Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

На адресу Роздільнянського районного суду Одеської області 27 травня 2024 року надійшов вищевказаний позов, згідно якого представник (директор) [PERSON] просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 51\~505,30 гривень, сплачений судовий збір у розмірі 3\~028,00 гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 7\~100,00 гривень. Стислий виклад позиції позивача. У жовтні 2017 року АТ «АЛЬФА БАНК» (далі Первісний кредитор) та відповідачка шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Первісний кредитор прийняв пропозицію відповідачки, а відповідачка погодилася на приєднання до публічної пропозиції, підтвердила акцептування та приєдналась до умов договору, погодилася з усіма умовами обраної програми кредитування. Далі, Первісний кредитор виконав свої обов`язки за договором, разом з цим, відповідачка порушила свої зобов`язання, в результаті чого виникла заборгованість. При цьому, у грудні 2021 року між Первісним кредитором та позивачем було укладено договір факторингу, на підставі якого позивач набув права грошової вимоги до відповідачки. Стислий виклад заперечень відповідачки. [PERSON] у встановлений судом строк подала відзив, згідно якого просила відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку із пропуском строку позовної давності. При цьому, у відзиві відповідачка не заперечує проти існування боргових зобов`язань перед Первісним кредитором. Процесуальні дії у справі (крім протокольних). 28 червня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 40 - 41). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Між Первісним кредитором та відповідачкою була укладена оферта на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (далі Договір) (а.с. 5). Відповідно до розрахунку заборгованості, відповідачка має заборгованість за Договором у розмірі 51\~505,30 гривень (а.с. 26). Вказаний розмір заборгованості за Договором підтверджується випискою по рахунку за кредитною картою World Debit Mastercard (а.с. 17 - 23). 20 грудня 2021 року між Первісним кредитором та позивачем було укладено договір Факторингу № 4, згідно якого позивач набув права вимоги до відповідачки за Договором (а.с. 7 -14). Водночас, статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, та норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). Частина 1 статті 526 ЦК України визначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Згідно частини першої статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Велика Палата Верховного Суду (справа №127/15672/16-ц) в постанові від 8 листопада 2019 року зазначила, що для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Суд погоджується\~з аргументами\~позивача,\~оскільки дійсно,\~міжПервісним кредитором та відповідачкою було укладено Договір, права вимоги за яким перейшло на підставі договору Факторингу до позивача. У відповідності до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". При цьому, розмір заборгованості за Договором не спростований відповідачкою. Разом з цим, суд відхиляє аргументи відповідачки щодо застосування строку позовної давності, оскільки \~згідно пункту 12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, який є чинним з 2 квітня 2020 року, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно до пункту 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, який є чинним з 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. З 12 березня 2020 року на усій території України був встановлений карантин, а з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан. Виходячи із приписів пунктів 12, 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, строки позовної давності продовжені на період дії карантину та воєнного стану, а тому строк позовної давності позивачем не пропущений. На підставі викладеного, надавши оцінку аргументам сторін та фактичним обставинам справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункту 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Розподіл судових витрат. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пункт перший частини другої вказаної статті ЦПК України визначає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає, що\~згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як встановлено судом, 5 жовтня 2023 року між позивачем та адвокатом Макєєвим Віталієм Миколайовичем було укладено договір № 05-10/23 про надання правничої допомоги та відповідно до акту № 1 приймання-передачі наданих послуг від 7 березня 2024 року, вартість правничої допомоги становить 7 100,00 гривень (а.с. 16). Відповідно до диспозиції частини шостої статті 137 ЦПК України\~обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, відповідачка не заявляла клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а тому суд прийшов до висновку про задоволення вказаної вимоги.

Outcome: approved