Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

У березні 2023 року Позивач ПрАТ «СК «Уніка» звернулося до Деснянського районного суду міста Києва з вимогами до [PERSON] про відшкодування шкоди,заподяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 08.02.2019 року між ПрАТ "СК "Уніка" та АК КБ "Приватбанк" було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу Нісан (д.р.н. [NUMBER] ). 28.05.2019 в м.Києві сталося ДТП за участю ТЗ ВАЗ (д.р.н. [NUMBER] ), під керуванням водія [PERSON] та автомобіля Нісан (д.р.н. [NUMBER] ) під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Нісан (д.р.н. [NUMBER] ), що був застразований ПрАТ "СК "Уніка" за Договором добровільного страхування наземного транспорту №К2Н0СРS-19182XJ. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 30.08.2019 року ДТП сталося внаслідок порушення водієм [PERSON] ПДР України. На підставі заяви потерпілої особи, за Договором добровільного страхування було складено страхувальний акт №00303279 та визначено розмір страхового відшкодування в сумі - 180 216,11 грн. 06.11.2019 року у зв`язку з виявленням під час ремонту прихованих дефектів, складено додатковий страховий акт №00303279 доплата та визначено розмір страхового відшкодування в сумі - 20 252,05 грн. Таким чином, загальний розмір страхового відшкодування склав - 200 468,16 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути на його користь із Відповідача шкоду заподіяну внаслідок ДТП у розмірі 200 468,16 грн., а також понесені Позивачем витрати на сплату судового збору у розмірі 3 007,02 грн. Протколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.03.2023 року справу передано для розгляду головуючому-судді Панченко О.М. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 29.03.2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 30.10.2023 року провадження у цивільній справі за позовними вимогами Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - зупинено до припинення перебування відповідача [PERSON] у складі Збройних сил України. 13.03.2024 через "Електронний суд" від представника позивача - [PERSON] надійшло клопотання про поновлення провадження у справі у зв`язку з тим, що відповідачем не додано до матеріалів справи підтвердження щодо його залучення до бойових дій, здійснення заходів з національної безпеки, оборони, переведення конкретної військової частини на військовий час. 14.03.2024 судом було направлено запити до Військової частини та Міністерства оборони України, щодо того чи [PERSON] станом на дату звернення перебуває у скалді ЗСУ, закрема у ВЧ [NUMBER] та чи бере дана військова частина участь у виконанні бойових завдань. Станом на день розгляду справи відповіді на запити до суду не надійшли. 18.06.2024 через "Електронний суд" від представника позивача - [PERSON] повторно надійшло клопотання про поновлення провадження у справі. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 19.06.2024 року поновлено провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. 26.08.2024 на адресу суду через засоби поштового зв`язку "Укрпошта" від дружини відповідача надійшла заява про відкладення судової справи до повернення її чоловіка із ЗСУ. До заяви було долучено копію довідки (форма5) від 20.04.2024 року №1843/6727, що видана солдату [PERSON] в тому, що він дійсно перебуває на військовій службі у ВЧ [NUMBER] з 26.01.2023 року по теперішній час. Матеріали справи містять заяву представника Позивача про розгляд справи без його участі, в якій він підтримав заявлені вимоги, та просив суд ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи в суді повідомлений належним чином. Заяву подану до суду дружиною відповідача про відкладення розгляду справи до повернення [PERSON] із ЗСУ та долучену копію довідки (форма5) від 20.04.2024 року №1843/6727, що видана солдату [PERSON] в тому, що він дійсно перебуває на військовій службі у ВЧ [NUMBER] з 26.01.2023 року по теперішній час, суд не може взяти до уваги виходячи з наступного. За приписами п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі в разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі ЗСУ. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 44 ЦПК України). До основних засад судочинства ч. 3 ст. 2 ЦПК України віднесено розумність строків розгляду справи судом, пропорційність, диспозитивність, змагальність сторін. Приписи п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України мають на меті захист процесуальних прав учасника цивільного процесу, який перебуває у складі ЗСУ або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан. Вони покликані забезпечити об`єктивний розгляд справи. Провадження у справі підлягає зупиненню лише в разі наявності обставин, які перешкоджають її розгляду. Сам по собі факт перебування сторони на військовій службі, у складі Збройних Сил України, не є достатніми для зупинення провадження по справі. Прецедентна практика Верховного Суду вимагає від сторін надання доказів залучення особи до Документ сформований в системі бойових дій, здійснення заходів з національної безпеки та оборони, переведення конкретної військової частини на військовий стан тощо. Також Касаційний цивільний суд Верховного Суду визначав, що належним письмовим доказом для зупинення провадження у зв`язку з перебуванням сторони у складі Збройних Сил України є наказ по особовому складу, виданий у порядку п. 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008. Інші докази (довідки, листи з військової частини) суд визнав недостатніми для встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом (постанова від 29.03.2023 по справі 756/3462/20). Також, Верховний Суд сформулював позицію, за якою для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України в матеріалах цивільної справи мають бути докази перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а також того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема беруть участь у виконанні бойових завдань. Такі приклади (судовий активізм) знайшли своє відображення в ухвалах про зупинення провадження Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 14.12.2022 по справі 757/5240/16-ц, від 29.08.2022 по справі 461/5209/19, від 29 серпня 2022 року в справі № 461/5209/19 та в інших. У вказаних справах Верховний Суд зупиняв провадження, оскільки сторонами надані докази перебування у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та бере участь у виконанні бойових завдань. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що зава подана до суду дружиною відповідача про перенесення судового розгляду до повернення відповідача із лав ЗСУ, не знайшло свого документального підтвердження. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим проводити розгляд справи без участі відповідача на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 08.02.2019 року між ПрАТ "СК "Уніка" та АК КБ "Приватбанк" було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу Нісан (д.р.н. [NUMBER] ). У відповідності до умов вказаного Договору страхування Позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити страхове відшкодування. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва по справі №761/22968/191 від 30 серпня 2019 року, встановлено, що 28.05.2019 року [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 21043, д.н.з. [NUMBER] , рухаючись по вул. Саратовська на перехресті вул. Ружинської в м.Києві здійснив розворот, при цьому не надав перевагу автомобілю "Nissan Qashqai", д.н.з. [NUMBER] , який рухався з правовї сторони на зелений сигнал світлофору, по вул. Соратовської в сторону вул. Стеженка та скоїв з ним зіткнення, внаслідок якого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим вчинив адміністративне правопорушення , передбачене ст.124 КУпАП. Провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративні справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, застрахованому транспортному засобу Нісан (д.р.н. [NUMBER] ), було завдано механічних ушкоджень. 26.07.2019 року потерпілий від дорожньо-транспортної пригоди звернувся до Страховика ПрАТ «СК «Уніка» із Заявою №00303279 про подію з ознаками страхового випадку згідно з договором №К2Н0СРS-19182XJ та визначено розмір страхового відшкодування в сумі - 180216,11 грн. 06.11.2019 року, у зв`язку з виявленням під час ремонту прихованих дефектів, складено додатковий страховий акт №00303279_ доплата та визначено розмір страхового відшкодування в сумі - 20 252,05 грн. Загальний розмір страхового відшкодування склав - 200 468,16 грн Таким чином, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» виконало свої зобов`язання перед страхувальником згідно з умовами Договору страхування, що підтверджується платіжним дорученням №100471 від 29.07.2019 р. на суму 180216,11 грн., платіжним дорученням №118016 від 06.11.2019 на суму 20 252,05 грн., а також рахунками від ТОВ "Віді-Санрайз" №ІСзС-0112009 від 26.06.2019 та № ІСзС-0019473 від 09.10.2019. Згідно витягу з центральної бази даних МТСБУ, поліс ОСЦПВНТЗ на дату ДТП, на автомобіль ВАЗ (д.р.н. [NUMBER] ) - не укладався. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, обов`язок відшкодувати заподіяну шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки покладено на особу, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Правовідносини щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, регулюються, зокрема, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон). Відповідно до статті 22 Закону, у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, страховик у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Частиною 2 статті 16 ЦК України, визначено, що одним із способів відшкодування шкоди є відшкодування збитків. Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є, зокрема, витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування», страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, що одержав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Приймаючи до уваги те, що страхове відшкодування в сумі 20 468,16 грн., яке було виплачено позивачем потерпілому за умовами договору страхування, доказів, які б спростовували доводи позову з боку відповідача суду надано не було, а тому позивач має право відшкодувати шкоду за правилами зазначених вище норм саме із винної в аварії особи. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також приймаючи до уваги те, що в даному випадку саме відповідач повинен нести відповідальність за заподіяну шкоду, та доказів добровільної сплати страхових сум позивачу матеріали справи не містять, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. З урахуванням задоволення позову та на підставі ст.141 ЦПК України, стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягають понесені ним судові витрати, що складаються з суми судового збору в розмірі 3 007,02 грн.

Outcome: approved