Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-12 00:00:00

У провадженні Котелевського районного суду Полтавської області перебувала вказана цивільна справа. Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 12.08.2024 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про розірвання Попереднього договору та стягнення коштів - задоволено частково. При ухваленні рішення судом не вирішено питання про стягнення витрат на правничу допомогу, так як представник позивача заявив клопотання про надання доказів понесення судових витрат на правничу допомогу після винесення рішення. 15.08.2024 року представник позивача [PERSON] - адвокат Гур`єв А.А. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі №535/704/23 щодо стягнення витрат на правничу допомогу, в якій просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судові витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 40 000,00 грн. Крім того просив розгляд проводити без його участі, та просив задовольнити його заяву щодо стягнення витрат на правничу допомогу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду письмові заперечення на заяву про ухвалення додаткового судового рішення, в яких просила відмовити у стягненні з неї на користь [PERSON] судових витрат на професійну (правничу) допомогу, вважає заявлену суму витрат на правничу допомогу необґрунтованою і завищеною. Крім того, надала письмову заяву від 12.09.2024 року про розгляд вищезазначеної заяви без її участі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду письмову заяву про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без її участі. В силу ч.4 ст.270 ЦПК України неприбуття у судове засідання сторін, не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Ст.270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановленихстаттею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Так, як вбачається з матеріалів справи та рішення суду, судом під час вирішення спору питання щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу не вирішено. До заяви про ухвалення додаткового рішення представником позивача надано договір №21/03/2023 від 15.03.2023 року про надання правничої допомоги [PERSON] . Також представником позивача надано додаткову угоду №1 та №1/1 до договору №21/03/2023 від 15.03.2023 про надання професійної правової допомоги, акт прийому -передачі наданих послуг від 14.08.2024 року, з яких вбачається, що адвокатом були надані послуги: аналіз фактичних обставин справи, формування доказів, надання усних/письмових юридичних консультацій, аналіз судової практики, складання, оформлення і надсилання претензій, листів, адвокатських запитів тощо, складання оформлення і написання позовної заяви, складання інших процесуальних документів, представництво інтересів Клієнта в місцевому загальному суді та копії квитанції до прибуткового касового ордера №12/03-23 від 15.03.2024 року з яких [PERSON] сплачено гонор адвокату, відповідно до договорів про надання правничої допомоги в розмірі 40 000,00 грн. Таким чином, судом встановлено, що позивач поніс витрати на правничу допомогу в розмірі 40 000,00 грн. Відповідно до ч.1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої статті 13 3ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Згідно постанови Верховного Суду від 24.01.2019 року по справі №910/15944/17 від 19.02.2019 року у справі № 917/1071/18 зазначено. Якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на правничу професійну допомогу визначить, що заявлені витрати є не співмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу. Згідно із ч.5 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов"язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи критерії реальності адвокатських послуг, характер виконаної адвокатом роботи, а також критерії розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи,

Outcome: partial