Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Яворівської міської ради Львівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а саме просить визначити їй додатковий тримісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . На обґрунтування позову зазначає, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після смерті матері відкрилася спадщина на все її майно, в тому числі на земельну частку (пай) на території Віжомлянської сільської ради Яворівського району Львівської області. 09 вересня 2005 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все належне майно заповіла їй. Про існування заповіту позивачка дізналася в травні 2024 року в особистих документах померлої матері. 25 червня 2024 року вона, як спадкоємець за заповітом звернулася до приватного нотаріуса Яворівського нотаріального округу Львівської області із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] у зв`язку із пропуском встановленого строку для прийняття спадщини. На даний час із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса ніхто не звертався, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Зважаючи на те, що вона пропустила строк на подання заяви про прийняття спадщини, оскільки їй не було відомо про наявність заповіту, а також те, що вона фактично проживала із спадкодавцем та вважала, що прийняла спадщину після її смерті, просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини. Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 12 липня 2024 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 14 серпня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не прибула, однак її представник адвокат Зозуля А.В. подав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності його довірительки, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В судове засідання представник відповідача Яворівської міської ради Яворівського району Львівської області не прибув, однак подав заяву про розгляд справи за відсутності представника міської ради, щодо розгляду справи покладається на розсуд суду. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 11 вересня 2024 року, є дата складення повного судового рішення 16 вересня 2024 року. Оцінивши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов, що позов слід задовольнити, зважаючи на таке. Як встановив суд, [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 17 лютого 2022 року Яворівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). [PERSON] 09 вересня 2005 року склала заповіт, відповідно до якого заповіла все своє майно в цілому дочці [PERSON] , що підтверджується копією заповіту, посвідченого 09 вересня 2005 року керуючою справами Віжомлянської сільської ради Яворівського району Львівської області Коритко М.М. [PERSON] народилася [INFO] , в графі батьки вказано [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 05 січня 2024 року Миколаївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. [PERSON] після розірвання шлюбу змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] , виданим 15 січня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського районного управління юстиції у Львівській області. Суд встановив, до спадкового майна [PERSON] , на підставі Свідоцтва на право на земельну частку (пай), входить земельна частка (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Віжомлянської сільської ради Яворівського району Львівської області розміром 1, 73 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. Також судом встановлено, що [PERSON] звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у визначений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини після смерті матері до нотаріальної контори вона не звернулася та відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України пропустила визначений законом строк прийняття спадщини, у зв`язку з чим їй було рекомендовано звернутися до суду із заявою про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Звертаючись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, як на підстави визначення додаткового строку для прийняття спадщини [PERSON] посилається на необізнаність про наявність заповіту. Відповідно до змісту статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За правилами частини першої ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 Цивільного кодексу України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Як описано вище, строк для прийняття спадщини позивачем пропущений через те, що вона була необізнана про наявність заповіту, складеного [PERSON] на її користь. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України. Разом з тим, ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Аналогічний висновок щодо застосування норм права висловлений в постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20. Крім того, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту. Проте таку необізнаність не можна ототожнювати з незнанням спадкоємцем про його право на спадкування загалом. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23. Таким чином, наведена позивачем обставина, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а саме її необізнаність про наявність заповіту, є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Зазначені обставини, які описано вище, на думку суду, є достатньою підставою для задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому позивач у позові просить судові витрати залишити за нею.

Outcome: approved