Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

До суду\~31.05.2024\~року надійшов\~позов Комунального\~підприємства «Теплопостачання міста Одеси»\~до [PERSON] про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання у розмірі 24\~428,43 грн. В обґрунтування позову зазначено, що КП «Теплопостачання міста Одеси» забезпечує тепловою енергією квартиру за адресою: [ADDRESS] , в якій проживає відповідачка. Станом на 01.07.2023 року по особистому рахунку № [NUMBER] відкритому на ім`я [PERSON] існує заборгованість у сумі 24\~428,43 грн. Згідно ст.ст. 68, 162 ЖК України та п. 5 ст. 45 «Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830, споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, та вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором. Проте, свої зобов`язання відповідачка не здійснює, в наслідок чого виникла заборгованість в сумі 24\~428,43 грн. Посилаючись на порушення своїх прав, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь КП «Теплопостачання міста Одеси» заборгованість за теплову енергію в розмірі 24\~428,43 грн. та понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3\~028,00 грн. Матеріали позову\~суддя отримала\~03.06.2024\~року. До суду 19.06.2024 року надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача, з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрованою по м. Одесі та Одеській області не значиться. Зазначену відповідь суддя отримала 20.06.2024 року. Ухвалою суду від 24.06.2024 року провадження по даній справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні на 23.07.2024 року. У судове засідання призначене на 23.07.2024 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 18.09.2024 року. У судове засідання призначене на 18.09.2024 року сторони не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Відповідачка [PERSON] відзив та заяв по суті справи суду не надавала. Крім того, у судові засідання призначені на 23.07.2024 року та 18.09.2024 року [PERSON] була викликана через оголошення у пресі. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п.п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ч. 1 ст. 279 ЦПК України передбачено що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складення цього судового рішення є 23.09.2024 року. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що КП «Теплопостачання міста Одеси» забезпечує тепловою енергією квартиру [ADDRESS] . Відповідно до ч. 2. ст. 12 Закону України «Про житлово- комунальні послуги» Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). У разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Отже, позовні вимоги КП «Теплопостачання міста Одеси» до [PERSON] ґрунтуються на типовому договорі з індивідуальними споживачами про надання послуг з постачання теплової енергії, який вважається укладеним з 05.11.2021 року. Розрахунок нарахувань та оплат, який додано до позовної заяви містить заборгованість за користуванням послугами з теплопостачання в квартирі [ADDRESS] з жовтня 2014 року по червень 2023 року. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до реєстру нарахувань і оплати абоненту [PERSON] (особовий рахунок № [NUMBER] ) заборгованість відповідача за спожиту теплову енергію за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.07.2023 року складає 24\~428,43 грн. (а.с. 5-6). Проте, з відповіді з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрованою по м. Одесі та Одеській області не значиться (а.с. 11). Крім того, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 21.06.2024 року (Номер інформаційної довідки: 383928960) [PERSON] не є власником квартири [ADDRESS] . Відповідно до зазначеної довідки власником 1/2 частки квартири [ADDRESS] є [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 15.04.2021 року (а.с. 12). Отже, відповідачка по справі [PERSON] не є власником квартири [ADDRESS] , не зареєстрована в ній, а отже не має жодних обов`язків перед КП «Теплопостачання міста Одеси», які б виходили з типового договору з індивідуальними споживачами про надання послуг з постачання теплової енергії, який вважається укладеним з 05.11.2021 року. Таким чином, враховуючи, що вимоги позивача стосуються періоду з 01.10.2014 року по 01.07.2023 року, проте відповідачка в спірній квартирі не зареєстрована, не є власником цієї квартири, а позивачем не надано суду належних та допустимих доказів щодо спірних відносин між сторонами, а тому суд вважає, що [PERSON] є неналежним відповідачем у даній справі. Виходячи з викладеного, суд вважає, що відповідач не є зобов`язаною особою за даною вимогою. Пленум Верховного Суду України у п.8 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. З аналізу положень ст. 13 ЦПК України вбачається, що суд зобов`язаний вирішити справу за тим зверненням особи, що пред`явлене, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому (принцип диспозитивності цивільного судочинства). Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи, суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (п. 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц). За змістом положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст .263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Зважаючи на викладене та в зв`язку з поданням позивачем позовної заяви до [PERSON] , яка є неналежним відповідачем у даній справі, а суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи, наявні правові підстави для відмови у задоволенні позову. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що він має право звернутися до суду з позовом до належного відповідача.

Outcome: dismissed