Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-18 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщення, а саме квартири [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Позов обґрунтований\~тим,\~що наймачем\~вказаної квартири\~був її\~колишній чоловік,\~ [PERSON] ,\~якому на\~сім`ю\~із 4-х\~осіб був\~наданий ордер\~ на\~право зайняття\~3-х\~кімнатної квартири. Наймодавцем квартири\~є Запорізька\~міська рада.\~З [PERSON] \~вона перебувала\~у шлюбі\~та 22.03.2001\~шлюбу між\~ними було\~розірвано.\~Рішенням Комунарського\~районного суду\~м.\~Запоріжжя від\~07.02.2019\~року [PERSON] \~було визнано\~таким,\~що втратив\~право користування\~житловим приміщенням,\~а саме\~ квартири\~ [ADDRESS] . Відповідач у\~справі -\~ [PERSON] \~є її\~сином від\~шлюбу з\~ [PERSON] ,\~з яким\~вона перебувала\~в шлюбі,\~та який\~було розірвано\~11.08.1992\~року. На даний час в квартирі [ADDRESS] зареєстровані та проживають позивачка, [PERSON] , її донька [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON] , а також зареєстрований та не мешкає у вказаній квартирі її син від першого шлюбу [PERSON] . В березні 2022 року він добровільно виїхав із квартири, його речей в квартирі не має, місце проживання відповідача їй не відоме. На сьогоднішній день наявність реєстрації відповідача у спірній квартирі позбавляє позивачку, як наймача житла, можливості здійснювати право користування ним, вона вимушена здійснювати оплату комунальних послуг з розрахунку на всіх зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, тому звернулась з вказаним позовом до суду. ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. Позивач в судове засідання не з`явилась, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, від його представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги відповідач визнає. Третя особа\~ [PERSON] ,\~яка діє\~в інтереах\~ [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечувала. Представник третьої особи Запорізької міської ради в судове засідання не з`явився, надали письмові пояснення, в яких вказали вирішити позов відповідно до чинних вимог законодавства та розглядати справу без їх участі. Представник третьої\~особи \~КП «Запоріжремсервіс» в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи без їх участі та винесення рішення на розсуд суду. Представник третьої особи Департаменту реєстраційних послуг ЗМР в судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив. ІІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.05.2024 відкрито провадження у цивільній справі та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.07.2024 закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті 19 вересня 2024 року. ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища позивач у справі [PERSON] 24.07.1976 зареєструвала шлюб з [PERSON] , прізвище дружини змінено на « [PERSON] »; 05.06.1982 року вказаний шлюб було розірвано. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища позивач у справі [PERSON] 03.11.1984 зареєструвала шлюб з [PERSON] , та 11.08.1992 року вказаний шлюб було розірвано. Відповідно до копії свідоцтва про народження виданого відділом ЗАЦС [INFO] серії [NUMBER] , [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Як вбачається зі свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 30 листопада 1995 року, [PERSON] та [PERSON] зареєструвала шлюб, дошлюбне прізвище « [PERSON] » змінено на прізвище « [PERSON] ». 26.12.1995 [PERSON] та його родині у складі 4 осіб, а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , видано ордер № 2903, на підставі рішення Жовтневої райадміністрації від 21.12.1995 № 501-р, на право зайняття квартирою [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 22 березня 2001 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 31 січня 2004 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , прізвище « [PERSON] » змінила на прізвище чоловіка « [PERSON] », що підтверджено копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 31 січня 2004 року. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.02.2019 року [PERSON] було визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартири [ADDRESS] . Відповідно до\~витягів з\~реєстру територіальної\~громади за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~зареєстровані [PERSON] , її донька [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON] , а також зареєстрований та не мешкає син позивачки від першого шлюбу - [PERSON] . З акту про не проживання особи від 08 травня 2024 року, складеного за підписами сусідів: [PERSON] , яка проживає: [ADDRESS] та [PERSON] , яка мешкає: [ADDRESS] , вбачається, що при проведенні огляду квартири [ADDRESS] в оглянутому приміщенні [PERSON] , [INFO] , не проживає з березня місяця 2022 року і по теперішній час та його особистих речей та майна в квартирі немає. V. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (ст. 379 ЦК України). Відповідно до ст. 9 ЖК УРСР житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. За правилом ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Аналіз норм статей 71, 72 ЖК Української РСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням за одночасної наявності двох умов: не проживання особи в житловому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин на це. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Вичерпного переліку поважних причин не проживання в житловому приміщенні законодавством не встановлено, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує в кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи і правил ЦПК України щодо оцінки доказів. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною першою статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін. Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Отже, позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (частина третя статті77 ЦПК України). Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (стаття 81 ЦПК України). За правилом ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з цивільним процесуальним законом, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача. При вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого жилого приміщення. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 454/2025/15-ц, провадження № 61-46621св18. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідач більше шести місяців без поважних причин не проживає за місцем своєї реєстрації, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням відповідно до ст.ст.71,72 ЖК України. В силу вимог ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як роз`яснив Пленум ВСУ у постанові від 12.04.1985р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Оскільки, як було встановлено судом, відповідач як член сім`ї наймача не мешкає у квартирі [ADDRESS] без поважних причин, понад два роки, тому суд вважає, що така свідома поведінка відповідача, свідчить про втрату ним інтересу до такого жилого приміщення, інше не встановлено домовленістю між ними, тому на підставі ст.ст.71,72 ЖК України, враховуючи визнання позову відповідачем, відповідач може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, і тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved