Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 30650,00 грн. на підставі кредитних договорів №11041-03/2023 від 07.03.2023 року, №46902-03/2023 від 29.03.2023 року, право вимоги за якими перейшло до позивача відповідно до договорів факторингу №27122023-2 від 27.12.2023 року. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 липня 2024 року справу прийнято до розгляду та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Згідно ухвали суду від 26 серпня 2024 року здійснено перехід від розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за його відсутності та відзив не подав, а тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). В свою чергу, згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом з`ясовано, що 07.03.2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 11041-03/2023 на суму 6000,00 грн. зі строком на 22 дні зі сплатою відсотків за користування коштами (а.с. 6-7). Крім того, 29.03.2024 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 46902-03/2023 на суму 2000,00 грн. зі строком на 23 дні зі сплатою відсотків за користування коштами 03.07.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Стар Файнес Груп» було укладено договір факторингу № 3072023, відповідно до умов якого до ТОВ «Стар Файнес Груп» перейшло право грошової вимоги за кредитними договорами №11041-03/2023 від 07.03.2023 року, №46902-03/2023 від 29.03.2023 року, що підтверджується актом прийому-передачі (а.с. 15-17). В подальшому, 27.12.2023 року між ТзОВ «Стар Файнес Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 27122023-2, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги за кредитними договорами №11041-03/2023 від 07.03.2023 року, №46902-03/2023 від 29.03.2023 року, що підтверджується актом прийому-передачі, витягом з реєстру боржників (а.с. 18-21). Всупереч умовам кредитних договорів, відповідач не виконав зобов`язань за договорами та заборгованість не сплатив. Після відступлення товариствами позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості на рахунки товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідач не виконав свого обов`язку та перестав повертати наданий йому кpeдит в строки, передбачені кредитними договорами. З представлених суду розрахунків вбачається, що у [PERSON] на даний час існує заборгованість: - за кредитним договором № 11041-03/2023 від 07.03.2023 року у розмірі 22950,00 грн., з яких: 6000,00 грн. - основна заборгованість, 16950,00 грн. заборгованість за відсотками (а.с. 9); - за кредитним договором № 43902-03/2023 від 29.03.2023 року у розмірі 7700,00 грн., з яких: 2000,00 грн. - основна заборгованість, 5700,00 грн. заборгованість за відсотками (а.с. 14). Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права. Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч.1 ст. 626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною 1 ст. 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Як визначається ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідач Мельник в порушення вимог кредитних договорів та норм ЦК України не виконав взяті на себе зобов`язання перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», до якого перейшло право вимоги за договором позики та кредитними договорами №11041-03/2023 від 07.03.2023 року, №46902-03/2023 від 29.03.2023 року, а тому прийшов до висновку, що заборгованість за тілом кредиту та відсотками на загальну суму 30650,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача слід стягнути 3028,00 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved