Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

У квітні 2024 року позивач [PERSON] , через адвоката Конюшко Д.Б. (ордер, свідоцтво а.с.33,34), звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Голосіївського району» міста Києва, про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження майна, в якому просив суд стягнути на його користь майнову шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 68 730,00 грн.; моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.. Вирішити питання про розподіл судових витрат: витрати, пов`язанні зі сплатою судового збору, в сумі 2 422,40 грн., за надання професійної правничої допомоги - 12 000,00 грн. та 3 000,00 грн. витрат за складання звіту про оцінку матеріального збитку. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 23 вересня 2021 року приблизно о 00:30 год. в м. Києві по вул. Лабораторній, б.14, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом HYUNDAI, моделі Tucson , державний реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є позивач [PERSON] , рухався по проїзній частині дороги (зі сторони вулиці Антоновича в сторону вулиці Велика Васильківська) та наїхав на кришку каналізаційного люка, яка внаслідок неналежного кріплення вискочила з місця її установки та пошкодила вищезазначений транспортний засіб. За викликом позивача на місце дорожньо-транспортної пригоди прибув поліцейський роти №1 батальйону №2 полку №1 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Гридін Є.О., який склав схему дорожньо-транспортної пригоди, акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, отримав пояснення від позивача щодо дорожньо-транспортної пригоди. З акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі вбачається, що 23 вересня 2021 року о 01-00 год. в м. Києві по вул. Лабораторна, б. 14, в присутності поліцейського та бригадира аварійної бригади Голосіївського району РЕВМ-5 [PERSON] було розпочато обстеження ділянки та встановлено: - забезпечення безпечного експлуатаційного стану ділянки дороги (вулиці) покладено на КП «Київводоканал»; - покриття проїзної частини має каналізаційний люк, який знаходився в каналізаційному отворі в положенні «ребром»; - експлуатаційний стан технічних засобів організації дорожнього руху не відповідає вимогам ДСТУ - 4100:2014 та ДСТУ 3308-96 за показниками відсутності дорожніх знаків та дорожньої розмітки. Обстеження ділянки вулично-шляхової мережі було закінчено 23 вересня 2021 року 01-30 год., а за результатами проведеного обстеження ділянку визнано аварійно небезпечною, так як через неправильне положення люка в каналізаційному отворі відбулося зіткнення з автомобілем. 18 листопада 2021 року відповідачем було організовано виїзну комісію, яка провела обстеження оглядового колодязя по [ADDRESS] , за результатами якого складено акт комісійного обстеження від 18 листопада 2021 року про те, що люк, який став причиною дорожньо-транспортної пригоди, знаходиться на водопровідній мережі, яка є підвідною до поліклініки, а також те, що даний люк не знаходиться на балансі Комунального підприємства «Шляхово- експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Голосіївського району м. Києва». З акту комісійного обстеження вбачається, що оглядовий колодязь не перебуває на балансі ПрАТ «Київводоканал» та КНП «ЦПМСД №2» Голосіївського р-ну м. Києва, а також є безбалансовим. В розумінні ч. 1 ст. 24 Закону України «Про автомобільні дороги» саме відповідач, як балансоутримувач дороги, зобов`язаний здійснювати постійний контроль за станом елементів дороги та розташованих на ній каналізаційних споруджень, а тому саме Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Голосіївського району м. Києва» є належним відповідачем в даній справі та несе відповідальність за завданий позивачу збиток. Відповідно до звіту № 2546 від 29 вересня 2021 року про оцінку матеріального збитку, розмір матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля HYUNDAI, моделі Tucson», державний реєстраційний номер [NUMBER] , склав 63 884,45 грн. Відповідно до акту приймання-здачі робіт по ремонту автомобіля від 30 листопада 2021 року сплачено 68 730,00 грн. За складання цього звіту позивач сплатив 3000,00 грн. Вказується, що внаслідок пошкодження належного позивачу транспортного засобу за вказаних обставин, він зазнав душевних страждань, оскільки автомобіль був основним засобом пересування, відтак просить стягнути моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 30 квітня 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін (а.с.40,41). Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 02 липня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача - Жигадла С.П. (довіреність а.с. 50) про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін (а.с.60,61). Відповідачем 21 червня 2024 року подано відзив на позовну заяву, в якому вказується що люк, який став причиною дорожньо-транспортної пригоди, перебуває на балансі ПрАТ «Київводоканал». Заперечуючи проти вимог щодо завдання позивачу моральної шкоди, вказується, що позивачем не надано доказів наявності моральної шкоди та з який міркувань позивач виходив, визначаючи її розмірі. Не погоджується відповідач з розміром витрат на професійну правничу допомогу, вказує, що розмір таких витрат не є співмірним відповідно до складності справи, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову. Відповідач просить відмовити у позові (а.с.46-58). 05 липня 2024 року позивач [PERSON] подав відповідь на вказаний відзив, в якому заперечуючи проти відзиву на позов відповідача, наводить доводи, які є аналогічними, викладеними позивачем у позовній заяві (а.с.64-67). Суд на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Позивач [PERSON] є власником автомобіля «HYUNDAI», моделі «Tucson», державний реєстраційний номер [NUMBER] . Станом на вересень 2021 року цей транспортний засіб перебував у користуванні [PERSON] . Як вказує позивач, 23 вересня 2021 року в м. Києві по вул. Лабораторній, б.14, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «HYUNDAI», моделі «Tucson», державний реєстраційний номер [NUMBER] , рухався по проїзній частині дороги (зі сторони вулиці Антоновича в сторону вулиці Велика Васильківська) та наїхав на кришку каналізаційного люка, яка внаслідок неналежного кріплення вискочила з місця її установки та пошкодила вищезазначений транспортний засіб. За викликом водія [PERSON] на місце дорожньо-транспортної пригоди прибули поліцейські. З акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 23 вересня 2021 року вбачається, що 23 вересня 2021 року о 01-00 год. в м. Києві по вул. Лабораторна, б. 14, в присутності поліцейського роти №1 батальйону №2 полку №1 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Гридіна Є.О. та бригадира аварійної бригади Голосіївського району РЕВМ-5 [PERSON] було розпочато обстеження ділянки та встановлено: забезпечення безпечного експлуатаційного стану ділянки дороги (вулиці) покладено на КП «Київводоканал»; покриття проїзної частини має каналізаційний люк, який знаходився в каналізаційному отворі в положенні «ребром»; експлуатаційний стан технічних засобів організації дорожнього руху не відповідає вимогам ДСТУ - 4100:2014 та ДСТУ 3308-96 за показниками відсутності дорожніх знаків та дорожньої розмітки. Обстеження ділянки вулично-шляхової мережі було закінчено 23 вересня 2021 01-30 год., та за результатами проведеного обстеження ділянку визнано аварійно небезпечною, так як через неправильне положення люка в каналізаційному отворі відбулося зіткнення з автомобілем. Надано пояснення водієм [PERSON] (а.с.10,11). 18 листопада 2021 року відповідачем КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Голосіївського району» міста Києва складено Акт, затверджений начальником ШЕУ Голосіївського району В.А.Гончаровим. Відповідно до даного акту проведено обстеження колодязя, розташованого на водопровідній мережі 300 мм по вул.Лабораторній, 15. Встановлено, що колодязь не перебуває на балансі ПрАТ «Київводоканал» та КНП «ЦПМСД № 2» Голосіївського району м. Києва, та відповідно є безбалансовим. (а.с.12). Дана обставина вказується відповідачем і у відзиві на позовну заяву (а.с.47). Як вбачається з листа Комунальної корпорації «Київавтодор» Комунально підприємства Шляхово-експлуатаційного управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Голосіївського району міста Києва (ШЕУ Голосіївського району міста Києва) від 17 травня 2023 року № 053/268-346, вулиця Лабораторна закріплена на праві повного господарського відання за Комунальним підприємством «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автошляхів та споруд на них Голосіївського району» відповідно до Наказу Головного управління з питань майна Київської міської державної адміністрації № 23 від 01 лютого 2002 року «Про закріплення основних фондів комунальної власності територіальної громади міста Києва» (а.с.14). Згідно із ст. 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить: розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про автомобільні дороги» вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю. Відповідно до ч. 3 ст. 14, ч. 1 ст.16 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. У частині першій статті 24 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. Отже, в розумінні ч. 1 ст. 24 Закону України «Про дорожній рух» саме відповідач, як балансоутримувач дороги, зобов`язаний здійснювати постійний контроль за станом елементів дороги та розташованих на ній каналізаційних споруджень, а тому саме Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Голосіївського району» міста Києва є належним відповідачем в даній справі. Вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг, вулиць населених пунктів, залізничних переїздів та технічних засобів організації дорожнього руху встановлює ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану», який чинним від 01 січня 1998 року (далі - ДСТУ 3587-97). Ці вимоги ДСТУ 3587-97 є обов`язковими. Автомобільні дороги, вулиці і дороги населених пунктів та залізничні переїзди повинні на період їх експлуатації підтримуватися у справному стані і забезпечувати безпеку руху транспортних засобів та пішоходів. Люки оглядових колодязів повинні відповідати вимогам ГОСТ 3634. Відхилення висотної позначки кришки люка відносно рівня покриття проїзної частини не повинно перевищувати 1,0 см (пункт 3.1.7 ДСТУ 3587-97). Відповідно до пункту 2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року (далі - Єдині правила), ремонт і утримання дорожніх об`єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління «Укравтодору», а тих, що перебувають у комунальній власності, - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями. У п. 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 встановлено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізних переїздів. Вказані правила є обов`язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об`єктів і користувачів (п. 1 зазначених Правил). Відповідно до частин першої, другої ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до звіту від 29 вересня 2021 року № 2546, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «HYUNDAI» марки «Tucson», державний реєстраційний номер [NUMBER] , становить 63 884,45 грн. (а.с.15-27). Суд приймає до уваги цей звіт, який складений оцінювачем [PERSON] , який має відповідне посвідчення, свідоцтво від 14 лютого 2009 року, сертифікат № [NUMBER] суб`єкта оціночної діяльності, дійсний до 06 липня 2024 року, посвідчення про підвищення кваліфікації від 17 грудня 2020 року ( а.с.27). Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача 3 000,00 грн. витрат за складання звіту, однак у даній справі позивачем не надано відомостей на підтвердження оплати у розмірі 3 000,00 грн. за складання вказаного звіту. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача на відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 63 884,45 грн. Згідно із вимогами статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визначається незалежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості. Частиною 1 статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Позивач вказує, на час вищевказаної події, його транспортним засобом «HYUNDAI» моделі «Tucson», державний реєстраційний номер [NUMBER] , керував [PERSON] . Отже, позивач не був учасником даної дорожньо-транспортної пригоди, передав свій транспортний засіб в управління іншій особі, що виключає завдання відповідачем моральної шкоди позивачу. Посилання на неможливість користуватися позивачем даним транспортним засобом, що потягло за собою душевні страждання, на думку суду є неспроможними, оскільки автомобіль на момент завдання шкоди з ініціативи позивача перебував в управлінні іншої особи. За таких обставин, суд не вбачається підставі для задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди. Позивач також просить стягнути 12 000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Відповідно до ст. 133 ЦПК України професійна правнича допомога є складовою судових витрат. Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони. Як вбачається з матеріалів справи, представництво інтересів позивача здійснювалося адвокатом Конюшко В.П. (ордер, свідоцтво а.с.33,34). В обґрунтування вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу позивач надав копію договору про надання правової допомоги № 18/01/24-ЮП/ІL від 18 січня 2023 року; Акт виконаних робіт № 1 від 15 квітня 2024 року, який містить розпис наданих послуг на суму 12 000,00 грн.; квитанції про сплату за надані послуги адвокатом в сумі 12 000,00 грн. (а.с.30-34). Враховуючи посилання відповідача не завищений розмір витрат за надання правничої допомоги, що є не співмірним за надану правову допомогу у даній справі, часткове задоволення позовних вимог позивача [PERSON] , предмет позову, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. Відповідно до ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача;2) у разі відмови в позові - на позивача;3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За матеріалами справи позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 (а.с.38,39), враховуючи часткове задоволення позовних вимог, відмову у стягненні моральної шкоди, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 1 211,20 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: partial