Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~У Московський районний суд м. Харкова надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СУПЕРІУМ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 25\~133,13 грн. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 24.01.2020 відповідач [PERSON] уклав з Публічним акціонерним товариством «Укрсиббанк» Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № [NUMBER] (надалі-Договір). У п.1.1. підписаного Договору зазначалося, що позичальник погоджується з викладеними у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббанк» з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків (далі-Правила), які розміщені для ознайомлення на сайті www.my.ukrsibbank.com та на інформаційних стендах у приміщеннях установ Банку та оприлюднені у газеті «Урядовий кур`єр» № 105, 09.06.2017 (з усіма змінами і доповненнями): умовами надання споживвчого кредиту Позичальнику, його обслуговування і погашення; умовами відкриття та розрахунково-касового обслуговування поточних карткових рахунків. Згідно п. 2.1. Договору, Банк надає Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов Договору та Правил. Кредит надавався для споживчих цілей шляхом перерахування в безготівковій формі на поточний рахунок позичальника, відкритий у Банку, до якого випущено платіжну картку. \~ \~ \~ \~В порушення взятих за Договором зобов`язань відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансовій компанії «СУПЕРІУМ» право вимоги до відповідача за вищевказаним Договором на підставі умовах Договору факторингу № 190 від 16.11.2020. \~ \~ \~ \~Свої зобов`язання відповідач виконав частково, відтак його заборгованість перед позивачем становить 25 133,13 грн, просить суд стягнути її з відповідача, а також стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 22.07.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу надавався строк для надіслання (надання) до суду відзиву на позовну заяву, проте своїм правом на подачу відзиву відповідач не скористався. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 31.07.2024 здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Учасників справи викликано в судові засідання. У судові засідання, призначені на 12.08.2024, 29.08.2024 та 17.09.2024, представник позивача не з`явився, у заяві по суті спору вказав, що просить розглянути справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, що підтверджується наявними у справі поштовими конвертами з відміткою про відсутність адресату за вказаною адресою, зазначеною в позовній заяві. Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростовував доводи позивача. Своїм правом на відзив на позов не скористався. Відповідно до п. 3 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Беручи до уваги ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень\~ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи одночасне існування умов, передбачених ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд вирішив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в нормі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оцінивши кожен наявний у матеріалах справи доказ на предмет його належності, допустимості, достовірності, а усі докази в сукупності та взаємозв`язку - на предмет їх достатності, суд встановив відповідні обставини, які вказують на характер кредитних правовідносин між сторонами, врегламентованих відповідними цивільно-правовими нормами, які підлягають застосуванню. Судом встановлено, що 24.01.2020 відповідач [PERSON] уклав з Публічним акціонерним товариством «Укрсиббанк» Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № [NUMBER] (надалі-Договір) (а.с. 14-19). У п.1.1. підписаного Договору зазначалося, що позичальник погоджується з викладеними у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббанк» з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків (далі-Правила), які розміщені для ознайомлення на сайті www.my.ukrsibbank.com та на інформаційних стендах у приміщеннях установ Банку та оприлюднені у газеті «Урядовий кур`єр» № 105, 09.06.2017 (з усіма змінами і доповненнями): умовами надання споживчого кредиту Позичальнику, його обслуговування і погашення; умовами відкриття та розрахунково-касового обслуговування поточних карткових рахунків. Згідно п. 2.1. Договору, Банк надає Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов Договору та Правил. Кредит надавався для споживчих цілей шляхом перерахування в безготівковій формі на поточний рахунок позичальника, відкритий у Банку, до якого випущено платіжну картку. На встановлених договором умовах ПАТ «Укрсиббанк» надав відповідачу кредит у сумі 27 260,00 грн., на строк до 24.01.2023, процентна ставка за договором встановлюється в розмірі 67 % річних, а за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін - встановлюється процентна ставка в розмірі 74 % річних. Судом взято до уваги та оцінено копію виписки за кредитним договором за період з 24.01.2020 по 16.11.2020 (обидві дати включно), сформованої за даними оборотно-сальдової відомості АТ «УКРСИББАНК (код банку 351005), з якої вбачається, що позивач виконав взяті на себе зобов`язання, надавши у розпорядження відповідача грошові кошти в сумі 27\~260,00 грн (а.с. 49-51). Відображений у виписці рух коштів вказує, що відповідачем отриманими грошовими коштами користувався, проте свої зобов`язання щодо їх повернення та сплати відсотків за користування виконував неналежним чином, в результаті чого утворилася заборгованість. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 04.07.2018 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за відповідний день операцій. Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, а відтак є належними доказами на підтвердження факту наявності заборгованості позичальника перед кредитодавцем. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, зазначивши, що виписка з позичкового рахунку є підтвердженням видачі кредиту. \~ \~ \~ \~В порушення взятих за Договором зобов`язань відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СУПЕРІУМ» право вимоги до відповідача за вищевказаним Договором на підставі умовах Договору факторингу № 190 від 16.11.2020 (надалі Договір факторингу) (а.с. 9-13). \~ \~ \~ \~Згідно п. 4.1 Договору факторингу право власності на Право вимоги вважається таким, що перейшло від Клієнта до Фактора, та право вимагати від Боржників виконання всіх зобов`язань в межах відступлених Прав Вимог у Фактора виникає в день підписання Акту приймання-передачі Права Вимоги згідно Додатку № 1.2 до цього Договору, за умови сплати Фактором Суми фінансування у порядку, визначеному Договором. \~ \~ \~ \~Позивачем не надано до матеріалів справи копії Акту приймання-передачі Права Вимоги згідно Додатку № 1.2 до цього Договору. Проте надано копію платіжного доручення № 237 від 16.11.2020, відповідно до якої підтверджується факт оплати фактором клієнту суми фінансування під відступлення прав вимоги згідно п. 3.1 Договору факторингу (а.с. 25). \~ \~ \~ \~Крім того, відповідно даних Реєстру боржників до Договору факторингу № 190 від 16.11.2020, в Реєстрі за порядковим номером 356 ідентифікується [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , загальна сума заборгованості якого складає 33\~162,13 грн, з яких: 25\~964,23 грн заборгованість за основним боргом; 7\~197,90 грн заборгованість за відсотками; 0,9 грн заборгованість за комісіями (а.с. 8). \~ \~ \~ \~Відповідачем було сплачено на рахунок позивача 8\~029,00 грн, таким чином залишок заборгованості склав 25\~133,13 грн. Виходячи з «балансу ймовірностей»\~як стандарту\~доказування,\~котрий ЄСПЛ у рішенні «J.K. AND OTHERS v. SWEDEN» (заява № 59166/12) 23.08.2016\~визнає притаманним саме цивільним справам, відповідно до якого доведення факту вважається виконаним, якщо на підставі поданих доказів можна зробити висновок, що факт швидше мав місце, ніж не мав, суд доходить до висновку про те, що шляхом підписання Договору факторингу № 190 від 16.11.2020 Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансовій компанії «СУПЕРІУМ» право вимоги до відповідача [PERSON] на суму 25\~133,13 грн. \~ \~ \~ \~Суд критично оцінює додану до позовної заяви копію досудової вимоги за вихідним номером № 96131707000/23-1 від 21.12.2023 (а.с. 26) та копію опису вкладення у цінний лист № 0505143147490, оскільки за відсутності інформації про результати її вручення чи інформації з довідки про причини повернення/досилання, неможливо встановити факт її отримання відповідачем (а.с. 27). \~ \~ \~ \~За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1054 ЦК України). Згідно зі\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. 1\~ст. 1049 ЦК України позичальник\~зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. В розумінні\~Закону України «Про споживче кредитування»\~(далі Закон), в редакції чинній на день виникнення спірних правовідносин, споживче кредитування це правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту. За положеннями ч. 2\~ст. 8 Закону, для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. За п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1ст. 514 ЦК\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом, як регламентує норма частини першої ст. 516 ЦК України. Як регламентує норма ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ст. 1078 ЦК України). Відповідно до приписів ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідач не надав суду будь-яких доказів щодо виконання взятих на себе за договором зобов`язань щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1\~ст. 2 ЦПК України). Згідно ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, оскільки відповідач зі свого боку не виконав умови договору, в результаті чого утворилася заборгованість, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку, шо позовні вимоги, спрямовані на відновлення порушених прав та законних інтересів позивача, є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» та вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» заборгованість в сумі 25 133,13 грн. За частиною першою статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з\~ [PERSON] підлягає стягненню на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія«Суперіум» судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved