Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до суду, в якому просила зобов`язати [PERSON] перенести огорожу до меж, визначених рішенням погоджувальної комісії по розгляду земельних спорів від 07.03.2008. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач після смерті батька [PERSON] 07.11.2011 прийняла спадщину за законом, що складається з 1/2 частки житлового будинку під [ADDRESS] , у якого був спір із сусідом [PERSON] у справі № 2-610/2008. Так, відповідно до ухвали Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 13.06.2008 визнано мирову угоду між сторонами у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод з боку сусіднього землекористувача, згідно якої [PERSON] та [PERSON] будуть користуватись земельною ділянкою по [ADDRESS] відповідно до розподілу земельної ділянки, проведеному раніше між [PERSON] та попереднім власником 1/2 частини будинковолодіння, [ADDRESS] [PERSON] ; відповідач [PERSON] зобов`язується в термін до 25.08.2008 перенести огорожу до попередніх меж, які існували між позивачем [PERSON] і попереднім землекористувачем [PERSON] відповідно до рішення погоджувальної комісії по розгляду земельних спорів від 07.03.2008; у випадку невиконання мирової угоди в добровільному порядку, вона буде виконуватись в примусовому порядку. На теперешній час відповідач [PERSON] порушує право позивача [PERSON] на землекористування, так як він не переніс огорожу до меж, визначених рішенням погоджувальної комісії по розгляду земельних спорів від 07.03.2008 Представник позивача [PERSON] -адвокат Корнєєв Є.Л. підтримав позов та просив його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] -адвокат Овсієнко Ю.А. в судовому засіданні просив закрити провадження у справі, оскільки позивач [PERSON] мала би бути заміненою на стадії примусового виконання ухвали Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 13.06.2008 у справі № 2-610/2008, яка фактично постановлена з приводу спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Крім цього, повідомив, що відповідач [PERSON] своєчасно виконав умови угоди від 13.06.2008, затвердженої судом. Ухвалою від 02.05.2024 судом відкрито провадження, прийнято справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 27.05.2024. 27.05.2024 закрито підготовче провадження, призначено судовий розгляд по суті на 11.06.2024. 11.06.2024 судове засідання відкладено на 09.07.2024 у зв`язку з неявкою відповідача. 09.07.2024 судове засідання відкладено на 08.08.2024 у зв`язку з неявкою відповідача. 08.08.2024 судове засідання відкладено на 28.08.2024 за клопотанням представника позивача-адвоката Корнєєва Є.Л. 28.08.2024 судове засідання відкладено на 18.09.2024 за клопотанням представника відповідача-адвоката Овсієнка Ю.А Суд, вислухавши сторін та інших учасників справи, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на таке. Статтею 15 ЦК України, що корелює із конституційною нормою, визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (ч. 1 ст. 20 ЦК України, ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України суд не наділений повноваженнями вийти за межі позовних вимог при розгляді справ позовного провадження. Судом досліджено докази, що є допустимими та неналежними, оскільки вони стосуються спору між батьком позивача [PERSON] - [PERSON] та відповідача [PERSON] , а саме: - копія ухвали Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 13.06.2008 у справі № 2-610/2008 (а/с 5); - копії свідоцтва про право на спадщину від 13.07.2012 серії ВРТ № 663321, рішення погоджувальної комісії по розгляду земельних спорів від 07.03.2008, плану земельної ділянки по [ADDRESS] (а/с 6-8). Суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог (позовної вимоги) за відсутністю спору, оскільки з моменту відкриття спадщини 07.11.2011 після смерті [PERSON] позивачем [PERSON] не доведено будь-якими доказами порушення зі сторони відповідача [PERSON] її права на володіння земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , з яких можливо було б встановити обставини, що підлягають доказуванню у справі. Суд зауважує, що позов [PERSON] включає у собі позовну вимогу, що містить аналогічий зміст до позовної вимоги за позовом її батька [PERSON] до того ж відповідача [PERSON] (справа № 2-610/2008), а тому позивачу слід навести обґрунтування обставин позову в частині порушення відповідачем прав позивача на земельну ділянку за визначеною адресою та/або житловий будинок з урахуванням правових позицій Верховного суду, серед яких можливо виділити правову позицію із постанови Верховного Суду від 27.05.2020 у справі № 910/1310/19 про те, що передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо). Правовий висновок такого змісту викладено також у постановах Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 915/1279/17, від 20.03.2018 у справі № 910/1016/17, від 17.04.2018 у справі № 914/1521/17. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покаладається на позивача у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.

Outcome: dismissed