Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

Позивач ТОВ «Споживчий центр» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.01.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладений кредитний договір № 11.01.2024-100001820, за умовами якого відповідачці шляхом переказу на картковий рахунок надано кредитні кошти в розмірі 6 000,00 грн. Кредитний договір укладений в електронній формі відповідно до Закону України "Про електронну комерцію". В порушення норм закону та умов договору [PERSON] , отримавши кредитні кошти, зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим має заборгованість у розмірі 11 880,00 грн., з яких: 6 000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 5 880,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідачки на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 11.01.2024-100001820 від 11.01.2024 у розмірі 11 880,00 грн. та судові витрати. 06.08.2024 ухвалою суду у справі відкрито спрощене позовне провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів та розглянути справу за його відсутності. Відповідачці у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання направлено судові повістки про виклик до суду та копію ухвали про відкриття провадження, якою повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, а також роз`яснено право подати відзив на позовну заяву. Вказана судова поштова кореспонденція та інші направлені відповідачці судові повістки повернулись до суду з відмітками відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 46,54). З огляду на викладене, відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи, тому зі згоди позивача та на підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції Закону України від 01 січня 2024 року, далі - Закон № 675-VIII) визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (ч.ч. 4, 6 ст. 11 Закону № 675-VIII). В силу ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. (стаття 12 Закону № 675-VIII). При цьому, електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором, є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (ст. 3 Закону № 675-VIII). Іншими словами, це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Судом встановлено, що 11.01.2024 [PERSON] шляхом отримання нею на телефон [NUMBER] та введення через сиcтему BankID одноразового ідентифікатору (підписання електронного повідомлення про прийняття), погодилась на пропозицію кредитної установи укласти кредитний договір, акцептувала його умови та підписала Заявку на отримання кредиту. Отже, в такий спосіб [PERSON] та ТОВ «Споживчий центр» уклали кредитний договір № 11.01.2024-100001820, за умовами якого кредитор надав [PERSON] кредит у розмірі 6 000,00 грн. строком на 42 дня, з фіксованою відсотковою ставкою за користування грошовими коштами 2 % за один день користування кредитом. Згідно з укладеним правочином повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитом здійснюватимуться відповідно до Графіку платежів, встановленого у Заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору; сума кредиту, відсотки за користування кредитом, нараховані штраф та/або пеня складають заборгованість за договором; кредитна заборгованість підлягає сплаті шляхом сплати готівкою в касі кредитодавця або безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Товариства у строк, встановлений договором. В свою чергу, відповідачка зобов`язалася своєчасно повернути кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом в порядку, встановленому договором, виконувати інші обов`язки, передбачені цим договором. Відповідно до частин 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання виконало в повному обсязі та в обумовлені в договорі терміни. В порушення норм закону та умов договору [PERSON] , отримавши кредитні кошти, зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим має заборгованість у розмірі 11 880,00 грн., з яких: 6 000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 5 880,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. На підставі викладеного, оскільки відповідачка належним чином не виконала своїх зобов`язань за кредитним договором № 11.01.2024-10001820 від 11.01.2024, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь позивача кредитну заборгованість у сумі 11 880,00 грн., з яких: 6 000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 5 880,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. На підставі вимог статті 141 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь ТОВ «Споживчий центр» судовий збір, сплачений товариством за подання позову до суду, у розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved