Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-19 00:00:00

У лютому 2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про припинення стягнення аліментів, в якій просив суд припинити стягнення аліментів з нього, [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , на користь [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячного, починаючи з 05 липня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття, які стягуються на підставі судового наказу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2019 року по справі № 185/6294/19. Позиція позивача В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що відповідно до укладеної мирової угоди між сторонами від 22.06.2022 року, сторони визначилися добровільно, що дитина, почерзі, рівний проміжок часу, по тижню, буде проживати з кожним із батьків, зазначений порядок проживання з дитиною дотримується ними і до наступного часу. Проте, позивач до наступного часу продовжує сплачувати аліменті на утримання дитини в розмірі частини на користь відповідачки, тоді як, дитина половину місяця проживає разом з батьком, а за загальним правилом батьки несуть рівний обов`язок із утримання своїх неповнолітніх дітей, що змушує його звернутися до суду. Заяви, клопотання сторін; інші процесуальні дії у справі Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. У судове засіданні учасники процесу не з`явились, відповідно до заяв представників сторін, просили розгляд справи проводити без їх участі. Позиція відповідача У порядку ст. 178 ЦПК України, відповідачка, представник відповідачки адвокат Мелешко І.В. не скористались своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву. Проте, представник відповідача адвокат Мелешко І.В. надав суду пояснення з приводу розгляду зазначеної справи, відповідно до яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що визначальним фактором при стягненні аліментів є місце проживання дитини з тим із батьків на користь якого стягуються аліменти. Тоді, як відповідно до умов укладеної угоди між сторонами, визначено місце постійного фактичного проживання дитини разом з його матір`ю. Фактичні обставини, встановлені судом Матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18.09.2020 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському, Юр`ївському районах та місту Павлограду Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), [PERSON] народився [INFO] , та його батьками записані в графах «Батько» - [PERSON] , «Мати» - [PERSON] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2019 року. Цим же рішенням суду про розірвання шлюбу, змінено прізвище відповідачки « [PERSON] » на дошлюбне « [PERSON] ». Судом встановлено, що на підставі судового наказу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.08.2019 року, по цивільній справі № 185/6294/19, стягуються аліменти з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячного, починаючи з 05 липня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається з довідки ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» № 22 від 31.01.2024 року [PERSON] працює у ШУ «Дніпровське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] . Крім того, ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2022 року по цивільній справі № 185/3434/21 було задоволено заяву [PERSON] та [PERSON] про затвердження мирової угоди від 22 червня 2022 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини, а саме: Затверджено мирову угоду від 22 червня 2022 року, укладену між [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] у цивільній справі ЄУ №185/3434/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини, згідно умов якої: 1.Визначено місце постійного фактичного проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , з його матір`ю [PERSON] за адресою:\~ [ADDRESS] . 2.Малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає з кожним із батьків по 1 тижню (протягом семи днів) по черзі : тиждень (сім днів) з батьком, після чого тиждень (сім днів з матір`ю). 3.У дні народження родичів дитини: [PERSON] (12.07.), [PERSON] (11.06), [PERSON] (06.07), [PERSON] (30.01), [PERSON] (10.11.), [PERSON] (04.09), [PERSON] (05.11.), [PERSON] (15.01), [PERSON] (22.05.), [PERSON] (07.08.) та [PERSON] (25.04) дитина повинна безперешкодно приймати участь у святкуванні днів народжень незалежно від того з ким із батьків вона знаходиться у відповідний тиждень, на який випав день народження. 4.У день народження дитини [PERSON] 29 червня кожного року, 31 грудня та наступний день 01 січня кожного року (Новий рік) та 07 січня кожного року (Різдво) по парним рокам дитина знаходиться у матері, а по непарним у батька незалежно від того з ким із батьків вона знаходиться у відповідний тиждень, на які випали відповідні свята. Сторонами по справі не заперечується той факт, що вищезазначена ухвала суду виконуються сторонами по справі добровільно. Як вбачається з довідки № 1218 від 05.02.2024 року КП МІРАЦ Павлоградської міської ради [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та має наступний склад сім`ї: [PERSON] , [INFO] мати; [PERSON] , [INFO] син. Крім того, як вбачається з акту обстеження проживання малолітньої дитини ОСББ «Промислова,8» від 16.09.2024 року, малолітній [PERSON] , 2015 року народження, зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , через тиждень (з понеділка по неділю) з батьком, а тиждень, ймовірно, з матір`ю. Останній раз проживав з батьком з 01.09.2014 року по 08.09.2024 року, батько займається вихованням та розвитком дитини, для цього створено ним усі необхідні умови, є все, що потребує дитина. Дитина ходить до школи та замається в секції «тайський бокс». Також, іншим актом обстеження умов проживання малолітньої дитини ОСББ «Промислова,8» встановлено, що малолітній [PERSON] , 2015 року народження, за місцем реєстрації та проживання за адресою: [ADDRESS] (трикімнатна квартира), має окрему кімнату, яка обладнана усім необхідним для проживання дитини: розкладний диван, стіл з навчальним приладдям, комп`ютер, планшет, шафа, з дитячим одягом для різної пори року, також у квартирі знаходяться особисті речі дитини: дитячий велосипед, самокат, настільні ігри, різноманітні іграшки. Для проживання, виховання та розвитку дитини батьком створені усі необхідні умови. Норми права, які застосував суд та висновки Стаття 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до\~ст.\~89\~ЦПК України,\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів.\~Жоден доказ\~не має\~для суду\~наперед встановленого\~значення.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів в\~їх сукупності. Відповідно до\~статті 141 СК України мати\~та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У\~статті 180 СК України встановлений\~обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до\~статті 197 СК України з\~урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Зазначена норма не встановлює вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення. З урахуванням предмета цього спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення\~\~у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Згідно з частиною четвертою\~статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до частин першої та другої\~статті 179 СК України\~аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Отже,\~статтею 179 СК України\~врегульовано питання\~права власності\~на аліменти,\~які отримуються\~на дитину\~одним із\~батьків та\~їх цільове\~призначення.\~Зокрема,\~передбачено,\~що аліменти,\~одержані на\~дитину,\~є власністю\~дитини і\~мають використовуватися\~за цільовим\~призначенням в\~інтересах дитини. Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей. За загальним правилом батьки несуть рівний обов`язок із утримання своїх неповнолітніх дітей. Спосіб виконання батьками цього обов`язку залежить від домовленості між ними. За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю і утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача. Відповідно до частин першої, шостої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Беручи до уваги те, що сторони, в найкращих інтересах дитини, добровільно, визначилися з порядком проживання дитини, а саме, почерзі, через рівний проміжок часу, по одному тиждню, з кожним із батьків, на підставі укладеної угоди, яка виконується на даний час також ними добровільно, суд вважає, що є законні підстави для припинення стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки на утримання малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , так як відповідачкою суду не було доведено, що дитина постійно проживає з відповідачкою та знаходиться на її утриманні. Доводи представника відповідачки про те, що визначене місця проживання дитини разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , , за мировою угодою сторін від 22.06.2022 року, є безумовною підставою для відмови у позові, не можуть враховуватися судом, так як зводяться представником відповідачки до переоцінки доказів та фактичних обставин, встановлених судом. Суд наголошує на тому, що відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII,\~в усіх\~діях щодо\~дітей першочергова\~увага приділяється\~як найкращому\~забезпеченню інтересів\~дитини.\~Зокрема,\~передбачено,\~що дитині\~забезпечується такий\~захист і\~піклування,\~які необхідні\~для її\~благополуччя,\~беручи до\~уваги права\~й обов`язки\~її батьків,\~опікунів чи\~інших осіб,\~які відповідають\~за неї\~за законом,\~і з\~цією метою\~вживаються всі\~відповідні законодавчі\~і адміністративні\~заходи.\~ Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів підлягають задоволенню у повному обсязі. Розподіл судових витрат Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з квитанції № 43995724 від 06.02.2024 року позивачем при подачі позову сплачений судовий збір у розмірі 1 211,20 грн, який підлягає стягненню з відповідачки.

Outcome: approved