Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-12 00:00:00

Позивач КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради 06.08.2024 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , отримав надані позивачем послуги, але свого обов`язку з оплати не виконав, за період з 01.02.2017 по 30.06.2024 за вказаною адресою утворилася заборгованість за спожиті послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 11544,77 грн. В своїй позовній заяві просив суд стягнути з відповідача заборгованість за отримані послуги в розмірі 11544,77 грн. Також просив стягнути з відповідача понесенні судові витрати. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 07.08.2024 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача звернувся до суду з заявою, в якій просив суд проводити розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнавав частково, вважає, що позивачем заявлено вимоги з пропуском строків позовної даності. Не заперечував проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Суд, заслухавши відповідача [PERSON] , дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником на праві спільної часткової власності квартири [ADDRESS] . Також встановлено, що позивач КП «ЖЕО № 2» обслуговує будинок за адресою [ADDRESS] . За адресою [ADDRESS] за період по 01.02.2017 утворилася заборгованість за спожиті послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, яка становить 11544,77 грн. Розрахунок заборгованості та вартості послуг відповідає затвердженим тарифам. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідач [PERSON] в силу норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є споживачем житлово-комунальних послуг за вказаною адресою. Оскільки відповідач покладені на нього як на споживача, обов`язки належним чином не виконував, за отримані послуги не сплачував, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення заборгованості. Суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за отримані за адресою [ADDRESS] послуги за період з 01.02.2017 по 30.06.2024 в розмірі 11544,77 грн. При вирішенні питання щодо застосування судом строків позовної давності судом враховується наступне. За нормами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачем в поданих до суду заявах вказано про застосування строків позовної давності. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався. Згідно із Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 12, яким під час карантину строки, визначені, зокрема, статтями 257, 258 Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. 15 березня 2022 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (№ 2120-IX), відповідно до якого прикінцеві та перехідні положення ЦК України були доповнені пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного стану, позовна давність, визначена у ст. 257259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк його дії. З даним позовом КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради звернувся в суд 06.08.2024, в період дії воєнного стану, який розпочався 24.02.2022. Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з лютого 2017 року. Споживачі зобов`язані сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги, зокрема, не пізніше 20 числа кожного місяця, тому відповідач [PERSON] мав обов`язок здійснити оплати за лютий 2017 року протягом березня 2017 року, а перебіг позовної давності за даний платіж розпочався з квітня 2017 року. Починаючи з квітня 2020 року строки, визначені, зокрема, статтями 257, 258 Кодексу, були продовжені на строк дії такого карантину. З 24.02.2022 позовна давність, визначена у ст. 257259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжена на строк його дії воєнного стану. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем в межах строків позовної даності та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при звернення до суду з позовом було сплачено суму судового збору в розмірі 3028 грн. Відповідач є собою з інвалідністю 2 групи (а.с. 41). Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Понесені позивачем\~судові витрати\~підлягають компенсації\~ за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved