Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

19 червня 2024 року представник позивача звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості зі сплати внесків на управління будинку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 16 червня 2016 року створено та зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Кузнецова-21-А». Згідно зі статутом ОСББ здійснює управління та обслуговування будинку [ADDRESS] . Відповідно до протоколу загальних зборів ОСББ «Кузнецова-21-А» від 22 січня 2017 року за № 5 встановлено розмір внесків на витрати на управління багатоквартирним будинком ОСББ «Кузнецова-21-А» 3,62 грн. за 1 кв.м. загальної площі квартири та/або нежитлового приміщення для 2-9 поверхів та 3,38 грн. за 1 кв.м. для квартир та/або нежитлового приміщення, які знаходяться на 1 поверсі. Згідно з протоколом загальних зборів ОСББ «Кузнецова-21-А» від 24 грудня 2017 року за № 7 встановлено розмір внесків на витрати на управління багатоквартирним будинком ОСББ «Кузнецова-21-А» 5,52 грн. за 1 кв.м. загальної площі квартири та/або нежитлового приміщення для 2-9 поверхів та 5,02 грн. за 1 кв.м. для квартир та/або нежитлового приміщення, які знаходяться на 1 поверсі. Згідно з протоколом загальних зборів ОСББ «Кузнецова-21-А» від 28 грудня 2018 року за № 8 встановлено розмір внесків на витрати на управління багатоквартирним будинком ОСББ «Кузнецова-21-А» 5,52 грн. за 1 кв.м. загальної площі квартири та/або нежитлового приміщення для 2-9 поверхів та 5,01 грн. за 1 кв.м. для квартир та/або нежитлового приміщення, які знаходяться на 1 поверсі. Відповідно до протоколу загальних зборів ОСББ «Кузнецова-21-А» від 03 березня 2019 року за № 9 затверджено розмір внесків на витрати на управління багатоквартирним будинком ОСББ «Кузнецова-21-А» з 01 квітня 2019 року 6,70 грн. за 1 кв.м. загальної площі квартири та/або нежитлового приміщення для 2-9 поверхів та 6,20 грн. за 1 кв.м. для квартир та/або нежитлового приміщення, які знаходяться на 1 поверсі. Згідно з протоколом загальних зборів ОСББ «Кузнецова-21-А» від 14 березня 2020 року за № 14 встановлено, що сума внеску до цільового фонду заходів з енергоефективності з урахуванням нового його розміру (3 грн. з 1 кв.м. площі приміщення, що належить співвласникові), яка залишається до сплати співвласником на 01 квітня 2020 року сплачується кожним співвласником відповідно до загальної площі приміщень, що йому належить на праві власності в будинку Об`єднання, рівними частинами щомісячно не пізніше 15 числа поточного місяця, починаючи з квітня місяця 2020 року. Відповідно до протоколу загальних зборів ОСББ «Кузнецова-21-А» від 30 січня 2021 року за № 14 затверджено розмір внесків на витрати по управлінню будинком з 2021 року у розмірі в розмірі 9,70 грн. за 1 кв.м. загальної площі квартири та/або нежитлового приміщення для 2-9 поверхів та 9,20 грн. за 1 кв.м. для квартир та/або нежитлового приміщення, які знаходяться на 1 поверсі. Відповідно до виписки з особового рахунку співвласників ОСББ «Кузнецова-21-А» з нарахування членських внесків на управління будинком станом на 01 червня 2024 року за особовим рахунком № [NUMBER] квартира [ADDRESS] вбачається, що за період з 01 квітня 2017 року по 01 червня 2024 року відповідачі мають заборгованість перед ОСББ «Кузнецова-21-А» зі сплати внесків на управління багатоквартирного будинку в розмірі 26595,49 грн., оскільки їх оплата за вказаний період ними не здійснювалась. Вказаний борг нарахований виходячи із загальної площі квартири та відповідно до рішень загальних зборів ОСББ «Кузнецова-21-А». Позивач на заборгованість зі сплати внесків на управління будинком нарахував інфляційні втрати в сумі 2544,83 грн. та три відсотки річних в сумі 1424,09 грн., що підлягають стягнення з відповідача на користь позивача. Позивач в позовній заяві зазначив, що строк позовної заяви не пропущено та навів відповідне обґрунтування. Позивач просить\~стягнути солідарно\~з відповідачів\~на користь\~позивача заборгованість\~з внесків\~на управління\~будинку за\~період з\~01\~квітня 2017\~року по\~01\~червня 2024\~року в\~сумі 26595,49\~грн., інфляційні втрати в сумі 2544,83 грн., три відсотки річних в сумі 1424,09 грн., а також стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати, які складаються зі витрат по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. та витрат на правничу допомогу 3000,00 грн. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Роз`яснено відповідачу право на подання відзиву на позовну заяву, також роз`яснено сторонам право на подання відповіді на відзив та заперечення. Представник позивача в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судові засідання 26 липня 2024 року о 12-00 год. та 09 вересня 2024 року о 12-40 год. не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені шляхом направлення кореспонденції за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно зі ст. 128 ЦПК України відповідачі вважаються повідомленими належним чином; клопотань про перенесення розгляду справи чи розгляд справи за їх відсутності не надходило. Відзиву на позовну заяву від відповідачів не надходило. Відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Умови проведення заочного розгляду справи визначені ст. 280 ЦПК України, де передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В даному випадку наявна вся сукупність умов для проведення заочного розгляду справи, а тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідив матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст.ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 23 травня 2016 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстровано ОСББ «Кузнецова-21-А» створене власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , яке діє на підставі статуту. Керівником ОСББ «Кузнецова-21-А» являється [PERSON] ОСББ «Кузнецова-21-А» відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», Статуту ОСББ забезпечує утримання та експлуатацію багатоквартирного будинку, користування спільним майном у ньому шляхом самозабезпечення. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирних будинків» від 29 листопада 2001 року № 2866-III об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України. В одному багатоквартирному будинку може бути створено тільки одне об`єднання. Власники квартир та нежитлових приміщень у двох і більше багатоквартирних будинках, об`єднаних спільною прибудинковою територією, елементами благоустрою, обладнанням, інженерною інфраструктурою, можуть створити одне об`єднання. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Господарче забезпечення діяльності об`єднання може здійснюватися власними силами об`єднання (шляхом самозабезпечення) або шляхом залучення на договірних засадах суб`єктів господарювання. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників відноситься до виключної компетенції загальних зборів об`єднання. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, є обов`язковим для всіх співвласників. Згідно зі ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання: встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів. Згідно зі ст. 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів. Відповідно до протоколу загальних зборів ОСББ «Кузнецова-21-А» від 22 січня 2017 року за № 5 встановлено розмір внесків на витрати на управління багатоквартирним будинком ОСББ «Кузнецова-21-А» 3,62 грн. за 1 кв.м. загальної площі квартири та/або нежитлового приміщення для 2-9 поверхів та 3,38 грн. за 1 кв.м. для квартир та/або нежитлового приміщення, які знаходяться на 1 поверсі. Згідно з протоколом загальних зборів ОСББ «Кузнецова-21-А» від 24 грудня 2017 року за № 7 встановлено розмір внесків на витрати на управління багатоквартирним будинком ОСББ «Кузнецова-21-А» 5,52 грн. за 1 кв.м. загальної площі квартири та/або нежитлового приміщення для 2-9 поверхів та 5,02 грн. за 1 кв.м. для квартир та/або нежитлового приміщення, які знаходяться на 1 поверсі. Згідно з протоколом загальних зборів ОСББ «Кузнецова-21-А» від 28 грудня 2018 року за № 8 встановлено розмір внесків на витрати на управління багатоквартирним будинком ОСББ «Кузнецова-21-А» 5,52 грн. за 1 кв.м. загальної площі квартири та/або нежитлового приміщення для 2-9 поверхів та 5,01 грн. за 1 кв.м. для квартир та/або нежитлового приміщення, які знаходяться на 1 поверсі. Відповідно до протоколу загальних зборів ОСББ «Кузнецова-21-А» від 03 березня 2019 року за № 9 затверджено розмір внесків на витрати на управління багатоквартирним будинком ОСББ «Кузнецова-21-А» з 01 квітня 2019 року 6,70 грн. за 1 кв.м. загальної площі квартири та/або нежитлового приміщення для 2-9 поверхів та 6,20 грн. за 1 кв.м. для квартир та/або нежитлового приміщення, які знаходяться на 1 поверсі. Згідно з протоколом загальних зборів ОСББ «Кузнецова-21-А» від 14 березня 2020 року за № 13 встановлено, що сума внеску до цільового фонду заходів з енергоефективності з урахуванням нового його розміру (3 грн. з 1 кв.м. площі приміщення, що належить співвласникові), яка залишається до сплати співвласником на 01 квітня 2020 року сплачується кожним співвласником відповідно до загальної площі приміщень, що йому належить на праві власності в будинку Об`єднання, рівними частинами щомісячно не пізніше 15 числа поточного місяця, починаючи з квітня місяця 2020 року. Відповідно до протоколу загальних зборів ОСББ «Кузнецова-21-А» від 30 січня 2021 року за № 14 затверджено розмір внесків на витрати по управлінню будинком з 2021 року у розмірі в розмірі 9,70 грн. за 1 кв.м. загальної площі квартири та/або нежитлового приміщення для 2-9 поверхів та 9,20 грн. за 1 кв.м. для квартир та/або нежитлового приміщення, які знаходяться на 1 поверсі. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник зобов`язаний: виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків та платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів. Згідно з ч. 3 ст. 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» частка участі співвласника квартири та/або нежитлового приміщення визначається відповідно до його частки як співвласника квартири та/або нежитлового приміщення. Відповідно до ч. 6 ст. 22 вказаного Закону для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та у встановлені строки відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] є співвласниками квартири загальною площею 68,51 кв.м., житловою 42,7 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою № 370930635 від 21 березня 2024 року. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. За приписами ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За положеннями частини другої статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до наведених положень чинного законодавства власник зобов`язаний утримувати належне йому майно та нести витрати, необхідні для збереження майна, вживати всіх заходів, пов`язаних із забезпеченням належного стану майна. Вказані норми встановлюють презумпцію обов`язку власника нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому як абсолютному володарю правомочностей володіння, користування та розпорядження майном. Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Відповідачі, як співвласники багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] зобов`язання з оплати щомісячних внесків на утримання багатоквартирного будинку належним чином не виконували, у зв`язку з чим за період з 01 квітня 2017 року по 01 червня 2024 року утворилась заборгованість в сумі 26595,49 грн. Особа, яка є власником приміщення у ж/к, в якому створено ОСББ (асоціацію), зобов`язана здійснювати платежі та внески на утримання будинку та прибудинкової території незалежно від членства в об`єднанні (асоціації), а тому за наявності підтверджених витрат на управління, утримання та збереження будинку така сума боргу підлягає стягненню. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, що передбачено ст. 526 ЦК України Згідно зі ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно положень ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Частиною 1 ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідачі є співвласниками квартири, частка кожного складає 1/6, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого 24.12.2016 року П`ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою. Право власності зареєстровано за відповідачами 24 грудня 2016 року. Зареєстроване місце проживання [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , з 28 серпня 2002 року по теперішній час, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з 10 січня 1990 року по 27 липня 2000 року, що підтверджується відповідями Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради за № 06.4-06/02/5175 та № 06.4-06/02/5174 від 26 червня 2024 року. За період з 01 квітня 2017 року по 01 червня 2024 року відповідачі частково оплачували внески на управління будинком, а тому перебіг позовної давності переривався. Відповідно до положень ч. 1, 3 статі 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Відповідачі частково погашали заборгованість, останній платіж здійснено в 14 жовтня 2023 року. Позивач звернувся до суду за захистом своїх прав в межах строку позовної давності. Таким чином, внаслідок неналежного виконання зобов`язань відповідачі порушили встановлений ОСББ порядок оплати відповідної послуги, а також визначені діючим цивільним законодавством України вимоги до виконання зобов`язань, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості в сумі 26595,49 грн. ґрунтуються на законі, отже підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за порушення виконання зобов`язання суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 р. за № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» зі змінами в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні, Кабінет Міністрів України постановив: 1) установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: - нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285). Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача за порушення зобов`язань інфляційних втрат з червня 2017 року по 23 лютого 2022 року в сумі 2544,83 грн. та 3% річних в сумі 1424,09 грн., що підтверджується розрахунком наявним в матеріалах справи. Даний розрахунок здійснено з урахуванням положень ст. 625 ЦК України та постанови Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 р. за № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», а тому ці вимоги підлягають задоволенню. Щодо судових витрат Позивач при поданні позовної заяви сплатив судовий збір в розмірі 3028,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до п.2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Судові витрати, згідно зі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено, то суд стягує з відповідачів у рівних частинах на користь позивача судовий збір у розмірі 3028,00 грн., тобто по 1514,00 грн. з кожного. В матеріалах справи наявні докази, що підтверджують витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. Згідно з ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до частин 1-3 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. В підтвердження надання правничої допомоги позивачем надано: договір про надання правничої допомоги, акти виконаних робіт, квитанції щодо сплати витрат на правничу допомогу в сумі 3000,00 грн., ордер та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Представник позивача просив стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на надані послуги адвокатом розмірі 3000,00 грн. Відповідно до ч. 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У Цивільному процесуальному кодексі у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, імплементовано нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення, серед іншого, суд вирішує питання як розподілити судові витрати. Відповідно до п.2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява N 19336/04, п. 268). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони. Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі N 826/1216/16 (провадження N 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В матеріалах справи наявні докази, що підтверджують витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. З урахуванням досліджених доказів, суд дійшов висновку, що вказаними доказами підтверджується надання адвокатом професійної правничої допомоги у погодженому між адвокатом та клієнтом розмірі. Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. Сторони погодили вартість правової допомоги, загальний розмір становить 3000,00 грн. Вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як уже зазначалося вище, включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Враховуючи характер правовідносин, те що розгляд даної справи здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг, суд вважає, що вимога позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції підлягає задоволенню частково на суму 2000,00 грн. (дві тисячі гривень 00 коп.) такий розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони. Суд дійшов до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн. підлягають стягненню з відповідачів в рівних частинах, тобто по 1000,00 грн. з кожного.

Outcome: approved