Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Золочівської селищної ради Богодухівського району Харківської області про визнання права власності на будинок [ADDRESS] . Позивач звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з вищевказаним позовом в порядку підсудності, визначеної рішенням Вищої ради правосуддя України № 399/0/15-23 від 20 квітня 2023 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Харківської області», яким територіальну підсудність судових справ Золочівського районного суду Харківської області визначено Дергачівському районному суду Харківської області. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач з народження проживав у будинку своїх батьків, який належав його батьку [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті батька позивач продовжив проживати в будинку [ADDRESS] , вважаючи, що таким чином прийняв спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України. Після початку повномасштабної війни 24.02.2022, вищевказаний будинок було пошкоджено внаслідок обстрілу. Позивач був змушений евакуюватись до міста Харкова. Маючи на меті отримати компенсацію за пошкодження. Позивач дізнався про необхідність надати документи про право власності на будинок і звернувся до нотаріуса за свідоцтвом про право на спадщину. Вказує, що будь-яких документів про право власності батька [PERSON] у нього немає і відновити їх неможливо. Нотаріус виніс Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №178/02-31 від 30.08.2023 року, у зв`язку з чим позивач не має можливості отримати Свідоцтво про право на спадщину і як наслідок оформити право власності. Листом Приватного нотаріуса Єрмакової Лілії Сергіївни №181/02-14 від 15.09.2023 року зазначено, що померлий [INFO] [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Цим же Листом зазначено про те, що Позивач - син померлого [PERSON] , [INFO] , є єдиним спадкоємцем. Довідкою про реєстрацію місця проживання особи підтверджується факт проживання Позивача за вказаною адресою з 12.11.1996 року (копія Довідки - додаток 7). Довідкою про склад зареєстрованих у житловому приміщенні від 16.01.2021 року також підтверджується факт реєстрації в будинку однієї особи - Позивача. Враховуючи вищезазначені факти підтверджується наявність легітимних очікувань Позивача щодо оформлення права власності на будинок. Відповіддю на запит КП «Богодухівське БТІ» Позивача повідомлено про те, що інформація щодо реєстрації права власності на будинок [ADDRESS] у КП «Богодухівське БТІ» відсутня. Відповіддю на запит №334 від 10.10.2023 року КП «Архітектурно-Інвентаризаційне бюро Золочівської селищної ради» повідомлено, що реєстрація житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] не здійснювалась. Позивач вважає, що з незалежних від нього причин, на момент звернення з цим позовом до суду, відсутній правовий механізм реалізації його права в позасудовому порядку та просить суд визнати за ним право власності на будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі, з підстав викладених у ньому. Відповідач представник Золочівської селищної\~ради Богодухівського\~району Харківської\~областіу судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без участі представника Золочівської селищної ради та вирішити справу на розсуд суду. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, заслухавши позивача, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного висновку. З наданих матеріалів вбачається, що відповідно до довідки №03 від 16.01.2021 про реєстрацію місця проживання Удянського старостинського округу Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 12.11.1996 року по теперішній час (а.с. 9). Довідкою УПСЗН адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради від 27.05.2022 №6326-7500920287 [PERSON] взято на облік як внутрішньо переміщену особу за фактичною адресою місця проживання: [ADDRESS] (а.с. 10). Довідкою про склад зареєстрованих у житловому приміщенні від 16.01.2021 року виданою Удянським старостинським округом Золочівської селищної ради Харківської області підтверджується факт реєстрації в будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , однієї особи [PERSON] (а.с. 14). Як вбачається з матеріалів справи, Довідкою про склад зареєстрованих у житловому приміщенні від 16.01.2021 року також підтверджується факт реєстрації в будинку однієї особи Позивача. Постановою приватого\~нотаріуса Єрмаковою\~Л.С.\~Богодухівського районного\~нотаріального округу\~Харківської області №178/02-31\~від 30.08.2023\~року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ним не було надано свідоцтва про право на спадщину, документів, які підтверджують право власності на спадкове майно належне померлому, або майна, на яке б спадкодавець за законом мав би право (а.с.11). Листом Приватного нотаріуса Єрмакової Л.С. за №181/02-14 від 15.09.2023 року зазначено, що померлий [INFO] [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Цим же Листом зазначено про те, що Позивач - син померлого [PERSON] [INFO] є єдиним спадкоємцем (а.с. 12). З відповіді на запит КП «Богодухівське БТІ» від 19.10.2023 вбачається, що інформація щодо реєстрації права власності на будинок [ADDRESS] у КП «Богодухівське БТІ» відсутня (а.с. 15). Відповідно до інформації №334 від 10.10.2023 КП «Архітектурно-Інвентаризаційне бюро Золочівської селищної ради» вказує, що реєстрація житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] не здійснювалась (а.с. 16). Згідно довідки про ціну продажу, наданої ФОП [PERSON] (кваліфікаційне свідоцтво МФ №2608, виданий Харківським центром науково-технічної та економічної інформації та Фондом держмайна України від 11.12.2004) житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 38,9 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, станом на 04.04.2024 становить 105\~200 (сто п`ять тисяч двісті) гривень (а.с. 17). Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини 1, 2 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 826/4406/16. Крім того, в рамках розгляду зазначеної справи № 826/4406/16 Верховним Судом було зазначено, що гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у наявності у особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу, встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Тобто, обов`язковою умовою судового захисту є наявність порушених прав та охоронюваних законом інтересів безпосередньо позивача з боку відповідача, зокрема, наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов. Відповідно до ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.\~1261\~ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності на інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до положення ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених Законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Позивач в судовому засіданні пояснив, що будинок було побудовано його дідом. Будинок ніколи не вводився в експлуатацію, право власності на нього ніколи не реєструвалось. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України\~від 1\~липня 2004\~року "Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Матеріали справи взагалі не містять жодного документу стосовно майна: чи побудований будинок взагалі, в якому стані він знаходиться, чи здавався він в експлуатацію, чи приймалось рішення про збереження цього майна тощо. Крім того, з довідки Богодухівського БТІ від 19.10.2023 та листа Архітектурно-інвентаризаційного бюро Золочівської селищної ради від 10.10.2023 вбачається, що реєстрація спірного будинку не здійснювалась. Отже на даний час право власності на будинок за спадкодавцем не зареєстровано і, відповідно, спадкоємці права власності на нього у порядку спадкування не мають. За таких обставин позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed