Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить постановити рішення, яким зобов`язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,3146 га кадастровий номер 0510400000:00:009:0810, шляхом демонтування тимчасових споруд (металевих гаражів). Позов мотивований тим, що ОСББ «Гоголя 13» створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку [ADDRESS] з метою забезпечення і захисту прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів. ОСББ діє на підставі Статуту, який затверджений установчими зборами 10.10.2020, протокол № 1. Рішенням 27 сесії 8 скликання Могилів-Подільської міської ради № 668 від 20.12.2022 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок за рахунок земель житлової та громадянської забудови, які розташовані на території Могилів-Подільської територіальної громади та цим же рішенням передано ОСББ «Гоголя 13» в постійне користування земельну ділянку площею 0,3146 га, кадастровий номер 0510400000:00:009:0810 для будівництва та обслуговування багатоквартирного будинку. Під час підготовки до загальних зборів ОСББ було перевірено законність установки металевих гаражів, в ході якої виявлено, що відповідачами без будь-яких дозвільних документів самочинно встановлено металеві гаражі на земельній ділянці, що перебуває у постійному користуванні ОСББ. На загальних зборах ОСББ 25.03.2023 було вирішено демонтувати вказані металеві гаражі, що стало підставою для звернення голови ОСББ і до міської ради з заявою про надання інформації щодо надання дозволів на встановлення металевих гаражів чи передачу в оренду земельних ділянок під ними та до володільців гаражів - відповідачів у справі з вимогою про їх демонтаж після отримання відповіді від міської ради про відсутність рішень про відведення земельних ділянок у власність чи передачу в оренду для встановлення металевих гаражів. Враховуючи викладене, оскільки відповідачі у добровільному порядку відмовляються демонтувати металеві гаражі, що розташовані на земельній ділянці, переданій у постійне користування ОСББ «Гоголя 13», представник позивача звернувся до суду за захистом порушеного права. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 11.07.2024 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Представники позивача, належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавав. Відповідачі повідомлялись про розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін шляхом надсилання копії ухвали суду про відкриття провадження разом з позовом та доданими до нього документами за зареєстрованим місцем проживання, однак поштове відправлення повернулось до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту. Об`єднання власників квартир, житлових будинків є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Статтею 4 вказано закону визначено, що об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обгрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Майно об`єднання утворюється з: майна, переданого йому співвласниками у власність; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом. Майно, придбане об`єднанням за рахунок внесків та платежів співвласників, є їхньою спільною власністю. Державна реєстрація об`єднання проводиться у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб. Об`єднання вважається утвореним з дня його державної реєстрації (ст. 6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»). Відповідно до п. 4 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку. Пунктом 1 частини першої статті 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що співвласники мають право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників Співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів та прийняття відповідних рішень здійснюються згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»). Органами управління об`єднання є загальні збори об`єднання, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Загальні збори скликаються та проводяться в порядку, передбаченому цим Законом для установчих зборів з урахуванням положень цієї статті. Ініціатором загальних зборів є правління об`єднання або ініціативна група, яка складається не менш як з трьох власників квартир або нежитлових приміщень. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. До виключної компетенції загальних зборів об`єднання відноситься зокрема питання про використання спільного майна (ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Частиною 2 статті 42 Земельного кодексу України визначено, що земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають зокрема співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку. Рішенням Могилів-Подільської міської ради № 668 від 20.12.2022 земельну ділянку площею 0,3146, кадастровий номер 0510400000:00:009:0810 передано у постійне користування ОСББ «Гоголя 13» для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку (а.с.26). Право постійного користування на вказану земельну ділянку зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішенням державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 66189040 від 25.01.2023 (а.с. 23). Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ч. 1 ст. 125 ЗК України). Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (ч. 1 ст. 126 ЗК України). Отже, позивач набув у встановленому законом порядку право постійного користування вказаною земельною ділянкою з 25.01.2023. Згідно протоколу загальних зборів ОСББ «Гоголя 13» № 2 від 25.03.2023, зокрема, вирішено провести реконструкцію та облаштування прибудинкової території та провести демонтаж гаражів з прибудинкової території ОСББ «Гоголя 13», провести обнесення парканом автостоянки (а.с.20-21). Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Частиною 2 ст. 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Стаття 386 ЦК України, яка встановлює засади захисту права власності, передбачає, що Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (негаторний позов). Верховний Суд в Постанові у справі № 926/2189/17 від 12.04.2018 р. зазначив, що негаторний позов пред`являється у випадках, коли власник має своє майно у володінні, але дії інших осіб перешкоджають йому вільно його використовувати або розпоряджатися ним. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення третьої особою перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження та користування належним йому майном. Предмет негаторного позову становить вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом. Підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують протиправні дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення цих правомочностей. При цьому, для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. Таким чином, право власності, як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення. Отже, встановлення саме зазначених обставин входить до предмета доказування у справах за такими позовами. Пункт 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачає, відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача. На негаторний позов положення про позовну давність не поширюються, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі. А тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж усього часу тривання відповідного правопорушення. Отже, співвласники квартир будинку [ADDRESS] в особі ОСББ «Гоголя 13», в інтересах якого без доручення діє голова ОСББ «Гоголя 13» (п. 16 Статуту, а.с. 16), як належні користувачі земельної ділянки та співвласники квартир мають право вимагати усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, що передана їм у постійне користування. Як стверджує представник позивача на вказаній земельній ділянці розташовані дві тимчасові споруди (металеві гаражі), що перебувають у володінні відповідачів у справі. З копії листа Виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради № 02-22/1227 від 19.05.2023, наданого на запит позивача, суд встановив, що Могилів-Подільською міською радою у 2023 році дозволу на відведення земельних ділянок у власність чи оренду, на яких розташовані тимчасові споруди (металеві гаражі) в межах земельної ділянки з кадастровим номером 0510400000:00:009:0810, що за рішенням № 668 від 20.12.2022 передана в постійне користування ОСББ «Гоголя 13» не надавались та договори оренди не заключались (а.с. 27). Отже, матеріали справи не містять доказів щодо надання відповідачам земельних ділянок у 2023 році для розміщення тимчасових металевих конструкцій (гаражів), надання дозволів на тимчасове встановлення гаражу, тимчасових споруд на земельній ділянці, що передана у постійне користування позивачу, а відтак відповідачі користуються земельною ділянкою під металевими гаражами без правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності або право користування нею, тобто без належних підстав. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. За правилами ч. 2, 3 ст. 212 Земельного кодексу України приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. При цьому, обов`язком позивача у негаторному позові не є доказування неправомірності дій відповідача. Він припускається таким, доки сам не доведе правомірність своєї поведінки. Отже, позивач має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном, а неправомірність дій відповідача презюмується. Суд враховує, що відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а позивачем в обґрунтування вимог представлені відповідні докази, які відповідачами не спростовані. Таким чином, зібрані у справі докази та встановлені на підставі них обставини підтверджують, що позивач у справі є користувачем земельної ділянки, а засновники ОСББ «Гоголя 13» власниками квартир у будинку [ADDRESS] . Також, судом встановлено наявність перешкод в реалізації права позивача з боку відповідачів, а тому, на думку суду, позивач вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном, у зв`язку з чим суд вважає, що позов є обґрунтованим, доведеним належними та допустимими доказами, а відтак підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 6052,00 грн.

Outcome: approved