Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог, позиція позивача 27.03.2024 року публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення 3% річних за невиконання зобов`язання. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 20.03.2008 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №1182008/3о, згідно якого остання отримала кредит в розмірі 5000 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 22,0 % річних. Окрім цього, 20.03.2008 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено договір поруки №1182008/3О, відповідно до умов якого він несе солідарну відповідальність разом з позичальником перед кредитором за невиконання зобов`язань по кредитному договору в повному об`ємі, в тому числі щодо сплати неустойки, штрафу, пені. У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за вказаним кредитним договором ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] , [PERSON] в судовому порядку. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 05.07.2010 року, з позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] стягнуто солідарно заборгованість по кредиту прострочену в розмірі 3300,39 доларів США, що еквівалентно 26107,74 грн по курсу НБУ на дату винесення рішення, пеню в розмірі 25,04 грн, судовий збір в розмірі 264,46 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн. Станом на 27.03.2024 року судове рішення повністю не виконане, а тому вважає, що за несвоєчасне погашення кредиту та процентів з урахуванням строків позовної давності за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідачі мають нести відповідальність у виді сплати 3 % річних. Оскільки відповідачі [PERSON] , [PERSON] ухиляються від виконання вказаних зобов`язань та заборгованість не погашають, просить суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь 3% річних за невиконання зобов`язання в розмірі 399,59 доларів США. Представник позивача ПАТ АБ «Укргазбанк» в судове засідання не з`явився, хоча про час, день та місце його проведення був повідомлений у встановленому законом порядку. Проте, в позовній заяві представник за довіреністю Драгомерецький І.П. просив розгляд справи провести без участі представника банку. 09.09.2024 року представник позивача ПАТ АБ «Укргазбанк» Галюк В.В. надіслав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести у відсутності представника банку, позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Позиція відповідачів Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, адвокат Рівнячок Л.С. подав до суду заяву, у якій просив розгляд справи провести у його відсутність та відсутність відповідача [PERSON] , в задоволені позову просив відмовити з підстав, наведених у відзиві. Відповідач [PERSON] в судове\~засідання не\~з`явився,причини неявки суду не повідомив, відзив не подав, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі \~ \~ \~ \~Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02.04.2024 року відкрито провадження в справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 10 год. 00 хв. 02.05.2024 року, який за клопотанням відповідача [PERSON] відкладено до 13 год. 00 хв. 29.05.2024 року, у зв`язку з відсутністю відомостей про отримання судової повістки відповідачем [PERSON] відкладено до 10 год. 00 хв. 24.06.2024 року, а через перебування головуючого судді у щорічній основній оплачуваній відпустці відкладено до 13 год. 00 хв. 09.09.2024 року. 28.05.2024 року судом отримано подані представником відповідача [PERSON] адвокатом Рівнячком Л.С. заяву про застосування позовної давності та відзив на позов, в якому зазначає, що позивач прострочив трирічний строк позовної давності для звернення до суду, тому вимоги позивача про стягнення передбачених ст. 625 ЦК України коштів є такими, що заявлені після спливу позовної давності, заяви про визнання поважності причини пропощення строку позовної давності від позивача не надходило, а тому відсутні будь-які підстави для задоволення позову в повному обсязі. Окрім цього, відповідно до розрахунку заборгованості, боржником зазначено лише [PERSON] , однак у позовних вимогах зазначено відповідачем також [PERSON] , а строк в межах якого нараховується заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та 3% річних суперечить вимогам цивільного законодавства. Зазначає, що на даний час відкрите виконавче провадження, на підставі якого здійснюються стягнення за виконавчим листом по виконанню рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 05.07.2010 року, однак суми, які стягуються з боржника [PERSON] не відображені у розрахунку заборгованості. З огляду на вказане, просить в задоволенні позову відмовити повністю через його необґрунтованість та безпідставність. \~ \~ \~ \~07.06.2024 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника позивача ПАТ АБ «Укргазбанк» Галюка В.В надійшла відповідь на відзив, в якій вважає, що позовна заява підлягає задоволенню повністю, а заперечення представника відповідача [PERSON] адвоката Рівнячка Л.С. викладені у відзиві є необгрунтованими. Посилається на те, що станом на день подачі позову до суду 27.03.2024 року рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 05.07.2010 року виконане не повністю (всі проведенні боржником сплати банком враховано), що призвело до прострочення грошового зобов`язання, оскільки відповідачі вчасно їх не виконали, а тому у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення 3 % річних, відповідно до ст. 625 ЦК України. Крім того, позивачем не був пропущений трирічний строк позовної давності за вимогами про стягнення 3 % річних за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року, оскільки на час подання позовної заяви такий строк був продовжений відповідно до низки нормативно-правових актів, в тому числі у зв`язку із запровадженням карантину та ведення на території України воєнного стану. Зазначає, що доводи представника відповідача [PERSON] викладені у відзиві на позов не підтверджуються належними та допустими доказами, а тому не заслуговують на увагу. В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Виклад встановлених судом обставин, зміст спірних правовідносин та докази на їх підтвердження Як встановлено в суді та вбачається з матеріалів справи, 20.03.2008 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та [PERSON] укладено кредитний договір №1182008/3о. Згідно п. 1.1. даного Договору Банк надав позичальнику кредит в сумі 5000 доларів США на строк з 20.03.2008 року по 19.03.2009 року із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 22,0 % річних. На забезпечення виконання зобов`язань за даним кредитним договором, 20.03.2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено договір поруки №1182008/3О, за умовами якого останній зобов`язався перед кредитором відповідати солідарно з [PERSON] за виконання зобов`язань по кредитному договору №1182008/3о від 20.03.2008 року в тому ж об`ємі, що і позичальник за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафи, пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язань в повному об`ємі. Згідно п. 4.1 кредитного договору №1182008/3о від 20.03.2008 року у випадку порушення позичальником зобов`язань, банк має право відмовитись від виконання своїх зобов`язань та/або розірвати цей договір, при цьому позичальник зобов`язаний відшкодувати банку збитки в розмірі неповернутої суми кредиту, процентів за користування кредитом та витрат, понесених банком за цим договором, а також повернути банку заборгованість по кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, неустойку та інші видатки понесені банком за цим договором. У зв`язку з порушенням [PERSON] умов кредитного договору №1182008/3о у 2010 році позивач звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором з відповідачів. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 05.07.2010 року позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено; стягнуто з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість по кредиту прострочену 3300,39 доларів США, що еквівалентно 26107,74 грн по курсу НБУ на дату винесення рішення та пеню 25,04 грн, судовий збір 264,46 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120,00 грн. Рішення набрало законної сили 01.10.2010 року. Отже, банк свої зобов`язання за укладеним договором виконав в повному обсязі, відповідачі же належним чином зобов`язання за договором не виконали, в результаті чого банком нараховано суму 3% річних за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року, яка становить 399,59 доларів США, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором. З виписки по особовому рахунку [PERSON] з 20.03.2008 року по 28.02.2024 року слідує, що [PERSON] кредитні кошти отримала, користувалася ними та вносила платежі на погашення кредиту №1182008/3о від 20.03.2008 року. Остаточно рішення суду станом на 27.03.2024 року не виконане. Оскільки відповідачі не виконали зобов`язання у зазначений строк, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами, а саме даними: кредитного договору №1182008/3о від 20.03.2008 року та додатку №1 до кредитного договору №1182008/3о від 20.03.2008 року, договору поруки №1182008/3О від 20.03.2008 року, рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 05.07.2010 року, розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №1182008/3о від 20.03.2008 року, виписки по особовому рахунку [PERSON] за період з 20.03.2008 року по 28.02.2024 року. Застосовані норми права За змістом положень статтей\~15,\~16 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його\~порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 цього Кодексу встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч.\~1\~ст.1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою (частина перша статті 546 ЦК України). Частиною другою статті 548 ЦК України встановлено, що недійсне зобов`язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов`язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Тобто, за виключенням гарантії (стаття 562 ЦК України), лише дійсні вимоги можуть бути забезпечені. Частинами першою, другою статті 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до частини першої, другої\~статті 554 ЦК України\~у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Тобто порука є додатковим (акцесорний) способом забезпечення виконання зобов`язань, а тому такі правочини щодо встановлення забезпечення матимуть юридичне значення тільки тоді, коли мають юридичну силу основні зобов`язання. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу\~(частина друга\~статті 1050 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частинами першою, третьою статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За змістом статей 550, 551 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Також поряд із порукою, за своєю правовою природою акцесорним характером володіє і неустойка, яка, будучи цивільно-правовою санкцією, у всіх випадках є елементом самого забезпеченого зобов`язання. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Мотиви та висновки суду Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити з огляду на наступне. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Судом встановлено, що через неналежне виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором Банк використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку, тим самим на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Остаточно рішення суду станом на день подачі позову до суду - 27.03.2024 року не виконане, що визнається сторонами та підтверджується матеріалами справи. Оскільки відповідачі не виконали зобов`язання у зазначений строк, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону, нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 04.06.2019 у справі №916/190/18 (провадження №12-302гс18). Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3% річних за весь час прострочення, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим. Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду у справі №127/15672/16-ц погодилася з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.04.2018 у справі №908/1394/17, від 16.11.2018 у справі №918/117/18, від 30.01.2019 у справах №905/2324/17 та №922/175/18, від 13.02.2019 у справі №924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Враховуючи вищевикладені обставини, строк позовної давності позивачем дотримано та не пропущено. Щодо стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] 3% річних за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року суд зазначає наступне. Законом України\~«Про внесення\~змін до\~деяких законодавчих\~актів України,\~спрямованих на\~забезпечення додаткових\~соціальних та\~економічних гарантій\~у зв`язку\~з поширенням\~коронавірусної хвороби\~(COVID-19)»\~№ 540-IX\~від 30.03.2020\~року Перехідні\~та прикінцеві\~положення Цивільного\~Кодексу України\~доповнено пунктом\~12\~наступного змісту\~«Під час\~дії карантину,\~встановленого Кабінетом\~Міінстрів України\~з метою\~запобігання поширення\~короновіросної хвороби\~(COVID-19),\~строки визначені\~статтями 257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього Кодексу,\~продовжуються на\~строк дії\~такого карнтину». Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) на всій території України з 12.03.2020 установлено карантин. Відмінено на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651. Окрім цього, 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022, від 18 квітня 2022 року №259/2022, від 17 травня 2022 року №341/2022, від 12 серпня 2022 року №253/2022, від 07 листопада 2022 року №757/2022, від 06 лютого 2023 року №58/2023, від 01 травня 2023 року №254/2023, від 26 липня 2023 року №451/2023, від 06 листопада 2023 року №734/2023 строк дії воєнного стану в Україні продовжено, в тому числі із 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року на 90 діб. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Зазначена позиція підтверджена у постанові Великої Палати\~\~Верховного Суду від 31.01.2024 року у справі № 183/7850/22 (провадження № 61-14740св23). Ураховуючи установлення на всій території України карантину, на період дії якого строки позовної давності продовжувалися, та зупинення перебігу строку позовної давності на період дії воєнного стану, введеного в Україні, при зверненні з позовом до суду ПАТ АБ «Укргазбанк» не пропустило строк позовної давності, а отже підстав для задоволення заяви відповідача [PERSON] про застосування позовної давності немає. Щодо стягнення з поручителя [PERSON] 3 % річних за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року суд зазначає наступне. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1525/15-ц визначено, що закон не пов`язує припинення поруки з прийняттям судом рішення про стягнення з боржника або поручителя боргу за зобов`язанням, забезпеченим порукою. Тому Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку, сформульованого в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318ц18), згідно з яким наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості саме по собі свідчить про закінчення строку дії договору; на правовідносини, які виникають після ухвалення рішення про стягнення заборгованості, порука не поширюється, якщо інше не встановлене договором поруки. Велика Палата Верховного Суду вважає, що наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості свідчить, що суд дійшов висновку про те, що строк виконання зобов`язання настав, причому саме за тією вимогою, яку задоволено судом, та встановив наявність обов`язку відповідача (відповідачів) сплатити заборгованість. Рішення суду про стягнення заборгованості, у тому числі з поручителя, не змінює змісту відповідного правовідношення - характер та обсяг прав і обов`язків сторін залишаються незмінними, додається лише ознака безпосередньої можливості примусового виконання. До моменту здійснення такого виконання або до припинення зобов`язання після ухвалення судового рішення з інших підстав (наприклад, унаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог) відповідне зобов`язання продовжує існувати. Отже, саме по собі набрання законної сили рішенням суду про стягнення з боржника або поручителя заборгованості за кредитним договором не змінює та не припиняє ані кредитного договору, ані відповідного договору поруки, доки не виникне договірна чи законна підстава для такого припинення. Тому посилання представника відповідача [PERSON] на те, що [PERSON] не може нести солідарну відповідальність поряд з [PERSON] є помилковими, та такими, що не ґрунтуються на законі. Крім того, слід зазначити, що сторонами не оспорюється сума 3% річних, що нарахована Банком. А тому, з огляду на вищевикладене, враховуючи диспозитивність цивільного судочинства, виходячи з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №1182008/3о від 20.03.2008 року з відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягає стягненню 3% річних за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року в сумі 399,59 доларів США \~ \~ \~ \~Розподіл судових витрат Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено 3028 грн судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією №14791-15 від 08.03.2024 року. А тому, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3028 грн по 1514 грн з кожного.

Outcome: approved