Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-18 00:00:00

Представник заявників [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] адвокат Решетар В.В. звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло, виданого Тячівською міською радою 25 грудня 2006 року на квартиру, яка розташована в [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як таке, що належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування заяви посилався на те, що 25 грудня 2006 року Тячівською міською радою заявникам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , котрий помер [INFO] , видано свідоцтво № [NUMBER] про право власності на житло, що знаходиться по [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] заявники звернулися до Тячівської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини, однак отримали лист-відмову з посиланням на те, що їхні прізвища у паспортах відрізняються із прізвищами, які зазначені у вказаному свідоцтві. Так, у даному свідоцтві помилково вказано прізвище заявників [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , замість правильного [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] Неправильне написання їхніх прізвищ у правовстановлюючому документі порушує право спадкоємців на прийняття спадщини у відповідності до закону. Відповідно до пункту 2 глави 13 розділу І «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 Закону України «Про нотаріат». Згідно ч. 2 ст. 47 вказаного Закону імена та по батькові фізичних осіб платників податків, крім уповноважених представників юридичних осіб, повинні бути написані повністю. Згідно ухвали судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 12 липня 2024 року прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Від представника заявників [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - адвоката Решетаря В.В. надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності та підтримання заявлених вимог. Від заінтересованих осіб - Тячівської міської ради Закарпатської області та Тячівської державної нотаріальної контори надійшли заяви про розгляд справи за відсутності їх представників та не заперечення щодо заявлених вимог. Згідно п. 2), п. 3) ч. 1 ст. 43 ЦПК України, учасники справи мають право, зокрема брати участь у судових засіданнях і подавати заяви та клопотання. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За наведеного суд постановив судовий розгляд справи здійснювати за відсутності всіх учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши її доказами, суд дійшов висновку про задоволення заяви з таких підстав. Згідно з ч. 1 ст.\~293\~ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 6) ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У пункті 1 Постанови Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5 роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно з ч. 2 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Із свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого Тячівською міською радою 25 грудня 2006 року видно, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а. с. 4). Із свідоцтва про смерть видно, що [PERSON] , який народився [INFO] , помер [INFO] у м. Тячів (а .с. 11). Із фотокопій паспортів громадян України та довідок про присвоєння ідентифікаційного номера видно, що прізвища заявників записані - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а. с. 5-10). Тобто, прізвища заявників у вказаних документах зазначено [PERSON] та [PERSON] , однак допущені помилки у написанні їх прізвищ перешкоджають заявникам оформити спадщину після смерті [PERSON] та розпорядитися своїм майном.

Outcome: approved