Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-19 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» (далі - банк, АТ «ПУМБ») в особі свого представника (далі - Позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 06.09.2017 року між Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та [PERSON] (далі - Відповідач) на підставі Кредитного договору № 200862294602 (далі - Кредитний договір) було видано кредитну картку з кредитним лімітом у розмірі 5 000 грн. 00 коп., який пізніше було збільшено до 55 100 грн. 00 коп. Однак в порушення умов вказаного договору відповідач, отримавши від банку у кредит грошові кошти, не виконала належним чином свої зобов`язання за вказаним кредитним договором щодо своєчасного погашення заборгованості за тілом кредиту, процентів, у зв`язку з чим станом на 01.02.2024 року за нею утворилась заборгованість у загальному розмірі 92 595 грн. 57 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 55 012 грн. 44 коп. та заборгованості за процентами у розмірі 37 583 грн. 13 коп. У зв`язку з чим, представник позивача змушена звернутися до суду та просити стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «ПУМБ» заборгованість за Кредитним договором № 200862294602 від 06.09.2017 року у загальному розмірі 92 595 грн. 57 коп. та судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. Відповідачем [PERSON] у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилалася на ті обставини, що банк без її згоди, в односторонньому порядку, збільшив кредитний ліміт з 5 000 грн. 00 коп. до 55 000 грн. 00 коп., чим здійснив зловживання щодо неї як найслабшої сторони. При цьому матеріали справи не містять підтвердження, що саме таку публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в редакції, що діє з 10.06.2017 року, розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з нею, підписуючи заяву № 200862294602, на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Також позивачем не додано до позовної заяви доказів видачі кредиту, ні меморіального ордеру, ні виписки по рахунку, ні платіжного доручення, що б підтверджувало обставину фактичну видачу кредитних коштів відповідачеві. В матеріалах справи позивачем наданий документ, який має назву виписка /особовий рахунок з 06.09.2017 року по 01.02.2024 року і містить різні номери рахунків відповідача, проте, жодного пояснення того, яке вони мають відношення до договору № 200862294602 від 06.09.2017 року в позові не зазначено, враховуючи, що в заяві № 200862294602 відповідач просила відкрити на її ім`я лише поточний рахунок № [NUMBER] , тоді як у виписці, наданої позивачем вказаний рахунок № [NUMBER] . Також, нараховані відсотки у розмірі 37 583 грн. 13 коп., що зазначені у позові, є такими, що не обумовлені кредитним договором та нараховані безпідставно. А також, строк спливу дії картки у вересні 2020 року є кінцевим строком дії кредитного договору. Отже, з 2020 року у позивача було відсутнє право нараховувати відсотки. У зв`язку з вищевикладеним, просить суд відмовити у задоволені позовних вимог АТ «Перший український міжнародний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у повному обсязі. Представником Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» було подано відповідь на відзив, у якому зазначив, що банк не погоджується з викладеними у відзиві доводами, з огляду на наступне: 1) підтвердженням надання відповідачу є заява на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 200862294602 від 06.09.2017 року, яка була підписана [PERSON] та паспорт споживчого кредиту від 06.09.2017 року, який також був підписаний відповідачем. При цьому перед підписанням заяви у відділені банку співробітник банка, який безпосередньо оформлював видачу відповідачу кредиту, надав відповідачу Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - ДКБО) у паперовому вигляді (поряд з електронною формою на сайті банка) завжди знаходиться у кожному відділенні банка і обмежень прав клієнта на ознайомлення із ДКБО ніколи не відбувалося - клієнт не обмежується ні в часі, ні в доступі до інформації. Також представник банку наголошує, що протягом дії кредитного договору відповідач не надавала заперечень банку, що не погоджується з розміром збільшеного кредитного ліміту, навпаки, активно користувалася карткою після збільшення розміру кредитного ліміту, що підтверджується випискою з особового рахунку. При цьому, якщо відповідач вважає, що розрахунок заборгованості не є відповідним, то вона повинна надати власний контр-розрахунок з власними відрахуваннями. У зв`язку з вищевикладеним, представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. У такій заяві представник Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог, просить здійснити розгляд справи за її відсутності, позов задовольнити. Відповідач просила розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги не визнає, просить у задоволені позову відмовити у повному обсязі, про що надала відповідну заяву. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися. З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює рішення з огляду на наступне. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 06.09.2017 року між Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 200862294602. Судом також встановлено, що означений кредитний договір між сторонами було укладено в спосіб подання письмової заяви відповідача на надання відповідної платіжної картки та підписання сторонами паспорту споживчого кредиту, який містив інформацію щодо реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту. Вказані дії сторін не суперечать загальним засадам цивільного законодавства щодо способу укладання договору, а відтак, породжували відповідні договірні зобов`язання для сторін по справі. Матеріалами справи підтверджено, що банком відповідачеві було видано кредитну картку з кредитним лімітом у розмірі 5 000 грн. 00 коп., який пізніше було збільшено на підставі умов вказаного договору до 55 100 грн. 00 коп. Оглядом вказаного паспорту споживчого кредитування судом встановлено, що останній передбачає обов`язок позичальника сплачувати проценти за користування кредитними коштами у розмірі 49%, та вказує про розмір реальної річної процентної ставки 59,59%. Позивач наголошує, що позичальник порушила умови укладеного кредитного договору в частині своєчасного погашення платежів та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим, за нею, [PERSON] , станом на 01.02.2024 року за Кредитним договором № 200862294602 від 06.09.2017 року виникла заборгованість на загальну суму 92 595 грн. 57 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 55 012 грн. 44 коп. та заборгованості за процентами у розмірі 37 583 грн. 13 коп. Матеріалами справи підтверджено, що письмова вимога (повідомлення) про необхідність сплати заборгованості перед АТ «ПУМБ» у розмірі 92 595 грн. 57 коп. протягом тридцяти днів з моменту отримання цього листа, направлялась відповідачу за Кредитним договором № 200862294602 від 06.09.2017 року за вих. № КНО-44.2.2./74 від 01.02.2024 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи вимогою та реєстром згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих. Доказів отримання цієї вимоги відповідачем банком не надано. Отже, відповідач у добровільному порядку свої договірні зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконує, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. В даному випадку Позивачем надано докази виникнення між сторонами договірних правовідносин у зв`язку з укладанням кредитного договору № 200862294602 від 06.09.2017 року. Також судом встановлено, що позивач виконав взяті на себе зобов`язання за договором, надав кредитні кошти у встановленому ліміті та здійснював подальше обслуговування вказаного кредитного рахунку. Зокрема, обставина виконання банком своїх зобов`язань за таким кредитним договором щодо видачі відповідачеві кредитних коштів підтверджується випискою про рух коштів по рахунку боржника, яка є банківським документом щодо операційної діяльності банку за рахунками клієнта і не відноситься до організаційно-розпорядчих документів. Виписка по особових рахунках відповідача містить записи про операції, здійснені за вказаний період та має всі необхідні реквізити, передбачені п. 61 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України. Таким чином суд вважає, що отримання у кредит грошових коштів Відповідачем підтверджено належними доказами по справі, а відтак у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначені у кредитному договорі. У зв`язку із чим суд також відхиляє доводи сторони відповідача щодо того, що банком не доведена обставина фактичної видачі кредитних коштів відповідачеві. З огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики. Перевіривши надані Позивачем розрахунки та узявши до уваги умови кредитного договору, суд вважає доведеним обставину порушення Відповідачем умов такого договору в частині своєчасного повернення позичальником сум отриманих кредитних коштів у встановлений кредитним договором термін. У свою чергу, відповідач будь-яких доказів на спростовування наведених в них відомостей, у тому числі доказів сплати заборгованості за кредитом, суду не надала. Так само заперечуючи щодо розрахунку суми заборгованості власних арифметичних розрахунків, що узгоджувались би із предметом таких заперечень, відповідач суду не подала. Суд із цього приводу зазначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В даному випадку на обґрунтування вказаних заперечень щодо дійсного розміру заборгованості сторона відповідача жодних доказів суду не подала. Таким чином, застосовуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, суд доходить висновку, що відповідач зобов`язана повернути позивачу фактично отриману суму кредитних коштів. У зв`язку із тим, що отримання у кредит грошових коштів Відповідачем, підтверджено належними і достатніми доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначеними у кредитному договорі, то позов в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 55 012 грн. 44 коп. ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. Також частиною 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Суд вважає, що вважає, що шляхом підписання вказаного кредитного договору та паспорту споживчого кредитування сторона відповідач був проінформованим також про реальну процентну ставку, загальні витрати за кредитом, та інші важливі правові аспекти його надання, що передбачені статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування». Як вказувалось судом вище, означений паспорт споживчого кредитування передбачає обов`язок позичальника сплачувати проценти за користування кредитними коштами у розмірі 49%, та вказує про розмір реальної річної процентної ставки 59,59%. Перевіривши надані Позивачем розрахунки та узявши до уваги умови кредитного договору, суд вважає доведеним обставину порушення Відповідачем умов останнього в частині своєчасного повернення сум нарахованих процентів у встановлений кредитним договором термін. Суд знов наголошує, що заперечуючи щодо розрахунку суми заборгованості за процентами, з боку сторони відповідача власних арифметичних розрахунків, що б узгоджувались із предметом таких заперечень, суду не подано. Таким чином, приймаючи до уваги неналежне виконання відповідачем зобов`язань з повернення кредитних коштів та сплати відсотків за його користуванням, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості по процентах. У зв`язку із викладеним, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню за Кредитним договором № 200862294602 від 06.09.2017 року заборгованість станом на 01.02.2024 року у загальному розмірі 92 595 грн. 57 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 55 012 грн. 44 коп. та заборгованості за процентами у розмірі 37 583 грн. 13 коп. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 2 422 грн. 40 коп. На підставі викладеного і

Outcome: approved