Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-09 00:00:00

26 червня 2024 року адвокат Глушкова О.І., яка діє в інтересах [PERSON] , звернулася в суд з позовом до [PERSON] , у якому просить: - визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] , укладений 05 травня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] ; - визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] , загальною площею 44,6 кв. м., житловою площею 28,6 кв. м., до складу якого входять: житловий будинок «А», сарай «Б», навіс «б», літня кухня «В», навіс «в», літня кухня «Г», вхідний майданчик «г», погріб «Д», огорожа 30,8 м.п. «1-2». В обґрунтування позову вказує, що 05 травня 2004 року між позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було досягнуто домовленість про купівлю-продаж належного останній житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS] , загальною площею 44,6 кв. м., житловою площею 28,6 кв. м. Вказане нерухоме майно відповідачка успадкувала після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину по заповіту, виданим державним нотаріусом Крижопільської державної нотаріальної контори 05 травня 2000 року. На підтвердження домовленості [PERSON] написала розписку від 05 травня 2004 року, якою підтвердила продаж належного їй домоволодіння, а також отримання від [PERSON] у повному обсязі обумовленої суми коштів в розмірі 5 000 грн., що еквівалентно 1\~000 доларів США. Крім того, відповідачка зобов`язалася оформити договір купівлі-продажу у тримісячний термін. Таким чином, між сторонами було погоджено всі істотні умови договору, досягнуто згоди щодо предмета договору, яким є житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] , а також відбулося виконання договору. Після отримання погодженої суми коштів, відповідачка надала позивачці технічний паспорт на будинок та ключі від нього. З 2004 року по даний час позивачка проживає у спірному будинку, користується ним, несе витрати по утриманню майна, однак, відсутність належно оформленого договору купівлі-продажу перешкоджає їй повною мірою використовувати вказане нерухоме майно. Протягом останніх кількох років позивачка неодноразово зверталася до відповідачки з приводу нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, на що остання повідомляла, що згодна посвідчити договір у нотаріуса, однак, за станом здоров`я та через відсутність коштів зможе зробити це пізніше. У 2024 році на замовлення позивачки комунальним підприємством «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок садибного типу по [ADDRESS] , загальною площею 44,6 кв. м., житловою площею 28,6 кв. м., до складу якого входять: житловий будинок «А», сарай «Б», навіс «б», літня кухня «В», навіс «в», літня кухня «Г», вхідний майданчик «г», погріб «Д», огорожа 30,8 м.п. «1-2». Згідно довідки комунального підприємства «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 10.06.2024 № 527-46, станом на 31 грудня 2012 року згідно архівних даних 17 серпня 1993 року в Тульчинському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № ФЖ-10 під реєстровим номером 1449 зареєстроване свідоцтво № 1462 про право власності від 17.08.1993 року, видане виконкомом Городківської сільської ради на підставі рішення виконкому Крижопільської районної ради № 122 від 21.04.1987 року та рішення виконкому Городківської сільської ради № 9 від 15.07.1987 року. Таким чином, виявилося, що відповідачка не зареєструвала в Тульчинському бюро технічної інвентаризації право власності на спірне домоволодіння відповідно до свідоцтва про право на спадщину по заповіту від 05 травня 2000 року. На усні звернення позивачки щодо належного оформлення відповідачкою права власності на успадковане нерухоме майно та укладення договору купівлі-продажу у нотаріуса вона продовжує ухилятися, посилаючись на надумані причини. Враховуючи викладене, позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 28 червня 2024 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 24 липня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання 10 вересня 2024 року сторони не з`явилися. Представник позивачки -\~адвокат Глушкова О.І. подала до суду заяву, в якій вказала, що підтримує позов за обставин, викладених в позовній заяві, та просить задовольнити позовні вимоги, а також проводити розгляд справи за відсутності сторони позивача. Відповідачка подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає повністю. У відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 656 Цивільного кодексу України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) подавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. У відповідності до ч. 1 ст. 334 Цивільного кодексу України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом встановлено, що 05 травня 2004 року між позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS] . Сторони повністю виконали умови договору купівлі-продажу, оскільки відповідачка [PERSON] (продавець) передала позивачці [PERSON] (покупцю) спірне домоволодіння, а позивачка його прийняла та сплатила за нього кошти в сумі 5 000 грн., що еквівалентно 1\~000 доларів США, про що [PERSON] написала розписку від 05 травня 2004 року. Між сторонами було досягнуто згоди щодо подальшого нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будинку у тримісячний термін, однак по теперішній час договір належним чином не оформлено. Судом також встановлено, що відповідачка не зареєструвала в Тульчинському бюро технічної інвентаризації право власності на спірне домоволодіння відповідно до свідоцтва про право на спадщину по заповіту від 05 травня 2000 року. Вказані обставини підтверджуються: копією свідоцтва про право на спадщину по заповіту, виданого державним нотаріусом Крижопільської державної нотаріальної контори від 05 травня 2000 року за р.№ 1177, довідкою комунального підприємства «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 10.06.2024 № 527-46. Згідно даних наявної в матеріалах справи копії технічного паспорту, виготовленого КП «Тульчинське МБТІ» на замовлення позивачки 04 червня 2024 року за результатами технічної інвентаризації будинку садибного типу за адресою: [ADDRESS] , будівництво житлового будинку «А» (загальна площа 44,6 кв. м., житлова площа 28,6 кв. м.) здійснено у 1920 році, сараю «Б» - в 1920 році, навісу «б» - в 1993 році, літньої кухні «В» - в 1983 році, навісу «в» - в 1993 році, літньої кухні «Г» - в 1977 році, вхідного майданчика «г» - в 1977 році, погребу «Д» - в 1920 році. Вартість домоволодіння за даними висновку про оцінку майна, виконану ФОП [PERSON] , станом на 04 червня 2024 року становить 2 500 доларів США, що еквівалентно 101\~203,25 грн. Виходячи з вищевикладеного, [PERSON] позбавлена можливості належним чином оформити договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS] , тому змушена звернутися до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу спірного домоволодіння від 05 травня 2004 року таким, що відбувся, та визнання за нею права власності на вказане нерухоме майно. З письмової розписки [PERSON] від 05 травня 2004 року слідує, що сторони домовилися щодо істотних умов договору купівлі-продажу та відбулося їх повне виконання. Позивачка (покупець) сплатила відповідачці (продавцю) кошти в повному обсязі, а відповідачка передала позивачці предмет договору купівлі-продажу. За таких обставин між сторонами фактично було укладено договір купівлі-продажу. Відповідно до ст. 657 Цивільного кодексу України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. В ч. ч. 2, 4 ст.\~639\~Цивільного кодексу\~України зазначено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Правові наслідки недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення договору визначені в ст. 220 Цивільного кодексу України, згідно вимог якої такий договір є нікчемним. Згідно ч. 2 вказаної статті Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Враховуючи те, що відповідачка [PERSON] фактично ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, відповідно до ст.\~220\~Цивільного кодексу\~України суд може визнати такий договір дійсним. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved