Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-12 00:00:00

03.06.2024 до суду надійшла зазначена позовна заява в системі «Електронний суд», ознайомившись з якою та матеріалами справи, суддя встановила, що така позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки її подано з порушенням вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України, про що 07.06.2024 постановлено відповідну ухвалу. 18.06.2024 на усунення недоліків представниця позивача через підсистему «Електронний Суд» подала відповідну заяву та надала позовну заяву про розірвання шлюбу у новій редакції, одночасно доєднала докази надсилання відповідачці позовної заяви у новій редакції. У позові представниця позивача зазначає, що 29.11.2023 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Тетіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). Подружнє життя у сторін не склалося, причиною цього стало те, що позивач та відповідачка не могли дійти згоди у вирішенні сімейно-побутових питань, постійно сварились з будь-якого приводу. Протягом тривалого часу відносини погіршувались, причиною чого стала відсутність взаєморозуміння щодо сімейного життя, обов`язків у родині. Втрата почуття любові, не бажання перебувати у шлюбі, сторони одружились не знаючи один одного, виявились людьми з різними поглядами на життя, а тому позивач змушений звертатись до суду із позовом про розірвання шлюбу. Подальше збереження шлюбу, який по суті існує вже формально, порушуватиме інтереси як позивача так і відповідачки. За таких підстав, подальше перебування в шлюбі є недоцільним, та таким, що відповідатиме інтересам [PERSON] та інтересам [PERSON] . Позивач просить не надавати строк на примирення. Представниця позивача, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та на ст. ст. 105, 110, 112 СК України, ст. ст. 4, 5, 27, 28, 175 ЦПК України, просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що був зареєстрований 29.11.2023 Тетіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 143. 19.06.2024 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Судовий розгляд справи по суті призначено на 15.07.2024. 15.07.2024 судовий розгляд справи не відбувся та був відкладений на 13.09.2024, оскільки відповідачка не була повідомлена про відкриття провадження у справі та про час і місце розгляду справи. 16.07.2024 до суду надійшла заява представниці позивачки якою вона просить судовий розгляд справи провести за її відсутності та без участі позивача (а.с. 35). 13.09.2024 ознайомившись з матеріалами справи встановлено, що сторони повідомлення про відкриття провадження та про визначену судом дату розгляду справи належним чином, на що вказують поштові відправлення, які було надіслано рекомендованим листом на їхні адреси зареєстрованого місця проживання ( а.с. 31, 32, 38, 40) та смс-повідомлення доставленні сторонам ( а.с. 42, 43). Одночасно суд розмістив відповідне оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України» (а.с. 34). Представниця позивача отримала належні процесуальні документи в своєму електронному кабінеті в ЄСІТС ( а.с.29, 30, 39). Сторонам роз`яснено їх права передбачені ст. 278 ЦПК України, щодо порядку та строків подання відзиву, заперечень тощо. Станом на час розгляду справи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із викликом сторін до суду не надходило. З огляду на зазначене суд, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу проходив за відсутності учасників справи. Суд, ознайомившись із позовною заявою, розглянувши матеріали справи, взявши до уваги позицію позивача викладену у позові та за відсутності відзиву, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 29.11.2023 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Тетіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 143 ( а.с.4). В позовній заяві представниця позивача зазначає, що причиною розірвання шлюбу стало те, щопозивач та відповідачка не могли дійти згоди у вирішенні сімейно-побутових питань, постійно сварились з будь-якого приводу. Протягом тривалого часу відносини погіршувались, причиною чого стала відсутність взаєморозуміння щодо сімейного життя, обов`язків у родині. Втрата почуття любові, не бажання перебувати у шлюбі, сторони одружились не знаючи один одного, виявились людьми з різними поглядами на життя. Шлюб існує формально, подальше збереження шлюбу, порушуватиме інтереси як позивача так і відповідачки. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із наступних міркувань. Так, відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Ст. 112 ч. 2 СК України зазначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Взявши до уваги викладене, обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, суд вважає, що позов слід задовольнити, оскільки добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність заперечень відповідачки проти розірвання шлюбу і ту обставину, що подружжя не підтримує шлюбно-сімейні відносини, небажання сторін примиритися, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечило б інтересам як чоловіка так і дружини. Вирішуючи питання судових витрат, які в цій справі складаються з судового збору, суд виходить з наступного. Пунктом 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачка при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі - 1211,20 гривень, отже з відповідачки на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі судового збору, визначеного державою для розгляду справ даної категорії. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб, що передбачено частиною другою статті 115 Кодексу.

Outcome: approved