Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

У лютому 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна, в якому просила суд: визнати об`єктом п23.09.2024рава спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] ; в порядку поділу майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] ; в порядку поділу майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] та стягнути судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В період шлюбу сторони набули у спільну сумісну власність квартиру загальною площею 74,5 кв.м., житловою площею 37,7 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно Інформаційної довідки №361730789 від 12.01.2024 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2194922605101; номер відомостей про речове право: 38686713; дата державної реєстрації: 09.10.2020 року; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 54605273 від 16.10.2020, [PERSON] , Виконавчий комітет Вінницької міської ради, Вінницька обл.; розмір частки - 1; власник квартири за адресою: [ADDRESS] - [PERSON] . Оскільки вказана квартира була придбана сторонами під час перебування у шлюбі, тому є спільним майном подружжя і позивач вважає, що має право на частку вказаної квартири. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в загальному позовному провадженні. 02.04.2024 від представника відповідача - адвоката Довженка О.Д. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просив відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. З 27.10.2018 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. 26.04.2019 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВінІнвестБуд» укладено договір №16/83-8/32 про участь у Фонді фінансування будівництва. Відповідно до умов договору про участь у Фонді фінансування будівництва, відповідач передав ТОВ «ВінІнвестБуд» у довірчу власність кошти, з метою отримання у власність об`єкта інвестування та встановив обмеження щодо окремих дій ТОВ «ВінІнвестБуд» з управління цими коштами, а ТОВ «ВінІнвестБуд» прийняв кошти на рахунок ФФБ в управління для фінансування спорудження зазначеного у цьому Договорі об`єкту будівництва. Згідно пункту 1.3 договору про участь у Фонді фінансування будівництва, за відповідачем був закріплений об`єкт інвестування з наступними основними характеристиками: будівельна адреса: м. Вінниця, забудова VIII кварталу житлового району «Поділля» в районі вул. Пирогова - Р. Скалецького, ж/б №16 (1 та 2 черги будівництва); номер приміщення: 83; загальна проектна площа (кв. м): 74,03; житлова проектна площа (кв. м): 37,51; поверх: 2; кількість кімнат: 2. Відповідачем було внесено на поточний рахунок ТОВ «ВінІнвестБуд» вартість об`єкта інвестування в сумі 1442228,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями та банківською випискою за рахунком відповідача. Також, згідно платіжного доручення №TR.11194054.80175.12449 від 26.04.2019 та банківської виписки за рахунком відповідача відповідачем сплачена плата за здійснення управління коштами у сумі 50000,00 грн. 30.09.2020 відповідачем [PERSON] прийнято від ТОВ «БМУ-3» об`єкт інвестування - квартиру загальною площею 74,5 кв.м., житловою площею 37,7 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом №83 від 30 вересня 2020 року прийняття-передачі об`єкту інвестування та витягом з переліку довірителів квартири житлового будинку по [ADDRESS] від 30.09.2020 року. 09.10.2020 державним реєстратором виконавчого комітету Вінницької міської ради Шуляк А.О. за відповідачем зареєстровано право власності на вказану квартиру. За період з 2013 по 2020 роки відповідач отримав дохід у розмірі 677280,93 грн., що підтверджується даними про нараховану заробітну плату (дохід, грошове забезпечення) з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального старування (індивідуальні відомості про застраховану особу). До укладення договору про участь у Фонді фінансування будівництва відповідач отримав від своєї матері [PERSON] у дарунок 1000000 грн. на придбання спірної квартири. Решта суми 492228,00 грн. за придбання квартири вносилася відповідачем за рахунок власних заощаджень (246114,00 грн.) та заощаджень позивачки (246114,00 грн.). Таким чином, на підставі пунктів 2 та 3 частини першої статті 57 СК України відповідачем набуто право особистої приватної власності на грошові кошти у розмірі 1000000,00 грн., які йому були подаровані матір`ю на придбання спірної квартири. 18.04.2024 від позивачки [PERSON] надійшла відповідь на відзив, у якому зазначила, що спірну квартиру було придбано в період шлюбних відносин з відповідачем [PERSON] шляхом участі у фонді фінансування будівництва. Стороною Договору №16/83-8/32 про участь у Фонді фінансування будівництва виступав відповідач, оскільки станом на дату його укладення вона перебувала на останньому триместрі вагітності, а тому їй було фізично важко займатись договірною процедурою. Реєстрацію спірної квартири було здійснено на відповідача. Про отримання відповідачем від своєї матері в подарунок 1000000 грн. на придбання квартири вона дізналася із відзиву на позовну заяву, до того ж це не підтверджується жодними належними, допустимими доказами та не відповідає дійсності. Якби відповідач дійсно отримував від своєї матері такий подарунок, то перебуваючи на посаді державного службовця і будучи суб`єктом декларування, він повинен був задекларувати отриманий ним подарунок в розмірі 1000000 грн., проте згідно поданих ним декларацій, вказана сума подарунку ним не була задекларована. Крім того, за умови наявності грошових коштів у заявленому відповідачем розмірі станом на дату укладення Договору №16/83-8/32 про участь у Фонді фінансування будівництва була б придбана готова житлова нерухомість, а не майнові права на житло, що несуть за собою ризики та переплату на винагороду та послуги управителя, натомість перераховані відповідачем платіжні доручення свідчать про майже щомісячні платежі, які здійснювались за рахунок заробітних плат, зокрема тих, що не перевищують 62100,00 грн. Інші ж грошові кошти в інтересах майбутньої сім`ї на придбання спірної квартири були взяті нею в борг у її близького знайомого [PERSON] в розмірі 30000 доларів США, про що відповідачу було достеменно відомо. Позичені кошти на придбання квартири також були використані і при здійсненні ремонтних робіт та облаштуванні квартири меблями, сантехнікою, тощо. Також, їй на праві приватної власності належало 2 квартири, одна з яких була продана в період перебування в шлюбі із відповідачем, а тому грошові кошти отримані від продажу вказаних квартир були також внесені у фонд фінансування будівництва з метою отримання у власність спірної квартири. Крім того, вона сплачувала за житлово-комунальні послуги, що підтверджується квитанціями. 17.05.2024 представник відповідача - адвокат Довженко О.Д. подав суду заперечення на відповідь на відзив, у яких зазначив, що за придбання квартири загальною площею 74,5 кв.м., житловою площею 37,7 кв.м., яка розташована у [ADDRESS] відповідачем було сплачено 1 492 228 грн. На придбання квартири відповідачу було подаровано його матір`ю [PERSON] 1000000 грн., що підтверджується договором дарування грошей від 21.04.2019, розпискою про прийняття дарунку від 21.04.2019, рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 29.03.2024. Решта суми 492228 грн. за придбання квартири вносилися відповідачем за рахунок власних заощаджень (246114 грн.) та заощаджень позивачки (246114 грн.). Відповідачу [PERSON] про отримання позивачкою позики стало відомо лише з відповіді на відзив. Згоди на таку позику відповідно до ст. 65 СК України відповідач не надавав. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.05.2024 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Бахур О.В., позовні вимоги підтримали за обставин викладених в позові та просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Головчук В.А. в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, зазначивши, що за позивачкою може бути визнано право власності на 4/25 частки спірної квартири відповідно до розміру її грошового внеску в придбання квартири, у задоволенні решти позовних вимог просили відмовити. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 2, 4, ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що з 27.10.2018 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 27.10.2018 (т. 1 а.с. 10). 23.01.2024 [PERSON] звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05.04.2024 розірвано. Рішення набрало законної сили 07.05.2024 (згідно інформації системи Д-3 Вінницького міського суду Вінницької області). Таким чином, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.10.2018 до 07.05.2024, оскільки згідно з ч. 2 ст. 114 СК України моментом припинення шлюбу у разі його розірвання судом є день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вказані обставини були підтверджені у судовому засіданні сторонами і не були спростовані будь-якими доказами, тому суд вважає, що такі обставини не підлягають доказуванню в порядку ст. 82 ЦПК України. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (т. 1 а.с. 11). 26.04.2019 між відповідачем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВінІнвестБуд» укладено договір №16/83-8/32 про участь у Фонді фінансування будівництва (т. 1 а.с. 65-69). Відповідно до пункту 1.1 розділу 1 «Предмет договору» Договору про участь у Фонді фінансування будівництва відповідач на підставі повного визнання ним Правил Фонду фінансування будівництва, створеного товариством з обмеженою відповідальністю «ВінІнвестБуд» фонду фінансування будівництва типу «А» забудовником ТОВ «БМУ - 3» об`єкту нерухомості за адресою: м. Вінниця, забудова VIII кварталу житлового району «Поділля» в районі вул. Пирогова - Р. Скалецького, ж/б №16 (1 та 2 черги будівництва), затверджених рішенням загальних зборів учасників ТОВ «ВінІнвестБуд» (протокол №6 від 10 квітня 2019 року), передав ТОВ «ВінІнвестБуд» у довірчу власність кошти, з метою отримання у власність об`єкта інвестування, та встановив обмеження щодо окремих дій ТОВ «ВінІнвестБуд» з управління цими коштами, а ТОВ «ВінІнвестБуд» прийняв кошти на рахунок ФФБ в управління для фінансування спорудження зазначеного у цьому Договорі об`єкту будівництва. Згідно пункту 1.3 розділу 1 «Предмет договору» Договору про участь у Фонді фінансування будівництва за відповідачем був закріплений об`єкт інвестування з наступними основними характеристиками: будівельна адреса: м. Вінниця, забудова VIII кварталу житлового району «Поділля» в районі вул. Пирогова - Р.Скалецького, ж/б №16 (1 та 2 черги будівництва); номер приміщення: 83; загальна проектна площа (кв. м): 74,03; житлова проектна площа (кв. м): 37,51; поверх: 2; кількість кімнат: 2. Відповідачем [PERSON] внесено на поточний рахунок ТОВ «ВінІнвестБуд» [NUMBER] в АТ «Укрексімбанк» вартість об`єкта інвестування у сумі 1 442 228 грн. 00 коп., що підтверджується платіжними дорученнями: №12449_15 від 26 квітня 2019 року (425 767 грн. 00 коп.), №12449_10 від 27 травня 2019 року (62 100 грн. 00 коп.), №12449_5 від 27 червня 2019 року (62 100 грн. 00 коп.), №12449_12 від 26 липня 2019 року (62 100 грн. 00 коп.), №12449_10 від 23 серпня 2019 року (62 100 грн. 00 коп.), №1 від 23 вересня 2019 року (62 100 грн. 00 коп.), №12449_7 від 25 жовтня 2019 року (124 200 грн. 00 коп.), №12449_8 від 16 грудня 2019 року (31 000 грн. 00 коп.), №7.12178 від 03 січня 2020 року (31 100 грн. 00 коп.), №12449_10 від 31 січня 2020 року (15 000 грн. 00 коп.), №12449_5 від 20 лютого 2020 року (20 000 грн. 00 коп.), №12449_1 від 12 травня 2020 року (20 000 грн. 00 коп.), №1 від 25 серпня 2020 року (45 500 грн. 00 коп.), №TR.75246 від 01 вересня 2020 року (33 500 грн. 00 коп.), №TR.63037 від 07 вересня 2020 року (30 000 грн. 00 коп.), №TR.56975 від 30 вересня 2020 року (355 661 грн. 00 коп.) та банківською випискою за рахунком відповідача (т. 1 а.с. 54-64). 30.09.2020 відповідачем [PERSON] прийнято від ТОВ «БМУ-3» об`єкт інвестування - квартиру загальною площею 74,5 кв.м., житловою площею 37,7 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом №83 прийняття-передачі об`єкту інвестування від 30.09.2020 та витягом з переліку довірителів квартири житлового будинку по [ADDRESS] від 30.09.2020 (т. 1 а.с. 51). Згідно з Інформаційною довідкою №361730789 від 12.01.2024 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2194922605101; номер відомостей про речове право: 38686713; дата державної реєстрації: 09.10.2020 року; підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 54605273 від 16.10.2020, [PERSON] , Виконавчий комітет Вінницької міської ради, Вінницька обл.; розмір частки - 1; власник квартири за адресою: [ADDRESS] - [PERSON] (т. 1 а.с. 12-14). На а.с. 109-182 т. 1 - копії платіжних інструкцій в підтвердження оплати за комунальні послуги щодо квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, доходи [PERSON] за період з IV кварталу 2018 року по IV квартал 2020 року, за мінусом податків складають 254947 грн. 45 коп. (266 817 грн. 49 коп. (нарахований дохід) - 11 870 грн. 04 коп. (податки), з яких 135 900 грн. 00 коп. дохід отриманий від продажу квартири у м. Краматорську (т. 1 а.с. 193). Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 08.12.2018 [PERSON] продала [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] , ціна договору 135900 грн. (т. 1 а.с. 207 на звороті - 208). На а.с. 203 т. 1 на звороті - копія договору дарування грошей від 21.04.2019, відповідно до якого [PERSON] подарувала [PERSON] 1000000 грн. для придбання квартири у житловому районі «Поділля» у м. Вінниці Вінницької області. Рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 29.03.2024 (справа №150/124/24) визнано дійсним договір дарування від 21.04.2019, згідно з яким [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв в дар грошові кошти у сумі 1000000 грн. (т. 1 а.с. 210 - 213). За змістом ст.ст. 60,61 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст. 63 СК України, відповідно до якої дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17, постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17. Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частину четверту статті 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. За таких обставин, за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, сформованої у постанові від 23.10.2019 року по справі №917/1307/18, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу покладається на того з подружжя, який її спростовує (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі №372/504/17). Так, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом доводили той факт, що відповідач [PERSON] придбав спірну квартиру для власного використання, а не в інтересах сім`ї та використав для цього його особисті кошти, отримані ним не в інтересах сім`ї. Крім того, суд вважає, що відповідач [PERSON] не надав суду належних та допустимих доказів того, що подаровані йому матір`ю [PERSON] грошові кошти в розмірі 1000000 грн. були використані відповідачем саме для придбання квартири за адресою: [ADDRESS] , а не для будь-яких інших цілей чи придбання будь-якого іншого нерухомого, рухомого майна, коштовностей, тощо. Отже, суд приходить до висновку, що на спірну квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] поширюється правовий режим спільної сумісної власності подружжя. Згідно із ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Як зазначено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Як передбачено ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1-4 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Як зазначено у п.п. 1 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Згідно з Інформаційною довідкою №361730789 від 12.01.2024 за відповідачем [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами по справі, що спірну квартиру було придбано в період шлюбу. Спірна квартира є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а презумпція виникнення права спільної сумісної власності на майно, яке набуте в період шлюбу, відповідачем не спростована. Також в даному випадку стороною відповідача не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження існування обставин, що мають істотне значення, визначених ч. 2 ст. 70 СК України, для наявності підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя. Отже, у розумінні ст. ст. 60, 70 СК України квартира за адресою: [ADDRESS] є спільною сумісною власністю сторін, частки яких у власності рівні, тому суд дійшов висновку, що в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] , а саме квартири [ADDRESS] , необхідно визнати право власності за [PERSON] на 1/2 (ідеальну) частку квартири [ADDRESS] , а за [PERSON] визнати право власності на 1/2 (ідеальну) частку квартири [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, тому необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] понесений судовий збір в розмірі 9084,00 грн.

Outcome: approved