Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Великобірківської об`єднаної територіальної громади, [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] - [PERSON] . [INFO] помер батько позивачки [PERSON] - [PERSON] . Після смерті матері [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого увійшли: 3/12 часток квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] (п`ятдесят три), квартира [ADDRESS] (сорок п`ять), що належала померлій [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 27 грудня 1999 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації згідно з розпорядженням (наказом) органу приватизації від 17 грудня 1999 року № 31150. Право власності зареєстровано Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 27 грудня 1999 року і записано в реєстрову книгу за № 31390; 1/2 частина житлового будинку з надвірними побудовами і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] (тридцять один) (до зміни нумерації житлових будинків - [ADDRESS] . Нумерація була змінена на підставі Рішення № 38 від 30 травня 2012 року Виконавчого комітету Смиковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області «Про встановлення нумерації житлових будинків по [ADDRESS] , згідно послідовності розміщення земельних ділянок»), який належав померлій [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 11 липня 2005 року Виконавчим комітетом Смиковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, рішення виконкому сільської ради № 28 від 21 квітня 2005 року. Право власності зареєстровано Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 11 липня 2005 року і записано в реєстрову книгу № 2 сторінка № 45 за реєстровим № 307; 1/2 частина земельної ділянки площею 0,16 га, кадастровий номер: 6125287500:02:001:0353, цільове призначення: 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місце розташування: Тернопільська область, Тернопільський район, село Смиківці, які належали померлій [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ТР № 022727, виданого 15 жовтня 1996 року Смиковецькою сільською радою народних депутатів Тернопільського району Тернопільської області на підставі рішення 8 сесії Смиковецької сільської ради народних депутатів XXII скликання від 28 березня 1996 року. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 26; земельна ділянка площею 0,22 га, кадастровий номер: 6125287500:02:001:0356, цільове призначення: 01.03 для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: Тернопільська область, Тернопільський район, село Смиківці, яка належала померлій [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ТР № 022727, виданого 15 жовтня 1996 року Смиковецькою сільською радою народних депутатів Тернопільського району Тернопільської області на підставі рішення 8 сесії Смиковецької сільської ради народних депутатів XXII скликання від 28 березня 1996 року. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 26; земельна ділянка площею 0,15 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства (спірна земельна ділянка), право власності на яку було визнано за померлою [PERSON] на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 листопада 2021 року по справі № 607/9644/21, проте не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 16 квітня 2024 року позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] , діючи як спадкоємці [PERSON] першої черги за законом, уклали між собою та нотаріально посвідчили договір про поділ спадкового майна. Згідно даного договору до [PERSON] перейшло право на спадкування 2/3 частин земельної ділянки площею 0,15 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, право власності на яку було визнано за померлою [PERSON] на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 листопада 2021 року по справі № 607/9644/21, проте не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. При цьому 1/3 частка цієї земельної ділянки була успадкована чоловіком [PERSON] - [PERSON] , але у зв`язку з його смертю [INFO] , згідно зі статтею 1276 Цивільного кодексу України спадщина переходить до його спадкоємця за заповітом (спадкова трансмісія) [PERSON] , [INFO] . 23 квітня 2024 року приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Магдич О. О. винесла постанову за вихідним № 37/02-14 про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право власності на спірну земельну ділянку, право власності на яку визнано на підставі зазначеного вище рішення суду. Нотаріус роз`яснила, що при відсутності зареєстрованого права власності на земельну ділянку за спадкодавцем, право власності на спадкове майно може бути встановлено лише і виключно в судовому порядку. На все інше успадковане майно позивач отримала свідоцтва. У зв`язку із зазначеним, [PERSON] змушена звернутися до суду за захистом своїх майнових прав, оскільки лише судом може бути визнано право власності позивачки на спадкове майно. З огляду на вказане, позивачка просить суд, визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,15 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, право власності на яку було визнано за померлою [PERSON] на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 листопада 2021 року у справі № 607/9644/21, проте не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Ухвалою судді від 08 липня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі №607/14634/24; постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати у судовому засіданні 01 серпня 2024 року, залучено до участі у справі в процесуальному статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Магдич Олену Олександрівну; витребувано від третьої особи належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , зареєстровану в Книзі Обліку і реєстрації спадкових справ за № 56. На виконання протокольної ухвали, 09 вересня 2024 року на адресу суду від приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Магдич Олени Олександрівни надійшла копія спадкової справи № 28/2022, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Представник позивачки, адвокатка Магдич О. О. в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила суд проводити розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив суд проводити розгляд справи без його участі позовні вимоги визнає у повному обсязі. Представник Великобірківської селищної ради у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив суд проводити розгляд справи без участі сторони відповідача. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) відповідач може визнати позов на будьякій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві, а також у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За змістом\~ч.\~3\~ст.\~200\~ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Магдич О. О., в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила. За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини. 06 березня 1981 року [PERSON] , [INFO] , зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] , що вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 06 березня 1981 року, місце реєстрації шлюбу: м. Тернопіль Міський відділ ЗАГС. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом загсу Тернопільського міськвиконкому 04 квітня 1984 року вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] у м. Тернополі. Її батьками вказано [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 листопада 2021 року, справа № 607/9644/21, позов [PERSON] до Великобірківської об`єднаної територіальної громади про визнання права власності на земельну ділянку - задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею 0,15 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована по [ADDRESS] . Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,1500 га в межах населеного пункту с. Смиківці виготовлено ФОП [PERSON] на підставі договору № 17-07/22 від 28 липня 2022 року на замовлення [PERSON] . Мета роботи встановлення меж земельної ділянки гр. [PERSON] на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області № 607/9644/21 від 24 листопада 2021 року. 30 липня 2022 року у віці 78 років померла [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 01 серпня 2022 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). [INFO] у віці 72 роки помер [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 04 жовтня 2022 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Згідно договору про поділ спадщини від 16 квітня 2024 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , які являються спадкоємцями першої черги за законом після смерті [INFO] [PERSON] , до доньки цього спадкодавця позивачки [PERSON] переходить: -3/12 частки житлового будинку з надвірними побудовами і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] (тридцять один) (до зміни нумерації житлових будинків - [ADDRESS] ); -3/12 частки земельної ділянки площею 0,16 га, кадастровий номер: 6125287500:02:001:0353, цільове призначення: 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місце розташування: Тернопільська область, Тернопільський район, село Смиківці; -2/3 частки земельної ділянка площею 0,22 га, кадастровий номер: 6125287500:02:001:0356, цільове призначення: 01.03 для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: Тернопільська область, Тернопільський район, село Смиківці; -2/3 частки земельної ділянка площею 0,15 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, право власності на яку було визнано за померлою [PERSON] на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 листопада 2021 року по справі № 607/9644/21, проте не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. До матеріалів справи позивачка [PERSON] доєднала свідоцтва про право на спадщину за законом, видані після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] її доньці [PERSON] та сину [PERSON] у межах спадкової справи № 28/2022, зареєстровані в реєстрі за № 799, № 801, № 800, № 807, № 805, № 804. Також позивачкою на підтвердження обсягу спадково майна надано: свідоцтво про право власності на житловий будинок, видане 11 липня 2005 року виконавчим комітетом Смиковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, згідно з рішенням виконкому сільської ради № 28 від 21 квітня 2005 року, право власності зареєстровано Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 11 липня 2005 року і записано в реєстрову книгу за № 2 сторінка № 45 за реєстровим № 307; державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ТР № 022727, виданий 15 жовтня 1996 року Смиковецькою сільською радою народних депутатів Тернопільського району Тернопільської області на підставі рішення 8 сесії Смиковецької сільської ради народних депутатів XXII скликання від 28 березня 1996 року, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 26 та присвоєно кадастровий номер 6125287500:02:001:0353, площею 0.16 га, що вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-7100426832022, сформованого 04 липня 2022 року; державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ТР № 022727, виданий 15 жовтня 1996 року Смиковецькою сільською радою народних депутатів Тернопільського району Тернопільської області на підставі рішення 8 сесії Смиковецької сільської ради народних депутатів XXII скликання від 28 березня 1996 року, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 26 та присвоєно кадастровий номер 6125287500:02:001:0356, площею 0.22 га, що вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-5100580532022 сформованого 07 липня 2022 року. Постановою приватного нотаріуса Тернопільської міського нотаріального округу Магдич О. О. від 23 квітня 2024 року № 37/02-14 відмовлено позивачці у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, земельну ділянку площею 0,15 га, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, право власності на яку було визнано за померлою [PERSON] на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 листопада 2021 року у справі № 607/9644/21, проте не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не було присвоєно кадастровий номер цій земельній ділянці, а відтак не була проведена реєстрація у Державному земельному кадастрі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру. Підставою відмови зазначено те, що земельну ділянку площею 0,15 га, цільове призначення якої: для ведення особистого селянського господарства, право власності на яку було визнано за померлою [PERSON] на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 листопада 2021 року у справі № 607/9644/21, не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 374542248 від 16 квітня 2024 року. Спадкодавцем [PERSON] не був завершений процес виготовлення технічної документації для присвоєння кадастрового номеру цій земельній ділянці, а відтак не була проведена тільки реєстрація у Державному земельному кадастрі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру. З матеріалів спадкової справи № 28/2022, яка заведена після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , слідує, що до нотаріуса звернулися діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] із заявами про найняття спадщини після померлої в порядку спадкування за законом на майно. В подальшому приватним нотаріусом було видано свідоцтва про прийняття спадщини за законом на спадкове майно, яке було описано вище, стосовно якого укладався між спадкоємцями [PERSON] , померлої [INFO] , договір про поділ спадщини від 16 квітня 2024 року. В частині\~оформлення спадкових\~прав позивачки\~на спірну\~земельну ділянку\~нотаріус відмовив,\~оскільки, як вбачається з матеріалів справи, після отримання рішення суду про визнання права власності на земельну ділянку, на замовлення [PERSON] було виготовлено проект землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Однак, у зв`язку зі смертю спадкодавця, реєстрація земельної ділянки в Державному земельному кадастрі з присвоєнням їй кадастрового номера, після чого видається витяг із Державного земельного кадастру в порядку, передбаченому\~Закону України\~«Про Державний\~земельний кадастр»,\~не відбулася. Відтак, за встановлених обставин, позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності на успадковану земельну ділянку. Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 4 ЦПК України). За змістом частини 4 статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до частини 1 статті Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. У відповідності до приписів статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. [PERSON] померла [INFO] . За свого життя спадкодавець не складала заповітних розпоряджень, а відтак, у даному випадку має місце спадкування за законом. Як слідує зі статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частинами 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом, відповідно до ст. 1267 ЦК України, є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. За змістом\~статті 1296\~ЦК України,\~спадкоємець,\~який прийняв\~спадщину,\~може одержати\~свідоцтво про\~право на\~спадщину. Якщо\~спадщину прийняло\~кілька спадкоємців,\~свідоцтво про\~право на\~спадщину видається\~кожному з\~них із\~визначенням імені\~та часток\~у спадщині\~інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною першою ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. [PERSON] спадкує спірну земельну ділянку за законом, уклавши з іншим спадкоємцем договір про поділ спадщини, про що позивачка попередньо подала заяву нотаріусу у визначений законом строк. Водночас, нотаріус 23 квітня 2024 року склала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність реєстрації земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відсутність присвоєного кадастровий номеру цій земельній ділянці, та не проведення реєстрації у Державному земельному кадастрі Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, земельної ділянки площею 0,15 га, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства. Разом з тим, право власності на зазначену земельну ділянку було визнано за померлою [PERSON] на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 листопада 2021 року у справі № 607/9644/21 та на виконання цього рішення, на замовлення спадкодавця було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,1500 га в межах населеного пункту с. Смиківці. Однак, у зв`язку зі смертю процес оформлення та подальшої реєстрації спірної земельної ділянки не був завершений та відповідно це є перешкодою в оформленні позивачкою спадкових прав, що і стало причиною її звернення до суду. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. За змістом п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові №227/3750/19 від 22 вересня 2021 року. Враховуючи вищенаведені обставини, суд доходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Магдич О. О. про визнання права власності на спадкове майно, підлягають до задоволення в частині визнання за позивачкою в порядку спадкування за законом права власності на земельну ділянку площею 0,15 га, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, в порядку спадкування за законом, після смерті [INFO] [PERSON] . Щодо належності відповідача Великобірківської об`єднаної територіальної громади, то суд звертає увагу на наступне. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша та третя статті 13 ЦПК України). Відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Вказане зазначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16ц. Неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві (постанова Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 619/2796/19ц). Суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частини перша, друга та третя статті 51 ЦПК України). У справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Вказана правова позиція викладена 19 січня 2022 року Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 280/4/18, провадження № 61403св19 (ЄДРСРУ № 102765474). Відтак, Великобірківська об`єднана територіальна громада є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки є інший спадкоємець за законом - [PERSON] , який і є належним відповідачем у виниклому спорі. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. З огляду на вказане, суд дійшов до переконання, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Великобірківської об`єднаної територіальної громади про визнання права власності на спадкове майно слід відмовити у зв`язку з тим, що позов в цій частині заявлено до неналежного відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: partial