Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

01 липня 2024 року із Запорізького районного суду Запорізької області до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, за підсудністю, надійшла цивільна справа №317/2255/24 (провадження 2/336/2608/24), за позовом АТ «СЕНС БАНК», в інтересах якого діє адвокат Мужик Н.Т., до [PERSON] про стягнення заборгованості. Представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» заборгованість за кредитним договором № 500765353 від 20 квітня 2023 року у розмірі 351078,92 грн., яка складається: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 338294,50 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 11762,32 грн., заборгованості по комісії 1022,10 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 20 квітня 2023 року [PERSON] уклала з АТ «Альфа Банк» угоду про надання споживчого кредиту № 500765353. Відповідно до умов кредитного договору, банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання від банку інформації. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, яка становить 351078,92 грн. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. Розрахунок заборгованості за кредитним договором, станом на 26.07.2023 року, наступний: загальна сума заборгованості 351078,92 грн., яка складається: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 338294,50 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 11762,32 грн., заборгованості по комісії 1022,10 грн. Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 351078,92 грн. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено та передано судді Петренко Л.В. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 липня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Роз`яснено відповідачу право на подання відзиву на позовну заяву, також роз`яснено сторонам право на подання відповіді на відзив та заперечення. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити без участі представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач, [PERSON] в судові засідання призначені на 26 липня 2024 року о 14-30 год. та 09 вересня 2024 року о 13-55 год. не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, шляхом направлення кореспонденції за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно зі ст. 128 ЦПК України відповідач вважається повідомленим належним чином; клопотань про перенесення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності не надходило. Відповідач відзиву на позовну заяву не подавав. Відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Умови проведення заочного розгляду справи визначені ст. 280 ЦПК України, де передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В даному випадку наявна вся сукупність умов для проведення заочного розгляду справи, а тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, дійшов до такого висновку. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 2 статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Судом встановлено, що 20 квітня 2023 року [PERSON] звернулась до АТ «Сенс Банк» з клопотанням розглянути можливість оформлення нового кредиту в сумі 340704,62 грн. для погашення заборгованості за кредитним договором №501398044 від 26 листопада 2021 року, у зв`язку з тим, що в неї виникли фінансові проблеми, які призвели до виникнення заборгованості. 20 квітня 2023 року [PERSON] запропонувала АТ «Альфа Банк» укласти угоду про надання споживчого кредиту за наступних умов: тип кредиту - кредит готівкою; сума кредиту 340704,62 грн.; процентна ставка, % річних 12,99 %, тип ставки - фіксована, процентна ставка не може бути змінена банком в односторонньому порядку і може бути змінена лише шляхом укладення додаткового договору до угоди; строк кредиту 104 місяці. Дата повернення кредиту 20 грудня 2031 року. Кредит надається позичальнику для повернення заборгованості за кредитним договором №501398044 від 26 листопада 2021 року. [PERSON] підписала оферту на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 500765353 від 20 квітня 2023 року та просила банк про акцепт пропозиції № 500716136, направити на електронну адресу [INFO] Відповідач підписав оферту електронним підписом та засвідчив, що отримав всю інформацію про умови кредитування. 20 квітня 2023 року АТ «Сенс Банк» прийняв пропозицію [PERSON] на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 500765353 від 20 квітня 2023 року. Умови укладення угоди наступні: тип кредиту - кредит готівкою; сума кредиту 340704,62 грн.; процентна ставка, % річних 12,99 %, тип ставки - фіксована, процентна ставка не може бути змінена банком в односторонньому порядку і може бути змінена лише шляхом укладення додаткового договору до угоди; строк кредиту 104 місяці. Дата повернення кредиту 20 грудня 2031 року (п. 2 договору). Відповідно до п. 3 договору кредит надається позичальнику для повернення заборгованості за кредитним договором №501398044 від 26 листопада 2021 року. Сторони своїми підписами узгодили в письмовій формі Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, що становить Додаток № 1 до укладеної між сторонами Угоди про надання кредиту № 500765353 від 20 квітня 2023 року. Також з наданого позивачем паспорта споживчого кредиту слідує, що сторонами за вказаним кредитним договором узгоджено суму кредиту 340704,62 грн.; процентну ставку, % річних - 12,99 %, тип ставки - фіксована, процентна ставка незмінена; строк кредитування 104 місяці, мета отримання кредиту - на споживчі цілі, спосіб надання кредиту безготівковий, загальні витрати за кредитом 525782,58 грн. Клієнта [PERSON] з якою укладено договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Сенс Банк» ідентифіковано банком, що підтверджується довідкою АТ «Сенс Банк». 20 квітня 2023 року між [PERSON] та АТ «СЕНС БАНК» була підписана оферта на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 500765353, Акцепт пропозиції на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 500765353, паспорт споживчого кредиту, графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, які в сукупності становлять кредитний договір, згідно умов [PERSON] отримала кредит в розмірі 340704,62 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 12,99 % строком на 104 місяці, тобто до 20 грудня 2031 року. Відповідно до п. 3 кредитного договору, кредит надається позичальнику для повернення заборгованості за кредитним договором №501398044 від 26 листопада 2021 року, спосіб надання кредиту безготівковий, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок № [NUMBER] , відкритий в АТ «СЕНС БАНК». Позивач зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, що підтверджується меморіальним ордером № 1704499252 від 20 квітня 2023 року про перерахування [PERSON] грошових коштів за кредитним договором № 500765353 від 20 квітня 2023 року в сумі 340704,62 грн. Сторонами узгоджено, що відповідач повинен вносити щомісячні платежі до 20 числа кожного місяця на погашення суми кредиту, відсотків за користування кредитом та комісії за розрахунково-касове обслуговування, у розмірі визначено у графіку платежів. Відповідач порушив умови кредитного договору. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору представник банку направив [PERSON] досудову вимогу про повернення кредиту від 04.03.2024 року. Відповідач на вимогу банку не відреагував. З розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку відповідача слідує, що станом на 26.07.2023 року, заборгованість відповідача за кредитним договором № 500765353 від 20 квітня 2023 року в сумі 351078,92 грн., яка складається: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 338294,50 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 11762,32 грн., заборгованості по комісії 1022,10 грн. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі кредитного договору, які регулюються Цивільним кодексом України. Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), договір є підставою для виникнення зобов`язань. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За правилом частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. 20 квітня 2023 року між [PERSON] та АТ «СЕНС БАНК» була підписана оферта на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 500765353, Акцепт пропозиції на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 500765353, паспорт споживчого кредиту, графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, які в сукупності становлять кредитний договір, згідно умов [PERSON] отримала кредит в розмірі 340704,62 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 12,99 % строком на 104 місяці, тобто до 20 грудня 2031 року. Без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений, а тому суд дійшов до висновку, що цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з яким договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі №234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі №234/8084/20 (провадження № 61-2303св21). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Кредитний договір укладено сторонами в електронній формі. Сторонами узгоджено, що відповідач повинен вносити щомісячні платежі до 20 числа кожного місяця на погашення суми кредиту та відсотків за користування кредитом, у розмірі визначено у графіку платежів. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частки позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до умов кредитного договору № 500765353 від 20 квітня 2023 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 340704,62 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 12,99 % строком на 104 місяці, тобто до 20 грудня 2031 року. Відповідач повинен вносити щомісячні платежі до 20 числа кожного місяця на погашення суми кредиту та відсотків за користування кредитом, у розмірі визначено у графіку платежів. Кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений в кредитному договорі, що підтверджується відповідною випискою по особовому рахунку та меморіальним ордером про перерахування грошових коштів. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконував, у зв`язку з чим допустив виникнення заборгованості по кредиту. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором, суду не надано. З розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку відповідача слідує, що станом на 26.07.2023 року, заборгованість відповідача за кредитним договором в сумі 351078,92 грн., яка складається: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 338294,50 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 11762,32 грн., заборгованості по комісії 1022,10 грн. Відповідно до статті 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. [PERSON] отримала кредитні кошти, у спосіб, зазначений в кредитному договорі, проте взяті на себе зобов`язання щодо їх повернення не виконує, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по особовому рахунку, тому підлягає стягненню з неї на користь банку заборгованість за тілом кредиту в заявленому банком розмірі 338294,50 грн. При цьому, відповідач не спростував розмір цієї заборгованості, свій контррозрахунок не надав. Крім стягнення заборгованості за тілом кредиту, позивач заявив також вимогу про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 11762,32 грн. Відсотки за користування кредитом розраховані банком відповідно до умов договору, а тому також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо стягнення заборгованості за комісією в сумі 1022,10 грн. Відповідно до умов кредитного договору № 500765353 від 20 квітня 2023 року, а саме п. 1, під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з розрахунково-касового обслуговування у порядку та на умовах, що визначені цим пунктом та договором. За обслуговування (управління) кредиту встановлюється комісія, щомісячно: за період з 1 по 12 місяць користування кредитом - 0,10 % від суми кредиту, зазначеної в цьому акцепті без ПДВ; за період з 13 по 24 місяць користування кредитом - 0,50 % від суми кредиту, зазначеної в цьому акцепті без ПДВ; за період з 25 по 104 місяць користування кредитом - 1,00 % від суми кредиту, зазначеної в цьому акцепті без ПДВ. Комісія за розрахунково-касове обслуговування, а саме: комісія за надання кредиту (плата позичальника банку за розгляд заявки на отримання кредиту, аналіз його платоспроможності, операційне супроводження кредиту тощо), комісія за обслуговування кредиту (плата позичальника банку за надання послуг з розрахунку суми чергового платежу за угодою у випадку дострокового часткового повернення кредиту тощо), надання інформації (виписок) по рахунках, надання довідок тощо. 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» (стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній з 10 червня 2017 року). Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року N 1734-VIII, який діє з 10 червня 2017 року, ( в редакції на час укладення договору) після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Суд також враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду висловлену в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) щодо наслідків укладення договору споживчого кредиту, який передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. З урахуванням викладеного, комісія за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно є нікчемними. Позивач не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які кредитодавцем встановлена комісія за надання, управління та обслуговування кредиту, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за надання кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Вимоги позивача у частині стягнення заборгованості за комісією в розмірі 1022,10 грн. є необґрунтованими і не підлягають задоволенню. Таким чином, позовні вимоги Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 500765353 від 20 квітня 2023 року в сумі 350056,82 грн., яка складається: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 338294,50 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 11762,32 грн. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити. Щодо судових витрат Згідно з ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір в розмірі 4212,94 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до п.2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Позивач сплатив судовий збір в розмірі 4212,94 грн., що відповідає заявленій в позові сумі в розмірі 351087,92 грн. Задоволеній сумі в розмірі 350056,82 грн. буде відповідати такий розмір судового збору: 4212,94 грн. х 350056,82 грн. : 351087,92 грн. = 4200,57 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 4200,57 грн.

Outcome: partial