Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»» звернулося до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, зокрема, що 13.06.2019 між ПАТ «Райффайзен Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №010/3187/82/58291, відповідно до умов якого йому було надано кредит у розмірі 10000,00 грн. ПАТ «Райффайзен Банк» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в обсязі та строк визначений умовами договору. Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредитних коштів не виконав. 20.07.2023 між ПАТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу №114/2-63-F, згідно умов якого відступлено права вимог за кредитними договорами, зокрема і по договору де боржником є відповідач. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 24156,21 грн. За таких підстав позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за вказаним вище договором у розмірі 24156,21 грн. та понесених позивачем судових витрат. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 10.07.2024 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Представник позивача належним чином повідомлений про розгляд даної цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавав. Відповідач отримала ухвалу суду про відкриття провадження в порядку спрощеного позовного провадження разом з позовом та доданими до нього документами. Вказаною ухвалою суду відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов, однак таким правом не скористалась. Будь-яких заяв, клопотань та заперечень суду не подала. Зважаючи на викладене суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої\~статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази суд, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, враховуючи таке. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч.1 ст. 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що 13.06.2019 між ПАТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] укладено заяву до договору банківського обслуговування №010/3187/82/582915. Відповідно до умов вказаного договору відповідачу було відкрито картковий рахунок в гривні. Пунктом 1.4.1 визначено, що розмір поточного кредитного ліміту на дату початку кредитування становить 10000,00 грн. Строк кредитування 48 місяців, що починається з дати початку кредитування. Проценти за користування кредитом, у тому числі за недозволеним овердрафтом становить 45% річних. Пунктом 7 передбачено, що відповідач підтверджує, що він ознайомлений з чинною редакцією Правил, визнає та підтверджує, що на взаємовідносини сторін за цією заявою поширюються положення Договору, Правил, в тому числі розділів 2, 6 Правил. Клієнт зобов`язується дотримуватись умов договору, правил, зокрема, тих положень, що регламентують умови відкриття та обслуговування кредитних рахунків, а також надання банком кредитів. Крім того, 13.06.2019 відповідач подав до ПАТ «Райффайзен Банк» заяву №010/3187/82/582915 про приєднання до договору страхування життя. Підписанням цієї заяви сторони акцептували/прийняли пропозицію ПрАТ «Страхова компанія «Уніка життя» на укладення договору добровільного страхування життя №РБ1701 від 25.09.2017 та встановлюють безумовну згоду з його умовами. Позивач до свого позову долучив підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка», в якому наведено, зокрема, основні умови кредитування «кредитна картка» з урахуванням побажань споживача, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості в рамках кредитування, порядок повернення кредиту, основні умови кредитування «оплата частинами», порядок повернення кредиту в рамках умов кредитування «оплата частинами». Факт отримання та використання відповідачем кредитних коштів підтверджується і наявною в матеріалах справи випискою по картці за період з 13.06.2019 по 17.01.2024. За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до пункту 1 частини 1\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За правилом\~статті 514 цього Кодексу\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 11 вересня 2018 року у справі №909/968/16 (провадження №12-97гс18), договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт-фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор -банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник-набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої\~грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; Таким чином, за договором факторингу фактор передає грошові кошти клієнту, за що отримує право вимоги за грошовим зобов`язанням боржника та плату за надані грошові кошти, а клієнт отримує грошові кошти, за що передає право вимоги до боржника та сплачує плату за отримані кошти. Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15. Суд також враховує правові висновки Верховного Суду в постанові від 14 листопада 2018 року в справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18), згідно яких у разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. 20.07.2023 на підставі договору відступлення прав вимог №114/2-63-F укладеного ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ПАТ «Райффайзен Банк» первісний кредитор передав новому кредитору свої права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Як слідує з додатку 1 до додаткової угоди №2 до договору відступлення прав вимог №114/2-63-F від 20.07.2023, право вимоги до відповідача за кредитним договором №010/3187/82/582915 становить 24156,21 грн.. Отже, суд встановив, що до позивача перейшло право вимоги за вказаним вище договором позики до боржника [PERSON] . Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Як стверджує позивач, всупереч вказаним вище нормам закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним вище кредитним договором належним чином не виконав. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч.1.ст.526 ЦК України встановлює, що з має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як слідує розрахунку заборгованості по картковому кредиту за договором №010/3187/82/582915, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору у нього виникла заборгованість в розмірі 24156,21 грн. Зважаючи на викладені вище норми права та встановлені обставини та враховуючи те, що кредитний договір, укладений між сторонами, встановлює обов`язок позичальника повернути кредит та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим договором, а також те, що позичальник не виконує взятті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 24156,21 грн. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved