Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

Адвокат Пропадущий А.В. звернувся до судуз позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування позову адвокат зазначив наступне: [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 30 травня 2009 року. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.05.2021 року шлюб між позивачем та відповідачем розірваний. Від даного шлюбу у сторін народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Вказав, що 29.05.2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.02.2024 року в задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Зазначив, що малолітній син [PERSON] проживає з батьком та повністю знаходиться на його утриманні. Тобто, змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Тому вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідачки аліментів на утримання сина [PERSON] , та змінити розмір стягнення на [PERSON] та [PERSON] з на 1/3 частку усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягуються на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.09.2023 року. Припинення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дітей, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з нею не проживала і знаходилася у платника аліментів, то припинення стягнення аліментів має бути з травня 2023 року. Крім того, для захисту прав позивача потрібно стягувати з відповідача аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON] у розмірі частки усіх видів її заробітку до повноліття дитини. Тому просить припинити стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.09.2023 року; змінити розмір стягнення аліментів на користь відповідачки з [PERSON] на утримання [PERSON] та [PERSON] з на 1/3 частку усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягуються на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.09.2023 року; стягувати із [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини. В ході розгляду справи, а саме 26.08.2024 року адвокат позивача [PERSON] скерував заяву про зміну предмету позову, у якій просив п.3 прохальної частини позовної заяви вважати в наступній редакції: «Стягувати з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 4000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.» Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28травня 2024 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. \~ \~ \~ \~09.07.2024 року відповідач скерувала до суду відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити в задоволенні позову [PERSON] , з огляду на наступне: сторони перебували у шлюбі. Від шлюбу мають трьох дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.05.2021 року шлюб між сторонами розірвано. Місце проживання дітей зареєстровано разом з відповідачем за адресою [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу діти залишились проживати разом з відповідачем. Так, позивач періодично зустрічається з дітьми, середній син [PERSON] періодично проживає з кожним із батьків. Відповідач витрачає кошти, які отримує як аліменти, виключно на дітей, зокрема, і на утримання сина [PERSON] , на придбання йому одягу, продуктів харчування та всіх інших необхідних речей. На даний час відсутнє рішення суду, яке набрало законної сили, про визначення місця проживання дитини [PERSON] з позивачем, під час розгляду справи про визначення місця проживання [PERSON] позивач зустрічний позов не заявляв, оскільки відсутні підстави для визначення місця проживання дитини з ним. Вказала, що не визнає факт проживання дитини з батьком з лютого 2023 року, такі доводи позивача є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності. Акт обстеження умов проживання № 262, на який посилається позивач, складений за його заявою та інформація в акт внесена зі слів позивача, оскільки жодними доказами факт проживання дитини без реєстрації за вказаною адресою не підтверджений. Позивачем не надано копію договору оренди квартири чи будь-якого іншого документа, який може підтвердити право користування відповідача квартирою [ADDRESS] . Також вказала, що в рішенні Соснівського районного суду м. Черкаси в справі № 712/4673/23 від 12.09.2023 судом встановлено, що посилання відповідача (позивача в даній справі) у відзиві на позовну заяву на ту обставину, що малолітній [PERSON] , 2013 р.н., проживає разом з ним, судом не приймається до уваги, оскільки відповідно до витягів з реєстру територіальної громади, неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою [ADDRESS] , за місцем реєстрації позивача [PERSON] . Місце проживання дитини [PERSON] , станом на момент розгляду справи не визначено, оскільки у сторін наявний спір з приводу місця його проживання, який вирішується у судовому порядку. Постановою Черкаського апеляційного суду від 28.11.2023 залишено без змін вказане вище рішення. У вказаній постанові суд апеляційної інстанції зазначив, що наразі місце проживання дітей зареєстровано разом з матір`ю, а тому складений працівниками служби у справах дітей Черкаської міської ради Акт № 262 від 02.06.2023 року про створення відповідачем задовільних умов для проживання дітей та зазначення в ньому про місце проживання [PERSON] , 2013 р.н., не спростовують обставин встановлених судом першої інстанції. Позивач до позову не надав жодного доказу, що обставини змінились, після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, він знову надає ті самі докази, що надавав до відзиву у вказаній вище справі, та знову посилається на ті обставини, які вже встановлені рішеннями судів, які набрали законної сили та мають преюдиційне значення для даної справи. Тому відповідач вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки такі є безпідставними. \~ \~ \~ \~16.07.2024 року адвокат позивача [PERSON] скерував до суду відповідь на відзив, у якому зазначив, що [PERSON] з лютого 2023 року і по сьогоднішній день проживає разом з батьком та перебуває виключно на утриманні батька. Дані твердження можуть підтвердити свідки, а також безпосередньо малолітній син [PERSON] . Вказав, що відповідно до рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.02.2024 року « опитуваний в судовому засіданні в присутності психолога малолітній [PERSON] повідомив суду про те, що він бажає проживати з батьком, оскільки з матір`ю в нього виникають конфлікти. В родині батька йому створюються всі умови для належного проживання.» окрім вищезазначеного, мама взагалі не має будь-яких доходів для того, щоб утримувати малолітнього сина, а єдиний дохід є аліменти від батька та, можливо, соціальні виплати, хоча найменшій дитині вже майже шість років. Тому просив позов задовольнити в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] 29.07.2024 року скерувала до суду заперечення на відповідь на відзив, у яких зазначила наступне: на даний час в Придніпровському районному суді м. Черкаси на розгляді перебуває справа № 711/5476/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей з матір`ю, підготовче судове засідання призначено на 10.09.2024 року. Тобто, спір між сторонами про визначення місця проживання дітей не вирішений та перебуває на розгляді в суді, тому у позивача відсутні будь-які підстави стверджувати, що місце проживання сина [PERSON] є місцем проживання позивача. Таким чином, вимоги про припинення стягнення аліментів на сина [PERSON] є передчасними. Вказала, що діти мають досить стійкий емоційний зв`язок з матір`ю, вони потребують її присутності, піклування, любові. Поведінка позивача щодо спроби розділити дітей, в першу чергу шкодить їм, завдає психологічних страждань, оскільки діти дуже прив`язані один до одного. Крім того, руйнується їх звичний спосіб життя, сім`я, побут дітей, що також впливає на їх емоційний стан. Зазначила, що вона намагалася неодноразово переконати позивача, що він не повинен реалізовувати свої власні амбіції шляхом маніпулятивного впливу на дітей, проте його не цікавить думка дітей, їх бажання, переживання та почуття. Щодо свої доходів, зазначила, що згідно довідки Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради № 5531/10-01.2-02 [PERSON] отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям, розмір якої за період з липня 2023 по червень 2024 року становить 116816,62 грн. Також, згідно довідки Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради № 5532/10-01.2-02 [PERSON] отримує державну соціальну допомогу на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях, розмір якої за період з липня 2023 по червень 2024 становить 25200,00 грн. Крім того, відповідач є студентом ІІ курсу Черкаської медичної академії, навчається на денній формі навчання. Вказала, що завжди виконувала і продовжує виконувати свої батьківські обов`язки, що включає і утримання дітей, зокрема. Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Пропадущий А.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив. Адвокат зазначив, що на даний час син [PERSON] проживає з батьком та знаходиться на повному його утримані. Відповідач та адвокат відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили в позові відмовити з підстав, викладених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив. Адвокат зазначила, що місце проживання дітей зареєстровано разом з відповідачем за адресою [ADDRESS] . Син [PERSON] періодично проживає з кожним із батьків. Крім того вказала, що на даний час на розгляді у Придніпровському районному суді м. Черкаси перебуває справа за позовом [PERSON] про визначення місця проживання дітей з матір`ю. Суд, заслухавши думку сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Частиною 1\~ст.2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3\~статті 129 Конституції України\~визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~всі судові процедури повинні бути справедливими. Судом встановлені наступні фактичні обставини. [PERSON] вказані батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 20.10.2009 року; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 26.02.2013 року; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 10.11.2018 року. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.05.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.09.2023 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та Влади, [INFO] , в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 11.05.2023 року і до досягнення дітьми повноліття. Постановою Черкаського апеляційного суду від 28.11.2023 року рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.09.2023 року залишено без змін. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 рокута набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Сімейним кодексом України\~передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Відповідно до частини другої\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі\~статтею 141СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей\~150,\~180 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини. Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей. Відповідно достатті 273 СК Україниякщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених устаттях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006\~року «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України прирозгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. З аналізу статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (звільнення від сплати аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Відповідно достатті 79 ЦПК Українидостовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Стаття 80 ЦПК Українипередбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 81 ЦПК Українивстановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК Українивстановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] посилається на те, що з лютого 2023 року син [PERSON] проживає з ним та перебуває на повному його утриманні. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначив, що [PERSON] періодично проживає і з мамою, і з батьком. Мама купує всім дітям необхідні речі, продукти харчування. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що діти всі зареєстровані з мамою за адресою [ADDRESS] . Після розлучення [PERSON] в добровільному порядку не допомагав дітям, тому [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з нього аліментів. Кошти, які [PERSON] отримує в рахунок сплати аліментів, витрачає на дітей, забезпечуючи їх всім необхідним. На даний час [PERSON] періодично проживає і з мамою, і з батьком. Вказала, що батько ним маніпулює. Допитана свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає в сусідньому під`їзді з [PERSON] та часто бачить його із сином [PERSON] . Позивач вказує, що місце проживання сина [PERSON] також встановлено Актом № 262 обстеження умов проживання. Так, відповідно до Акту обстеження умов проживання № 262 встановлено, що даний акт був складений на підставі заяви [PERSON] . головними спеціалістами служби у справах дітей ЧМР, де зазначено, що за адресою [ADDRESS] без реєстрації проживають [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Разом з тим, на розгляді у Придніпровському районному суді м. Черкаси перебуває справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей з матір`ю. Остаточне рішення по справі не прийняте. Таким чином, станом на час розгляду цієї справи питання про місце проживання синаДанііла разом з батьком не вирішено. Акт про фактичне проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] , судом не береться до уваги, як належні та допустимі докази проживання сина разом з батьком, з підстав, зазначених вище. Доводи позовної заяви [PERSON] про те, що він повністю утримує сина, закупляє продукти харчування, необхідні речі, організує його дозвілля, тому на даний час необхідність у стягненні з нього аліментів на утримання сина [PERSON] перестала існувати, є безпідставними. Надані суду копії платіжних інструкцій про переказ коштів відповідачці, купівлі продуктів харчування та речей не підтверджують факту зміни місця проживання дитини на постійній основі та не є підставою для прийняття рішення про припинення стягнення аліментів з позивача. Крім того, позивачем не спростований факт того, що мати бере та продовжує брати участь в утриманні всіх дітей. Також не доведено її матеріальну змогу сплачувати аліменти в розмірі 4000 грн. Таким чином,\~в ході\~розгляду справи\~встановлено,\~що хоча [PERSON] наразі більше часу проводить за місцем проживання батька, однак відповідачка (мати) категорично не згідна з його відділенням від інших дітей, які проживають з нею, у зв`язку з чим на розгляді у Придніпровському районному суді м. Черкаси перебуває справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей з матір`ю. Тому твердження позивача про необхідність припинення стягувати з нього аліменти на сина [PERSON] та навпаки, необхідність стягувати їх з матері, є передчасною. Відповідно до\~статті 160 Сімейного кодексу України\~місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла 10 років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначається нею самою. Враховуючи\~статтю 160 Сімейного кодексу України, положення\~Цивільного кодексу України\~та Порядок суд наголошує, що фізична особа може мати кілька місць проживання, має право на вільний вибір місця проживання та його зміну. Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження чи на підтвердження того, що позивач є непрацездатним, відсутності у нього доходів чи скрутного матеріального становища та неможливості у зв`язку із цим сплачувати аліменти суду також не надано. Аліментні зобов`язання позивача виникли на підставі чинного рішення суду, яке є обов`язковим до виконання на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (статті124,129 Конституції України,стаття 18 ЦПК України). Так, судом не встановлено правових підстав для припинення сплати аліментів на утримання сина [PERSON] . Таким чином, позивачем не доведено наявності обставин, які за положеннями сімейного законодавства можуть бути підставами для припинення сплати аліментів. Отже, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, оскільки позивачем не надано суду доказів, які б суд міг покласти в основу задоволення вимог позивача, як це передбачено статтями 77-80 ЦПК України. Крім того, з урахуванням встановлених судом фактичних обставин позовні вимоги є передчасними, оскільки на розгляді в суді перебуває справа щодо визначення місця проживання дітей з матір`ю, а тому суд доходить висновку про відсутність правових підстав для припинення сплати аліментів.

Outcome: dismissed