Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 24833,67грн., мотивуючи тим, що 13.12.2020 року [PERSON] (далі по справі - Відповідач), керуючи транспортним засобом «Мерседес», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » у м. Первомайськ на вул. Одеській, 5 допустила зіткнення. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Мерседес», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР0660537. Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до постанови суду відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 та ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України (ЦК України - далі по тексту) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній V договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся Страхувальник та надав всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страхові акти. На підставі вище зазначеного страхового акту ПрАТ «СК «Євроінс Україна» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 24 833,67 грн. Згідно з ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки. За загальним правилом, згідно зі ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно зі статтею 38.1.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; Оскільки, відповідно до постанови суду водій забезпеченого транспортного засобу керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, то у ПрАТ «СК «Євроінс Україна» виникло право подати регресний позов на фактично виплачену суму до водія. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила застосувати сплив позовної давності та відмовити в задоволенні позову мотивуючи тим, що ПрАТ «СК «Євроінс Україна» звернулося з позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області 25.03.2024 року. Відповідно, вказана позовна заява була зареєстрована в Первомайському міськрайонному суді 03.04.2024 року. За регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання, зокрема виплати страхового відшкодування (частина шоста статті 261 ЦК України) - правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30 березня 2016 року у справі № 6-2598цс15). Строк позовної давності при регресі починає обчислюватися з того моменту, коли страховик виплатив відшкодування. Такий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 10 січня 2019 року у справі № 200/13392/13-ц. Регресна вимога може бути пред`явлена протягом трьох років, з дня виконання зобов`язання про відшкодування шкоди. При ознайомлені з матеріалами вказаної справи було з`ясовано, що страховик, тобто ПрАТ «СК «Євроінс Україна» виплатив потерпілому [PERSON] відшкодування в сумі 7000 грн. відповідно до платіжної інструкції № 6931 від 12.02.2021 року, а потерпілому [PERSON] відшкодування в сумі 17833,67 грн. відповідно до платіжної інструкції № 7488 від 12.03.2021 року. Тобто, на думку представника відповідача, з моменту здійснення виплат потерпілим до моменту пред`явлення позову до суду пройшло більше трьох років. Відповідні позови мали бути направлені до суду не пізніше 12.02.2024 року та 12.03.2024 року. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Вказує, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне. Згідно до ч. 1 ст. 12 та ч.ч. 3, 4 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що 20.07.2020 року між ПрАТ «СК «Євроінс Україна» та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/0660537. У відповідності до умов вказаного Полісу страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Мерседес», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.02.2021 року по справі №484/4484/20 визнано [PERSON] винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано її адміністративному стягненню, передбаченому ч.1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 10 200 (десять тисяч двісті)грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Вказаною постановою встановлено, що 13.12.2020р. о 16:50год. в м. Первомайську по вул. Одеській біля будинку №5 водій [PERSON] керувала автомобілем марки Mercedes-Bens Sprinter, номерний знак [NUMBER] не обрала безпечну швидкість руху, не впоралась з керуванням та здійснила виїзд на ліве узбіччя, в результаті чого здійснила наїзд на автомобілі Opel ZАFIRА, держаний номер [NUMBER] , який здійснив самостійний рух та зіткнувся з автомобілем ВАЗ 21114, держаний номер [NUMBER] , який посунувся та зіткнувся з автомобілем Mitsubishi Grandis, державний номер [NUMBER] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушила вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху, отже вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачене ст.. 124 КУпАП. 16 грудня 2020 року та 24 грудня 2020 року до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» надійшли заяви потерпілих про виплату страхового відшкодування. Згідно страхового акту 34546/21 від 12.02.2021 року та страхового акту 34358/21 від 12.03.2021 року та розрахунків страхового відшкодування позивачем було виплачено страхове відшкодування потерпілим в розмірі 24833,67грн. Вказана сума, відповідно до платіжних доручень була перерахована потрепілим. 01.01.2024р. ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на адресу відповідача направило вимогу про відшкодування шкоди в порядку регресу на загальну суму 24833,67грн. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно\~ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п. 22.1\~ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому\~\~цим\~\~Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Згідно абзацу «г» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 \~ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія\~\~забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам\~Правил дорожнього руху. Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті\~11,\~599,\~1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обовязок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за\~статтею 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України). Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України \~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно ч. 6 ст. 261 ЦК України за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Відповідно до платіжної інструкції № 6931 від 12.02.2021р., позивачем було виплачено потерпілому [PERSON] страхове відшкодування згідно Акту № 34546/21 в розмірі 7000 грн. Також, згідно платіжної інструкції № 7468 від 12.03.2021 р., позивачем було виплачено потерпілому [PERSON] страхове відшкодування згідно Акту № 34358/21 в розмірі 17833,67 грн. Отже, враховуючи вищевикладене, дату подання позовної заяви і строк виконання основного зобов`язання, загальний строк позовної давності, на момент подачі даної позовної заяви, сплинув. Суд приходить до висновку, що відсутні підстави вважати, що строки позовної давності пропущені з поважних причин. Представник відповідача подала заяву про застосування строку позовної давності, що убачається з поданої заяви. Суд зауважує, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до частини 4\~статті 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. На підставі викладеного, враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні позову за спливом строку позовної давності.

Outcome: dismissed