Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Ічнянська міська рада Прилуцького району Чернігівської області як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що проживає із відповідачкою [PERSON] з 2013 року однією сім`єю без реєстрації шлюбу та має з останньою спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , яка також проживає разом з ними за адресою: [ADDRESS] . На даний час відповідачка [PERSON] має бажання виїхати закордон та вивезти з собою їх спільну доньку [PERSON] , проти чого він заперечує та на підставі чого в них виник спір, який неможливо вирішити в позасудовому порядку. В зв`язку з цим просить суд визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з її батьком, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 14 лютого 2024 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 12 квітня 2024 року ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 12 квітня 2024 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав повністю та просив його задовольнити, зазначивши, що від спільного проживання з відповідачкою [PERSON] вони мають спільну дитину - донька [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають з його батьками, оскільки він є військовослужбовцем та служить у лавах Збройних Сил України. Відповідачка [PERSON] повідомила йому, що хоче виїхати з України та забрати їх спільну доньку [PERSON] , з чим він не погоджується та хоче, щоб його донька проживала в Україні, оскільки остання звикла до школи, яку зараз відвідує, друзів та оточення. Дитину він забезпечує всім необхідним та створює належні умови для проживання та навчання. Найближчим часом має намір звільнитися з лав ЗСУ. Має власну справу. Висловив припущення про те, що далі з відповідачкою вони не вживуться. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що вона не обмежує в спілкуванні позивача з їх спільною донькою [PERSON] , проте має бажання виїхати з останньою закордон, із чим не може погодитися відповідач. Просила в позові відмовити, оскільки не бачить перешкод для зміни країни проживання для їх спільної з позивачем доньки, так як багато сімей вже виїхали з України та облаштувалися закордоном. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області як орган опіки та піклування - [PERSON] в судовому засіданні надав матеріали, на підставі яких органом опіки та піклування Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області було складено висновок щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , затверджений Рішенням виконавчого комітету Ічнянської міської ради 06 червня 2024 року № 328. Зазначив, що при опитуванні дитини [PERSON] , остання вказала, що їй подобається проживати з обома батьками. Позов підтримав та просив його задовольнити, оскільки визначення місця проживання дитини з її батьком буде найкраще відповідати інтересам дитини. Суд, заслухавши доводи учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої, відповідно до копії свідоцтва про народження якої серії [NUMBER] від 03.06.2020 року, батьком дитини вказано [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с. 7). Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства"). Згідно зі ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 160 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. За приписом статті 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись судом. У постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 352/2324/17 (провадження № 61-14041св19) Верховний Суд зазначив, що при вирішення питання про визначення місця проживання дитини суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема щодо обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Разом з тим, згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не буде відповідати та сприяти захисту прав та інтересів дитини (ст. 12 Конвенції про права дитини, ст. 171 СК України, ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства»). Думка дитини може бути висловлена у письмових доказах (висновках органів опіки та піклування, спеціалістів тощо); електронних доказах (відео-, аудіоматеріалах); висновках психологічної експертизи;показаннях самої дитини, присутньої в залі судового засідання або з використанням режимувідеоконференції. Суд враховує висловлену дитиною думку системно, з`ясовуючи належно фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню питання місця проживання дитини. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб (Постанова Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 404/3499/17). Як видно з Витягів з реєстру територіальної громади Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області від 17.08.2023 року, позивач [PERSON] та його донька [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5,6). Відповідно до довідки директора Ічнянської гімназії імені Васильченка Ічнянської міської ради від 23.11.2023 року № 204, мати [PERSON] та батько [PERSON] беруть однакову участь у вихованні дитини - учениці 3-В класу Ічнянської гімназії імені Васильченка [PERSON] (а.с. 11). Згідно ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно копії висновку Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області як органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , затвердженого Рішенням виконавчого комітету Ічнянської міської ради 06 червня 2024 року № 328, з метою забезпечення збереження соціальних зв`язків дитини та її психологічного стану, взявши до уваги місце її проживання та навчання, інші життєво необхідні інтереси дитини, а також те, що переїзд зумовить різку зміну в житті дитини, що негативно вплине на її емоційний стан, призведе до неможливості вчиняти юридично значимі дії з метою захисту прав та інтересів дитини та унеможливить медичне обстеження малолітньої дитини (під час перебування матері за кордоном деякі юридичні процедури з метою захисту дитини ускладнюються), відповідно до ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини (від 20 травня 2024 року протокол № 8), Ічнянська міська рада, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] (а.с. 49). Відповідно до копії Акту обстеження умов проживання від 26.04.2024 року, складеного начальником Служби у справах дітей Ічнянської міської ради Матвієнко Г.Ю. та головним спеціалістом Служби у справах дітей Ічнянської міської ради Гармаш Я.А., було проведено обстеження умов проживання в будинку за адресою: [ADDRESS] - за місцем проживання малолітньої дитини [PERSON] [INFO] , де також проживають та зареєстровані [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] ; [PERSON] . Згідно вказаного акту, умови проживання задовільні, в будинку чисто, будинок умебльований сучасними меблями, наявна сучасна побутова техніка. Родина тримає господарство та обробляє земельну ділянку. Для дитини створені всі умови для розвитку, навчання та відпочинку. Дитина забезпечена в повній мірі одягом, взуттям, іграшками, розвиваючою літературою, канцтоварами, засобами гігієни. В дитини наявне спальне місце відповідно до віку та вподобань, мобільний телефон. Стосунки в сім`ї доброзичливі (а.с. 58). Як видно з копії Акту оцінки потреб сім`ї [PERSON] від 26.04.2024 року, складеного Міським центром соціальних служб Ічнянської міської ради, [PERSON] (мати), [PERSON] (батько), [PERSON] (дочка), [PERSON] (син), [PERSON] (дід), [PERSON] (баба) проживаєть за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] здорова, почувається добре, забезпечена усім необхідним, отримує повноцінне харчування, має все необхідне для навчання, до школи ходить регулярно, де вчиться добре та не пропускає занять (а.с. 59-61). Враховуючи викладене, а також те, що позивач здійснює догляд за дитиною, створив для неї належні побутові умови для проживання, навчання та розвитку, займається її вихованням, в той час як мати дитини має намір виїхати на постійне місце проживання закордон, виходячи із якнайкращого забезпечення інтересів дитини, взявши до уваги її малолітній вік, а також те, що дитина проживає з батьком у звичних для неї умовах, прихильність доньки до батька, відсутність обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з батьком та враховуючи те, що останній має намір звільнитися з лав ЗСУ, суд приходить до висновку про можливість визначення місця проживання дитини з позивачем [PERSON] . Також суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» («Sommerfeld v. Germany») від 08.07.2003, «Цаунеггер проти Німеччини» («Zaunegger v. Germany») від 03.12.2009). Виконавчий комітет Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області як орган опіки та піклування власним Висновком від 06.06.2024 року щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, підтвердив доцільність проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з батьком, [PERSON] (а.с. 49). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Враховуючи думку учасників справи, з метою забезпечення найкращих інтересів дитини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки таке рішення не суперечитиме найвищим інтересам дитини. Крім того, визначення місця проживання дитини разом із батьком, не позбавляє матір права на особисте спілкування з дитиною та прийняття участі у її вихованні.

Outcome: approved