Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-18 00:00:00

Адвокат Ієговська Анастасія Олександрівна в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (далі - ПрАТ «СК «Євроінс Україна») про стягнення 3% річних та інфляційних втрат внаслідок прострочки виплати страхового відшкодування. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 31 березня 2020 року на проїзній частині автодороги між с. Дніпровкою та с. Водяне Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «RENAULT Master», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , який від отриманих травм помер на місці. [PERSON] є законним представником малолітньої доньки загиблого - [PERSON] , якій спричинена значна та непоправна шкода, що проявилася у заподіянні моральної шкоди та втраті годувальника. На момент ДТП відповідальність водія [PERSON] застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АО2988024, який діяв на момент настання ДТП, 30 травня 2020 року. [PERSON] зверталася до відповідача з заявами про виплату страхового відшкодування, витрат на поховання в сумі 7 145 грн., завданої моральної шкоди дитині загиблого в сумі 56676 грн. та витрат, пов`язаних із втратою годувальника, в сумі 170028 грн. Відповідач здійснив часткову виплату страхового відшкодування, а саме: 12.06.2020 - понесені витрати на поховання загиблого [PERSON] у розмірі 7145 грн., 18.05.2022 - заподіяну моральну шкоду, що належить малолітній дитині загиблого, у розмірі 28338 грн. та витрати, пов`язані з втратою годувальника, у розмірі 85014 грн. 04.04.2022 минув строк 90 днів для здійснення відповідачем виплати страхового відшкодування заподіяної шкоди смертю фізичної особи. У зв`язку з невиконанням відповідача обов`язку по виплаті повного страхового відшкодування позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 113 352 грн. Постановою Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 22.02.2023 у справі № 191/1119/22 касаційну скаргу [PERSON] задоволено, заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року скасовано та ухвалено нове рішення, згідно з яким стягнуто з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь [PERSON] 113 352 грн., а саме: 28 338 грн. недоплаченого страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи; 85014 грн. недоплаченого страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, а також 17 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції Зазначене вище судове рішення було виконано відповідачем 03.03.2023. Просила стягнути з відповідача за період з 05.04.2022 (наступний день після спливу 90 денного терміну на виплату страхового відшкодування) по 03.03.2023 (дату виплати страхового відшкодування) на користь [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , суму нарахованої пені у розмірі 46210 грн., 3% річних у розмірі 3102 43 грн., суму інфляційних збитків у розмірі 22087,26 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 17500 грн. 07.04.2023 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області постановлено ухвалу про направлення справи за підсудністю до Заводського районного суду м. Запоріжжя. 19.05.2023 Заводським районним судом м. Запоріжжя постановлено ухвалу про направлення справи за підсудністю до Ленінського районного суду м. Запоріжжя. 25.07.2023 Ленінським районним судом м. Запоріжжя постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального провадження. 10.10.2023 Ленінським районним судом м. Запоріжжя постановлено ухвалу про направлення справи за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва. 18.12.2023 Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про прийняття до свого провадження цивільної справи та призначено її до розгляду в порядку спрощеного письмового провадження. Відповідач надав до суду відзив, у якому заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що страховиком було прийнято рішення та виплачено страхове відшкодування в 90-денний строк. В той же час, обов`язок страховика на здійснення додаткового страхового відшкодування виник лише з моменту винесення Верховним Судом кінцевого рішення у справі, тобто 22.02.2023, що свідчить про необґрунтованість зазначеного позивачем спірного періоду, за який остання нарахувала 3% річних та інфляційні втрати. Позивач подав до суду відповідь на відзив, зміст якої фактично зводився до обставин, викладених в позовній заяві. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 31 березня 2020 року на проїзній частині автодороги між с. Дніпровкою та с. Водяне Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області відбулась ДТП за участю автомобіля «RENAULT Master», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , який від отриманих травм помер на місці. На момент ДТП відповідальність водія [PERSON] була застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АО2988024. Постановою Запорізького апеляційного суду від 30.11.2021 у справі 316/1743/20 встановлено факт батьківства загиблого [PERSON] відносно [PERSON] . [PERSON] є законним представником малолітньої доньки загиблого [PERSON] - [PERSON] . 22.04.2020 [PERSON] звернулася до відповідача з повідомленням про ДТП. 22.04.2020 [PERSON] звернулася до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування, пов`язаного із витратами на поховання, в розмірі 4050 грн. 05.05.2020 позивач направила відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування, пов`язаного із додатковими витратами на поховання в розмірі 3095 грн. 12.06.2020 відповідачем було задоволено зазначені вище заяви та виплачено позивачу страхове відшкодування, пов`язане із похованням, в розмірі 7145 грн. 24.12.2021 [PERSON] звернулася до відповідача з заявами про виплату страхового відшкодування, пов`язаного з моральною шкодою, в розмірі 56676 грн., пов`язаного з втратою годувальника, в розмірі 170 028 грн., які отримані відповідачем 04.01.2022. 07.04.2022 відповідачем отримано від позивача банківські реквізити для здійснення виплати страхового відшкодування. 18.05.2022 відповідач сплатив на банківський рахунок [PERSON] страхове відшкодування згідно Акту №60573/1/2022 у розмір 113352 грн. Заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2022 року у задоволенні позову [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «СК «Євроінс Україна» про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи, відмовлено. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року апеляційну скаргу [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Ієговська А О., залишено без задоволення, а рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2022 року - без змін. Постановою Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 22.02.2023 у справі № 191/1119/22 касаційну скаргу [PERSON] задоволено, заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року скасовано та ухвалено нове рішення, згідно з яким стягнуто з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь [PERSON] 113352,00 грн., а саме: 28338 грн. недоплаченого страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи; 85014 грн. недоплаченого страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, а також 17500 грн. витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції. 03.03.2023 відповідачем було виплачено в повному обсязі страхове відшкодування, відповідно до зазначеного вище рішення Верховного Суду. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1, 3 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ст.550 ЦК України). Частиною 2 ст. 551 ЦК України встановлено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Так, відповідно до ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що Кодексу випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Згідно із частинами першою та другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 59 ст. 1 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, ризик виникнення якої застрахований, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування або відповідно до законодавства. Відповідно до статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з вимогами статті 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" , страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Відповідно до статті 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. Статтею 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено порядок прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) страховиком та порядок його виплати. Так, відповідно до п. 36.2, страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: -у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. -у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Пунктом 36.1 статті 36 цього ж Закону, визначено, що страховик,

Outcome: approved