Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

\~ \~Позивач звернувся\~до суду\~з позовом,\~в якому\~просить стягнути з Держави України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку на його користь 100000 гривень моральної шкоди та судові витрати по справі покласти на Державу Україну за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку. В обгрунтування вимог позивач зазначає, що він [PERSON] , [INFO] , громадянин України тривапий час був підданий незаконним діям працівників поліції. 16.07.2022 до нього звернувся за правовою консультацією [PERSON] та повідомив про намір працівників СРПП ВП № 2 (смт. Попільня) Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області скласти щодо нього протокол про адміністративне правопорушення. Позивач за вказаним проханням з`явився на місце події, де намагався з`ясувати у працівників правоохоронного органу обставини справи. Водночас працівниками СРПП ВП №2 (смт. Попільня) Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області було повідомлено його про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП. При цьому до нього від працівників правоохоронних органів не надходило законних вимог чи розпоряджень. Надалі працівниками СРПП ВП № 2 (смт. Попільня) Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області без законних на те підстав здійснено його затримання та з метою встановлення особи та складання адміністративних матеріалів 16.07.2022 року на службовому автомобілі ВАЗ 2110 було доставлено до відділення. Також до нього було застосовано спеціальні засоби, такі як кайданки та сльозоточивий газ. В подальшому позивачу стало відомо, що відносно нього 16.07.2022 року поліцейським СРПП ВП №2 ЖРУП старшим сержантом поліції Юричем Юрієм Ігоровичем складено протокол АА № 130472 про адміністративне затримання за ст. 185 КУпАП, в якому було зазначено, що [PERSON] був доставлений в службове приміщення відділення поліції № 2 ЖРУП в Житомирській області 16.07.2022 року о 21 годині 45 хвилин у зв`язку із вчиненням правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП для складання адміністративних матеріалів та встановлення особи. В подальшому при ознайомленні з матеріалами справи про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАПІ відносно позивача 08.08.2022 року його представнику стало відомо, що відносно нього 16.07.2022 року також було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП, та винесено постанову серії ГАБІ № 662653 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 178 КУпАП, за змістом якої він [PERSON] знаходився в п`яному вигляді з явними ознаками алкогольного сп`яніння, чим образив людську гідність та громадську мораль. Не погоджуючись з таким твердженням працівників поліції позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського СРПП Відділення № 2 ЖитомирськогоРУП ГУ НП в Житомирській області старшого сержанта [PERSON] , ГУ НП в Житомирській області про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності та просив визнати дії поліцейського СРПП Відділення № 2 Житомирського районного управління поліції ГУ НП в Житомирській області старшого сержанта Юрича Ю.І. щодо складення постанови серії ГАБІ № 662653 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення його [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП протиправними та скасувати постанову серії ГАБІ № 662653 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення його [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП, закривши провадження по справі. Позовні вимоги було задоволено. Постановою від 06.03.2023 року апеляційну скаргу ГУ НП в Житомирській області залишено без задоволення, а рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 16.12.2022 року - без змін. Незаконним діями працівників поліції позивачу була нанесена моральна шкода, що була обумовлена численними обставинами: тривалий час він змушений був доводити свою невинуватість в різних судах, які знаходяться в поза регіоном його проживання; незаконні дії працівників поліції принизили його честь та гідність; незаконні дії працівників поліції стали причиною погіршення стану здоров`я; час витрачений на доведення своєї невинуватості, позивач міг використати на спілкування з маленькою донечкою та дружиною однак цей час назавжди втрачений. Ухвалою суду від 02.07.2024 року було залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Національної поліції в Житомирській області. Представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутність та у відсутність позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечують. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, заяв та клопотань не подавав. Відповідно до ст.128 ЦПК України про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відзив на позовну заяву не подавали. Враховуючи те, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін,\~ суд, у відповідності до ст.ст.223 ч.4, 280 ч.1 ЦПК України, мав можливість ухвалити рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління Національної поліції в Житомирській області направили відзив, в якому просили відмовити в позові за безпідставністю (а.с. 82-88). Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що постановою Брусилівського районного суду Житомирської області від 16.12.2022 року позовні вимоги [PERSON] до поліцейського СРПП Відділення № 2 Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області старшого сержанта Юрича Юрія Ігоровича, ГГ НП в Житомирській області про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності було задоволено, а саме : визнано дії поліцейського СРПП Відділення № 2 Житомирського районного управління поліції ГУ НП в Житомирській області старшого сержанта [PERSON] щодо складення постанови серії ГАБІ № 662653 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП протиправними. Постанову серії ГАБІ № 662653 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП, скасовано. Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 178 КУпАП відносно [PERSON] закрито (а.с.67-69). Постановою сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.03.2023 року апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Житомирській області залишено без задоволення, а рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 16.12.2022 року без змін (а.с.70-72). Як вбачається з медичних виписок та довідок позивач [PERSON] звертався до лікарів за консультацією та медичною допомогою та йому було призначено відповідне лікування (а.с. 15-18). Згідно ч.2, 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Тобто законом передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під судом повинен визначатися судом із врахуванням суми доходу, яка є не нижчою, а ніж мінімальний розмір заробітної плати. Такий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 20.09.20218 у справі № 686/23731/15-ц, від 22 квітня 2019 року у справі № 236/893/17, Верховним Судом у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 754/8730/19. Після складання 16.07.2022 року працівником поліції протоколу за ч.1 ст.178 КУпАП і до закриття відносно позивача [PERSON] . Брусилівським районним судом Житомирської області 16.12.2022 року справи про адміністративне правопорушення за відсутності складу адміністративного правопорушення, оскарження рішення в апеляційному порядку та залишення його без змін адміністративне провадження ( процес притягнення до відповідальності) тривало щодо [PERSON] п"ять місяців. На час розгляду справи у суді, Законом України "Про державний бюджет на 2022 рік" з 1 січня 2022 року мінімальну заробітну плату установлено: у місячному розмірі: 6500,00 грн., а тому позивачу [PERSON] , підлягає відшкодуванню не менше, як встановлений гарантований законом мінімум за час перебування під судом. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до частини першої статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (частина друга статті 1176 ЦК України). Відповідно до статей 2,4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»(далі - Закон) передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року в справі №6-2203цс15 вказано, що "відповідно до частини 3 статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин) відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування". Частиною третьою статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження №61-19000сво18), де вказано, що здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). У справі, яка переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Аналогічні правові висновки щодо застосування норм права в подібних правовідносинах викладені, зокрема, в постановах Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі №686/16847/17 (провадження №61-11590св18), від 22 липня 2020 року у справі №303/7352/18 (провадження №61-20524св19), від 02 вересня 2020 року у справі №591/1001/17 (провадження №61-39927св18), від 09 червня 2021 року у справі №726/837/20 (провадження №61-2647св21), від 29 вересня 2021 року у справі №166/1222/20 (провадження №61-9003св21), від 20 грудня 2021 року у справі №215/7147/20 (провадження №61-14357св21), від 19 жовтня 2022 року у справі №465/6045/20 (провадження №61-421св22). Як свідчить тлумачення статей 23, 1176 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується державою і при визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи те, що здійснення провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження, відшкодування моральної шкоди у такому випадку здійснюється незалежно від вини та незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу до особи, відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, суд дійшов висновку, що позивачу було завдано моральної шкоди внаслідок протиправних дій та рішень службових осіб органу державної влади. Частина перша ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, заподіяної громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачає, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з подальшими змінами) роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням інших обставин справи. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Аналізуючи зібрані докази, суд визнає факт заподіяння моральної шкоди. Проте, враховуючи характер правопорушення, глибину душевних страждань, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 100000 грн. завищеними. Так, позивачеві були спричинені моральні страждання, що безумовно змінило його нормальний життєвий ритм, проте під час розгляду справи позивачем та його представником відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України не було доведено суду наявності завданої йому моральної шкоди в розмірі заявлених вимог через незаконне притягнення до адміністративної відповідальності, суд, з урахуванням того, що розмір відшкодування шкоди у цьому випадку має бути не більш як достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не повинен призводити до його збагачення,

Outcome: partial