Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

Директор ТОВ «Коллект Центр» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17.05.2021 між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Флексіс» було укладено Договір факторингу № 2, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Флексіс» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, у т.ч. за договором (угодою) від 14.03.2017, що укладено між ПАТ «Альфа-Банк» та боржником яким є: [PERSON] . 18.05.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 18-05/21, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, у т.ч. за договором (угодою) від 14.03.2017, що укладено між ПАТ «Альфа-Банк» та боржником\~ [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, у т.ч. за кредитним договором № CCNG-630595844 від 14.03.2017 р., що укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] 14.03.2017 р. між [PERSON] та Акціонерним товариством «Альфа-Банк» підписано Угоду про надання кредиту, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №CCNG-630595844, відповідно до умов якого, Банк зобов`язався відкрити позичальнику картковий рахунок, з кредитним лімітом в розмірі 200 000,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 14.03.2020 р. та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 39,99 %. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Кредитного договору, однак відповідачем заборгованість за договором не погашається. Загальний розмір, що підлягає стягненню станом 10.05.2024 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 32 894,70 грн., з яких: - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 26 313,70 грн.; - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 5 448,81 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0,00 грн. - нараховані 3% річних - 201,13 грн. - інфляційні втрати - 931,06 грн. Враховуючи наведене просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором №CCNG-630595844 від 14.03.2017 р. у розмірі: 32894,70 грн., а також понесені витрати на сплату судового збору у розмірі: 3028,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі: 9 000,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позові зазначив про розгляд справи за відсутності представника позивача, просив позов задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Крім того, повідомлення відповідача було здійснено на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» на веб-сайті Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи.\~ Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 14 березня 2017 року відповідач звернувся до ПАТ «Альфа-Банк» з пропозицією укласти Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії 630595844, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа Банк». За умовами кредитного договору Банк відкрив відповідачу картковий рахунок, ліміт якого на день укладення договору складав 200 000 грн., зі сплатою 39,99% річних. Згідно довідки про умови кредитування з використанням картки «Максимум» строк дії кредитної лінії 1 рік з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання Клієнтом умов договору. 14.03.2017 року Відповідачем підписано угоду на використання аналогу власноручного підпису (а.с.7). Із розрахунку заборгованості за Кредитним договором\~ 630595844 станом на 17.05.2021 року вбачається, що загальна сума заборгованості [PERSON] становить 29 328,33 грн., яка складається із простроченого тіла кредиту в розмірі 25 893,54 грн., та відсотків за користування кредитом в розмірі 3 014,63 грн. (а.с.19 на звороті). Відповідно до ч. 1 ст.512ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. 17.05.2021 року АТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» право вимоги за кредитним договором укладеним в тому числі з відповідачем, що підтверджується Договором факторингу № 2, Додатком 1- 1 до цього договору та характеристиками права вимоги (а.с.22-27). З розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість [PERSON] перед ТзОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.01.2023 року становить 35 909,23 грн., яка складається з заборгованості по основній сумі кредиту в розмірі 26 313,70 грн., заборгованості по пені в розмірі 3 014,63 грн., заборгованості по відсотках згідно кредитного договору в розмірі 5 448,81 грн., 3% річних в розмірі 201,13 грн., інфляційних збитків в розмірі 931,06 грн. (а.с.20). 18.05.2021 року ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги за кредитним договором укладеним 15.03.2017 року з відповідачем, що підтверджується Договором факторингу № 18-05/21, актом приймання-передачі реєстру боржників від 18.05.2021 року до Договору Факторингу № 18-05/21 від 18.05.2021 року, платіжними дорученнями та характеристиками права вимоги (а.с.28-34). Відступлення права вимоги від ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за кредитним договором № 630595844 укладеним з відповідачем 14.03.2017 року підтверджується договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 та реєстрами боржників до Договору № 10-01/2023. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, заборгованість відповідача за вказаним Кредитним договором станом на 10 травня 2024 року складає 35 909,33 грн., яка складається з заборгованості по основній сумі кредиту в розмірі 26 313,70 грн., заборгованості по пені в розмірі 3 014,63 грн., заборгованості по відсотках згідно кредитного договору в розмірі 5 448,81 грн., 3% річних в розмірі 201,13 грн., інфляційних збитків в розмірі 931,06 грн. (а.с.21). В той же час, звертаючись до суду із даним позовом, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 32 894,70 грн., з яких: - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 26 313,70 грн.; - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 5 448,81 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0,00 грн. - нараховані 3% річних - 201,13 грн. - інфляційні втрати - 931,06 грн. У ч. ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 6 цього Кодексу передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Судом встановлено, що [PERSON] прийняв умови та правила надання банківських послуг, шляхом підписання договору з використанням аналогу власноручного підпису на використання якого він дав свою згоду, згідно угоди (а.с.7). Однак, в порушення умов Кредитного договору №630595844 від 14.03.2017 року, [PERSON] не виконав своїх зобов`язань щодо повного\~ повернення кредиту та сплати процентів. Доказів протилежного суду не надано. Як встановлено судом, ТОВ «СЕНС БАНК» ( АТ «АльфаБанк змінило назву)\~ надано розрахунок заборгованості за договором позики станом на 17.05.2021 року за період з 15.03.2017 року по 17.05.2021 року, згідно якого загальна заборгованості становить 29 328,33 грн., яка складається із простроченого тіла кредиту в розмірі 25 893,54 грн., та відсотків за користування кредитом 3 014,63 грн. Відповідно до Витягу з Додатку №3 до Договору №10-01/2023 року про відступлення прав вимоги (куплі-продажу) від 10.01.2023 року ТОВ «КОЛЛЕКТ-ЦЕНТР» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] \~ за договором позики №CCNG-630595844 у розмірі 35 909,33 грн. (а.с.41). В той же час, звертаючись до суду із даним позовом, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 32 894,70 грн., з яких: - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 26 313,70 грн.; - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 5 448,81 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0,00 грн. - нараховані 3% річних - 201,13 грн. - інфляційні втрати - 931,06 грн. Відповідно до\~ статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України\~ право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18. Враховуючи заявлені позовні вимоги та те, що відповідач належним чином не виконав свого обов`язку за Договором №630595844 від 14.03.2017, що підтверджується розрахунком заборгованості, не надав суду жодного доказу на спростування вказаної заборгованості, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за Договором №630595844 від 14.03.2017 року в розмірі 32 894,70\~ грн. Окрім того, згідно положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3 028,00 грн. Щодо витрат на правничу допомогу, то суд враховує, що ч.1 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу віднесені саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата ), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом з тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За змістом ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у пункті 95 рішення від 26.02.2015у справі «Баришевський проти України», пункті 80 рішення від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення від 30.03.2004у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23.01.2014 у справі «East|WestAlianceLimited» проти України», заява № 19336/04), обґрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 в справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved