Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

І. Описова частина Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 11.06.2024 надійшов позов зі змісту якого позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики №74246525 в розмірі 10970,96 грн, за кредитним договором №10491-02/2022 в розмірі 5606,00 грн, за кредитним договором №11561-02/2022 в розмірі 4452,00 грн, за договором позики №0662036233 в розмірі 13972,50 грн, за кредитним договором №69728 в розмірі 6075,00 грн, а всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі 41076,46 грн. Свій позов ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" обґрунтовує тим, що 29.01.2022 між ТОВ "ФК" "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та відповідачем укладено договір позики №74246525, підписанням якого останній акцептував публічну пропозицію банку та беззастережно приєднався до умов договору. Відповідно до умов зазначеного кредитного договору первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Між первісним кредитором та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" 14.06.2021 укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги за вказаним кредитним договором, сума боргу складає 10970,96 гривень. 10.02.2022 між ТОВ "ФК "Інвеструм" та відповідачем укладено кредитний договір № 10491-02/2022, також 11.02.2022 ТОВ "ФК "Інвеструм" та відповідачем укладено кредитний договір № 11561-02/2022, підписанням якого останній акцептував публічну пропозицію банку та беззастережно приєднався до умов договору. Відповідно до умов зазначеного кредитного договору первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Між первісним кредитором та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" 08.12.2022 укладено договір факторингу №08122022, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги за вказаними кредитними договорами, сума боргу за кредитним договором № 10491-02/2022 складає 5606,00 грн та за кредитним договором № 11561-02/2022 складає 4452,00 грн . Також, 07.02.2022 між ТОВ "Інфінанс" та відповідачем укладено договір позики №0662036233, підписанням якого останній акцептував публічну пропозицію банку та беззастережно приєднався до умов договору. Відповідно до умов зазначеного кредитного договору первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Між первісним кредитором та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" 24.11.2022 укладено договір факторингу №24/11-22, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги за вказаним кредитним договором, сума боргу складає 13972,50 гривень. Також, 03.02.2022 між ТОВ "ФК "Авіа Груп" та відповідачем укладено кредитний договір №69728, підписанням якого останній акцептував публічну пропозицію банку та беззастережно приєднався до умов договору. Відповідно до умов зазначеного кредитного договору первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Між первісним кредитором та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" 05.01.2024 укладено договір факторингу №05012024, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги за вказаним кредитним договором, сума боргу складає 6075,00 гривень. Однак відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту та сплаті відсотків, тому є заборгованість перед позивачем на загальну суму 41076,46 грн, яку в добровільному порядку сплатити не бажає, що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом. Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 06.08.2024 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У позовній заяві зазначив, що розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, судом неодноразово здійснювались виклики відповідача відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а також шляхом направлення на зареєстровану адресу місця проживання відповідача судової повістки. Поштове відправлення було повернуто до суду з поміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 09.09.2024 постановлено про заочний розгляд справи та винесення заочного рішення суду. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідач у встановлений судом строк, відзив до суду на позов не подавав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, зустрічного позову не пред`являв, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. ІІ. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Згідно зі свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 624024 від 12.01.2010 встановлено, що ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" 05.12.2007 зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців ( а.с.71). Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи від 28.02.2012 та додатку до свідоцтва, встановлено, що ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" має право здійснювати фінансову компанію без отримання ліцензії та /або дозволів відповідно до законодавства: факторинг ( а.с.72). Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи від 25.04.2018 встановлено, що ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" зареєстровано як фінансову установу 20.10.2015 №2542 ( а.с.19). Відповідно до виписки із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 15.02.2021 ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" зареєстроване як юридична особа 30.06.2015, види економічної діяльності, 64.92 - інші види кредитування (основний) (а.с.20). Судом встановлено, що 29.01.2022 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] було укладено договір позики №74246525 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до умов зазначеного договору первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти, в сумі 7500,00 гривень строком на 64 дні, зі сплатою 1,6 % від суми кредиту на день (а.с. 11). ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" виконало зобов`язання за договором, надавши відповідачу грошові кошти у позику, однак [PERSON] не виконав\~взятих на\~себе за\~договором зобов`язань,\~грошові кошти\~та відсотки\~за їх\~користування не\~повернув,\~у зв`язку\~з чим\~йому нарахована\~заборгованість в\~розмірі 10970,96\~грн,\~ яку\~переуступлено ТОВ "ФК\~"Європейська\~агенція з\~повернення боргів"\~за договором\~факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 (а.с. 12-16). Відповідно до витягу з реєстру боржників №11 від 27.10.2023 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 [PERSON] нарахована заборгованість за договором позики №74246525 у розмірі 10970,96 грн, з яких: 6186,52 грн заборгованість за основною сумою боргу, та 4784,44 грн заборгованість за відсотками (а.с.17). Згідно наданого позивачем розрахунку, [PERSON] нарахована заборгованість за кредитним договором №74246525 від 29.01.2022 за період з 27.10.2023 по 30.04.2024, у розмірі 10970,96 грн, з яких: 6186,52 грн заборгованість за основною сумою боргу та 4784,44 грн заборгованість за відсотками (а.с.18). Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи від 02.07.2019 встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвеструм" зареєстровано як фінансову установу 03.10.2018 №3941759 ( а.с.41). Відповідно до виписки із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 07.07.2020 ТОВ "ФК" Інвеструм" зареєстроване як юридична особа 07.06.2018, види економічної діяльності, 64.92 - інші види кредитування (основний) (а.с.42). Судом встановлено, що 10.02.2022 між ТОВ "ФК "Інвеструм" та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 10491-02/2022 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до умов зазначеного договору первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 2000,00 гривень строком на 30 днів, зі сплатою 0,5 % на добу. Згідно п.4.3 договору, у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2 цього договору та/або в додатку до цього договору, проценти передбачені в п.2.4 цього договору (3,2% на добу) продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору (а.с.24-27). Також, 11.02.2022 між ТОВ "ФК "Інвеструм" та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 11561-02/2022 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до умов зазначеного договору первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти, в сумі 1400,00 гривень строком на 30 днів, зі сплатою 3 % на добу. Згідно п.4.3 договору, у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2 цього договору та/або в додатку до цього договору, проценти передбачені в п.2.3 цього договору (3,2% на добу) продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору (а.с.29-32). ТОВ "ФК "Інвеструм" виконало зобов`язання за договорами та надав відповідачу грошові кошти у позику, однак останній не виконав взятих на себе за договорами зобов`язань, грошові кошти та відсотки за їх користування не повернув, у зв`язку з чим йому нарахована заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 10491-02/2022 у розмірі 5606,00 грн та за договором про надання фінансового кредиту № 11561-02/2022 у розмірі\~4452,00\~грн,\~які за\~договором факторингу №08122022 від 08.12.2022 було передано ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" (а.с.34-40). Відповідно до витягу з реєстру боржників від 08.12.2022 [PERSON] нарахована заборгованість за договором №10491-02/2022 у розмірі 5606,00 грн, з яких: 2000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, та 3606,00 грн заборгованість за відсотками; а також за договором №11561-02/2022 у розмірі 4452,00 грн, з яких: 1400,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, та 3052,00 грн заборгованість за відсотками (а.с.40). Згідно з наданим позивачем розрахунком, [PERSON] нарахована заборгованість за кредитним договором №10491-02/2022 від 10.02.2022 за період з 08.12.2022 по 30.04.2024 у розмірі 5606,00 грн, з яких: 2000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу та 3606,00 грн заборгованість за відсотками (а.с.28). Згідно з наданим позивачем розрахунком, [PERSON] нарахована заборгованість за кредитним договором №11561-02/2022 від 11.02.2022 за період з 08.12.2022 по 30.04.2024 у розмірі 4452,00 грн, з яких: 1400,00 грн заборгованість за основною сумою боргу та 3052,00 грн заборгованість за відсотками (а.с.33). Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи від 15.05.2014 встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Інфінанс" зареєстровано як фінансову установу 15.05.2014 №31406 ( а.с.59). Відповідно до виписки із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 29.03.2019 ТОВ "Інфінанс" зареєстроване як юридична особа 07.02.2014, види економічної діяльності, 64.92 - інші види кредитування (основний) (а.с.60). Також, 07.02.2022 між ТОВ "Інфінанс" та [PERSON] було укладено договір надання позики №4027663 шляхом підписання акцепту оферти від 07.02.2022 на укладення договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту №0662036233/1 від 07.02.2022 та отримання кредиту згідно заявки-анкети, згідно якої надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису позичальника. Відповідно до договору позичальнику надано кредит в розмірі 3 000 грн, строком користування кредитом 12 місяців, відсоткова ставка 1,75 % за один день користування кредитом, що застосовується за умови дії програми лояльності (а.с.46-48,51). ТОВ "Інфінанс" виконало зобов`язання за договором, надавши відповідачу грошові кошти у позику, однак [PERSON] не виконав\~взятих на\~себе за\~договором зобов`язань,\~грошові кошти\~та відсотки\~за їх\~користування не\~повернув,\~у зв`язку\~з чим\~йому нарахована\~заборгованість в\~розмірі 13972,50\~грн,\~ яку\~переуступлено ТОВ "ФК\~"Європейська\~агенція з\~повернення боргів"\~за договором\~факторингу № 24/11-22 від 24.11.2022 (а.с. 53-56). Відповідно до витягу з реєстру боржників від 24.11.2022 договору факторингу №24/11-22 від 24.11.2022 [PERSON] нарахована заборгованість за договором позики №0662036233 у розмірі 13972,50 грн, з яких: 3000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, та 10972,50 грн заборгованість за відсотками (а.с.57). Згідно наданого позивачем розрахунку, [PERSON] нарахована заборгованість за кредитним договором №0662036233 від 07.02.2022 за період з 24.11.2022 по 30.04.2024, у розмірі 13972,50 грн, з яких: 3000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, та 10972,50 грн заборгованість за відсотками (а.с.58). Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи від 11.01.2020 встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Авіра Груп" зареєстровано як фінансову установу 11.01.2020 №36 ( а.с.69). Відповідно до виписки із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 12.06.2023 ТОВ "Фінансова компанія "Авіра Груп" зареєстроване як юридична особа 15.08.2019, види економічної діяльності, 64.92 - інші види кредитування (основний) (а.с.70). Також, 03.02.2022 між ТОВ "ФК "Авіра Груп" та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 69728 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до умов зазначеного договору первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти, в сумі 3000,00 гривень строком на 21 день, строк дії договору 21 день, але в будь-якому випадку, договір діє до повного його виконання сторонами, зі сплатою 3,5 % на добу. Згідно п.1.5 договору, за використання системи для дистанційного отримання фінансового кредиту клієнт зобов`язаний сплатити товариству комісію в розмірі 15% від суми фінансового кредиту (а.с.62-62). ТОВ "ФК "Авіра Груп" виконало зобов`язання за договором та надав відповідачу грошові кошти у позику, однак останній не виконав взятих на себе за договором зобов`язань, грошові кошти та відсотки за їх користування не повернув, у зв`язку з чим йому нарахована заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 69728 у розмірі\~6075,00\~грн,\~яку за\~договором факторингу №05012024 від 05.01.2024 було передано ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" (а.с.64-66). Відповідно до витягу з реєстру боржників від 05.01.2024 до договору факторингу №05012024 від 05.01.2024 [PERSON] нарахована заборгованість за кредитним договором №69728 у розмірі 6075,00 грн, з яких: 3000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 2625,00 грн заборгованість за відсотками, 450,00грн - заборгованість по комісії (а.с.67). Згідно з наданим позивачем розрахунком, [PERSON] нарахована заборгованість за кредитним договором №69728 від 03.02.2022 за період з 05.01.2024 по 30.04.2024 у розмірі 6075 грн, з яких: 3000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 2625,00 грн заборгованість за відсотками, 450,00грн - заборгованість по комісії (а.с.68). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права. У ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч. 1-2 ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст. 1046, ч. 1 ст. 1047, ч. 1 ст. 1048 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). З наведеного можливо дійти висновку, що дійсно 29.01.2022 між відповідачем та ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів"; 10.02.2022 між відповідачем та ТОВ "ФК "Інвеструм"; 11.02.2022 між відповідачем та ТОВ "ФК"Інвеструм"; 07.02.2022 між відповідачем та ТОВ " Інфінанс"; 03.02.2022 між відповідачем та ТОВ "ФК"Авіра Груп", з дотриманням наведених норм законодавства, було укладено договори позики, та відповідач була ознайомлений з усіма істотними умовами зазначених договорів та прийняв їх. Вказане узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду викладеними, як приклад, у постанові від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). Аналіз вказаних норм свідчить, що частина перша статті 514 ЦК України регулює відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Тобто, відступлення права вимоги (цесія) в такому випадку не має розпорядчого ефекту. Проте це не зумовлює недійсність договору між первісним кредитором та новим кредитором, тому що правовим наслідком відсутності критеріїв дійсності права вимоги є цивільно-правова відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 зроблено правовий висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. У постанові Верховного Суду від 4 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 зроблено наступний висновок: «Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення частини першої статті 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається". Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2018 року в справі № 243/11704/15-ц. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). При цьому відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійними. Отже, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 січня 2019 року у справі № 909/1411/13, від 13 жовтня 2021 року у справі № 910/11177/20). Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У той же час, позивач посилається на договір факторингу № 14/06/21, який було укладено у 2021 році, тоді як договір позики №74246525 між відповідачем та ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" був укладений 29.01.2022, тобто після відступлення прав вимоги, що вказує на безпідставність доводів позивача. Продовження сторонами строку дії договору від 14.06.2021 внаслідок укладення додаткової угоди та укладення у подальшому реєстру прав вимоги до конкретного боржника не свідчить про набуття позивачем права вимоги до [PERSON] , позаяк станом 2021 рік у ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" не існувало право вимоги до відповідача, оскільки кредитний договір було укладено лише 29.01.2022. Хоча чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, але це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24.04.2018 року у справі № 914/868/17). Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі № 911/3185/20). Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року по справі № 916/2040/20). За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами для підтвердження обставин, на які він посилається, а саме, не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за укладеним договором позики №74246525 між відповідачем та ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів". Тому, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідача заборгованості за договором позики №74246525 в розмірі 10970,96 грн. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Згідно зі ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушив умови: кредитного договору №10491-02/2022 укладеного 10.02.2022\~між відповідачем\~та ТОВ\~"ФК\~"Інвеструм";\~ кредитного договору №11561-02/2022 укладеного 11.02.2022 між відповідачем та ТОВ "ФК "Інвеструм"; договору позики №0662036233 укладеного 07.02.2022 між відповідачем та ТОВ "ФК"Інфінанс"; кредитний договір №69728 укладеного 03.02.2022 між відповідачем та ТОВ " ФК "Авіра Груп", не повернув отримані в борг грошові кошти, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за вказаними договорами, підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 2219,26 гривень . На підставі\~викладеного,\~відповідно до\~ст.ст.11,\~207,\~256,\~258-259,\~261,\~267,\~526,\~549,\~629,\~634,\~638,\~1054,\~1077,\~1080,\~1082\~ЦК України,\~

Outcome: partial