уваги, що її позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне, з урахуванням вимог ч.1, ч.6\~ ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1211 гривень 20 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved