Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить стягнути на свою користь різницю між фактичним розміром шкоди і отриманим відшкодуванням від МТСБУ в сумі 58\~451,08 грн. та 30\~000,00 грн. в рахунок відшкодування завданої їй моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування вимог позивачкою зазначено, що 09.06.2022 о 17.30 годині водій [PERSON] керуючи автомобілем марки «Volkswagen» державний номер [NUMBER] в м. Кривий Ріг по вул. Заводській біля електроопори № 2198 в Довгинцівському районі, рухаючись у напрямку вул. В. Чорновола, допустив зіткнення з автомобілем «Dodge» державний номерний знак [NUMBER] під її керуванням. Внаслідок ДТП автомобілі отирмали механічні пошкодження, вона отримала тілесні ушкодження. Постановою суду від 13.09.2022 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП її автомобіль отримав механічні пошкодження, вартість збитку згідно експертного дослідження становить 245\~462,40 грн., розмір утилізаційної вартості 57\~061,32 грн., а отже розмір збитку становить 188\~401,08 грн. За її зверненням МТСБУ 03.10.2022 сплатило їй суму страхового відшкодування 129\~950,00 грн., а тому різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою підлягає відшкодуванню відповідачем. Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди їй було завдано моральної шкоди, яка виразилась в негативних емоціях та стресі, вона отримала забій садна лівого променево-запястного суглобу, лівої ступні обох гомілок та відчувала біль. На момент ДТП з нею знаходився її малолітній син, який зазнав психо-емоційного стресу, дитина сильно злякалася, плакала. Тому просить задовольнити вимоги. Ухвалою суду від 11 січня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 09 червня 2023 року за клопотанням відповідача призначено у справі судову транспортно-товарознавчу експертизу. Ухвалою суду від 13 жовтня 2023 року поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 27 лютого 2024 року витребувано з\~Територіального сервісного\~центру МВС\~№ 1243\~ГСЦ РСЦ\~МВС\~в Дніпропетровській\~та Запорізькій\~областях належним\~чином завірену копію договору, на підставі\~якого відбулася еререєстрація транспортного засобу Dodge\~Dart\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] (дата першої реєстрації 22.07.2021, дата останньої\~реєстрації 27.05.2022\~у ТСЦ\~1243) із власника [PERSON] на нового власника\~та витребувано\~з Моторного\~(транспортного)\~страхового бюро України належним\~чином завірену\~копію страхового полісу № АТ/1048139, за яким [PERSON] (РНОКПП\~ [NUMBER] ) по справі № 84752 згідно наказу № 3/9192 від 03.10.2022 МТСБУ було виплачено суму страхового відшкодування 129\~950,00 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] на заявлених вимогах наполягала з підстав, викладених у тексті позовної заяви. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, вчергове звернувся до суду із заявою про відкладення розгляду справи. Ураховуючи повторність неявки в судове засідання відповідача та неодноразове відкладення розгляду справи за клопотанням [PERSON] , суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності на підставі наданих учасниками процесу письмових доказів, ураховуючи, що відповідач скористався своїм правом на подання заперечення проти заявлених вимог шляхом направлення відзиву на позов. В обґрунтування відзиву на позов відповідачем зазначено, що його не було повідомлено про дату, час та місце проведення судовим експертом [PERSON] огляду транспортного засобу позивачки, а тому було порушено його право бути присутнім при огляді задля ставлення питань, отримання пояснень, тощо. Зазначено про недоліки, розбіжності та невідповідності протоколу огляду транспортного засобу, що міститься в додатку до висновку експерта від 11.07.2022 та відсутність доказів отримання [PERSON] моральної шкоди, тому просить відмовити у задоволенні вимог. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, позивач [PERSON] є власником транспортного засобу марки «Dodge»\~державний номерний\~знак [NUMBER] (том 1 а.с. 100 копія свідоцтва). 09.06.2022 о 17.30 годині біля електроопори № 2198 в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу за участю транспортного засобу марки «Volkswagen» державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу марки «Dodge Dart» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Постановою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2022 року у справі № 211/2165/22 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення (том 1 а.с. 12-13 копія постанови). Згідно зі статтею 30 Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8\~ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду, а отже позивач мав передати залишки транспортного засобу відповідачу як особі, яка відповідає за завдану шкоду, чим набути право отримати від останнього відшкодування шкоди в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП. Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 листопада 2021 року у справі № 204/5314/18 (провадження № 61-17280 св 20), від 02 грудня 2021 року у справі № 753/17190/18 (провадження № 61-4879 св 21). За висновком експерта № 156/23 по визначенню матеріального збитку у справі, складеного 22 вересня 2023 року на виконання ухвали суду від 09 червня 2023 року, ринкова вартість транспортного засобу марки «Dodge Dart» державний номерний знак [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди становить 223\~413,82 грн., утилізаційна вартість автомобіля складає 67\~752,41 грн., вартість матеріального збитку становить 223\~413,82 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 813\~666,52 грн., а отже ремонт указаного автомобіля є економічно необґрунтованим та транспортний засіб вважається фізично знищеним (том 1 а.с. 156-193), що також визнано позивачкою в судовому засіданні. Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно зі статтею 999\~ЦК України до відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього\~Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено вищевказаний Закону, яким визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП відшкодування заподіяної шкоди. Згідно зі статтею 3\~вказаного Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до статті 5 указаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно з частинами першою, другою статті 1187\~ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1194\~ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 вказаного Закону) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, провадження № 14-316цс18, з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові від 22 лютого 2022 року у справі № 201/16373/16-ц (провадження № 14-27цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а у випадку, зазначеному у пункті 80 цієї постанови - винною особою. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) та ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 753/15214/16-ц (провадження № 14-25цс20)). Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №\~1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №\~1961-IV випадках - МТСБУ), та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №\~1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Ураховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ) обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована (постанови Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-954цс16). 03 жовтня 2022 року МТСБУ відшкодувало позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 129\~950,00 грн. в межах ліміту страхового відшкодування 130\~000,00 грн. та франшизи 2\~600,00 грн. (том 1 а.с. 14-17, 236 копії заяв, повідомлень, виписки з рахунку, інформація з бази МТСБУ). У постанові від 16 жовтня 2023 року у справі № 715/2489/22 (провадження № 61-7757 св 23) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що «[PERSON] має право на компенсацію за рахунок [PERSON] 153 829,60 грн. у відшкодування шкоди, пов`язаної з економічною недоцільністю ремонту автомобіля «BMW 525» (509 329,60 грн. (ринкова вартість автомобіля до ДТП) - 133 000 грн. (вартість автомобіля під час продажу) - 230 000 грн. (сума страхового\~відшкодування + 7 500 грн. (витрати на евакуацію з місця ДТП)). Судом апеляційної інстанції вірно враховано звіт про оцінку вартості матеріального збитку від 30 грудня 2021 року № 148/21, відповідно до якого вартість матеріального збитку з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу, заподіяного власнику вищевказаного автомобіля, становить 509 329,60 грн.» З урахуванням вказаної позиції та заяви сторони позивача щодо продажу автомобіля «, судом було зроблено запити щодо витребування договору купівлі-продажу автомобіля транспортного засобу марки «Dodge\~Dart»\~державний номерний\~знак [NUMBER] з метою установлення вартості автомобіля під час продажу, де за наданими письмовими доказами транспортний засіб було продано за 3\~000,00 грн. (том 2 а.с. 2-5), при тому, що за висновком експерта утилізаційна автомобіля «Dodge\~Dart»\~державний номерний\~знак [NUMBER] на момент ДТП складала 67\~752,41 грн., а отже суд не може прийняти до уваги реальність ціни продажу вказаного автомобіля. За таких обставин ураховуючи викладене, суд при вирішенні питання про розмір відшкодування майнової шкоди, завданої позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача, виходить з наступного розрахунку: 223\~413,82 грн. (ринкова вартість автомобіля на момент ДТП) 67\~752,41 грн. (утилізаційна вартість автомобіля) 129\~950,00 грн. (сума сплаченого страхового відшкодування) = 25\~711,41 грн. та вважає необхідним відшкодувати вказану суму позивачу, стягнувши її з відповідача, як винуватця ДТП. Крім того, статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні психологічного благополуччя, переживаннях, стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, фізичному та психологічному пристосуванні до порушень у стані здоров`я. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого; тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках; можливість, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, пропорційності та справедливості. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Ураховуючи наведені обставини та норми матеріального права, установлені обставини справи, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування шкоди у сукупності з іншими фактичними обставинами, суд вважає, що є правові підстави для визначення розміру відшкодування моральної шкоди у сумі 5\~000,00 грн., що буде відповідати засадам розумності, виваженості і справедливості. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Ураховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, частково знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Частиною першою статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування сплаченого при подачі до суду судового збору у сумі 992,40 грн., що підлягають стягненню на її користь з відповідача. Стосовно відшкодування витрат, понесених позивачем за проведення експертизи № Д3/07/22 від 11 липня 2022 року в сумі 4\~500,00 грнн., то оскільки судом при ухваленні рішення брався до уваги висновок експерта, складений за ухвалою суду від 09 червня 2023 року за клопотанням відповідача, то понесені позивачем витрати відшкодуванню не підлягають (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 листопада 2023 року у справі № 712/4126/22 (провадження № 14-123цс23).

Outcome: approved