Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-18 00:00:00

АТ «КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ» звернулося в суд із позовною заявою до ФІЗИЧНОЇ ОСОБИ [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію зменшивши свої позовні вимоги та просили стягнути на їх користь основну суму боргу за надану послугу з постачання теплової енергії у розмірі 227\~405,01 грн., 3% річних - 5587,47 грн., пеню 6798,10 грн., компенсацію за інфляційні втрати - 34230,51 грн., плату за абонентське обслуговування в розмірі 130,50 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 4338,15 грн.. Мотивуючи свою заяву тим, що [PERSON] є власником нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . АТ «КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ» надсилало фізичній особі [PERSON] екземпляр Договору купівлі-продажу теплової енергії № 1910/жб для підписання, однак даний договір відповідачем залишено по заувагою. Свої договірні зобов`язання щодо постачання відповідачу теплової енергії позивач виконав в повному обсязі, однак відповідачка умови договору не виконувала у зв`язку з чим виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також відшкодувати судові витрати по справі у вигляді судового збору. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.08.2022 року позовну заяву було прийнято до розгляду відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Сторона відповідача скористалася своїм процесуальним правом подання відзиву в якому просили відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказала, що дійсно вона є власником нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі продажу. Зазначене нежиле приміщення вбудовано в перший поверх та підвальну частину чотирьохповерхового будинку,загальною площеб 211,2 кв. метрів. Однак в приміщенні, яке належить їй на праві приватної власності вона була зобов`язана за типовим договором сплачувати комунальні послуги, але у вказаному приміщенні де проходять комунікації позивача та усіх співвласників житлового будинку, жодних пристроїв опалення належного їй підвального приміщення не має, підвальне приміщення пусте та ніякої діяльності в даному приміщенні вона не здійснює. На думку позивача вона зобов`язана сплачувати постачання теплової енергії лише у зв`язку з тим, що інші співвласники житлового будинку [ADDRESS] ) не уклали з АТ «КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ» відповідних договорів, згідно яких зобов`язані сплачувати послуги за постачання теплової енергії. Акцентувала увагу суду, що зверталася до АТ «КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ» з пропозицією укласти договір реструктуризацію боргу, однак останні не реагували на мою пропозицію, тобто фактично відмовили в реструктуризації боргу. Просила суд прийняти до уваги, що вона щомісячно вносить частину наявного боргу. Ухвалою суду від 20.11.2023 року за клопотанням позивача у справі було призначено по цивільній справі судову інженерно технічну експертизу. Проведення експертизи доручено експертам ДНІПРОПЕТРОВСЬКОГО НАУКОВО-ДОСЛІДНОГО ІНСТИТУТУ СУДОВИХ ЕКСПЕРТИЗ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ УКРАЇНИ. Провадження зупинено. На адресу суду надійшов лист від ДНІПРОПЕТРОВСЬКОГО НАУКОВО-ДОСЛІДНОГО ІНСТИТУТУ СУДОВИХ ЕКСПЕРТИЗ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ УКРАЇНИ про те, що ними 29.01.2024 року на адресу платника [PERSON] були направлені акт № 36 від 12.01.2024 року та акт № 4448-23 від 22.01.2024 року попереднього розрахунку вартості висновку судового експерта, для оплати. Станом на 18.03.2024 року кошти в повному обсязі на рахунок ДНІПРОПЕТРОВСЬКОГО НАУКОВО-ДОСЛІДНОГО ІНСТИТУТУ СУДОВИХ ЕКСПЕРТИЗ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ УКРАЇНИ не надійшли, у зв`язку з чим надсилають ухвалу суду про призначення експертизи без виконання. Ухвалою суду від 21.03.2024 року поновлено провадження у справі із стадії судового розгляду. В судове засідання представниця позивача надала клопотання про розгляд справи без її участі, просила задовольнити позовні вимоги та врахувати її письмові заперечення, які долучені до матеріалів справи. Представником відповідачки [PERSON] надійшло повторне клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що він перебуває в іншому процесі. Відповідно до ст.\~2\~ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Права та обов`язки сторін визначені статтями\~43\~та\~49 ЦПК України. Суд зазначає, що наявність поважних причин у представника відповідача для нез`явлення у судове засідання не звільняє відповідача від обов`язку прибувати до суду за умови відсутності клопотання про розгляд справи без участі сторони. Аналогічний обов`язок покладається і на представника сторони. Однак ані відповідачка, ані представник відповідача в судові засідання не з`являються, правом подання відзиву скористались, висловивши свою детальну позиувю щодо спору, подають клопотання про відкладення розгляду справи, правом проведення судового засідання в режимі відеоконференції не скористалися, такі дії суд вважає зловживанням процесуальними правами направленими на затягування розгляду справи. Таким чином суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ст.\~247\~ч.\~2\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1ст.\~4\~ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Статтею 89\~ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. [PERSON] є власником нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі продажу від 30.05.2016 року (а.с.14-15). АТ «КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ» розроблено Договір № 1910 купівлі продажу теплової енергії. Відповідно до предмету договору позивач взяв на себе зобов`язання з постачання теплової енергії на об`єкт нежитлового приміщення, а відповідач зобов`язався оплачувати вказані послуги у терміни передбачені договором (а.с. 16-20), екземпляр якого направлявся АТ «КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ» на адресу ФО [PERSON] для підписання, однак оставлений відповідачем поза увагою. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується надати послугу, яка споживається у процесі здійснення певної дії або здійснення певної діяльності, а інша сторона зобов`язується сплатити виконавцю дану послугу, якщо інше не встановлено договором. На підставі ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплову енергію та інші послуги) береться крім квартирної плати згідно затверджених у встановленому законом порядку тарифам. Ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2004 року) визначено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно із ст. 9, 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Ціни (тарифи) відповідно до закону встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2004 року) та ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. За ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) до комунальних послуг відносяться послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води. На підставі ч. 5 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Відповідно до ч. 4 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) послуга з постачання гарячої води надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання гарячої води, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. За ст. 16 Закону України «Про теплопостачання» до повноважень національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, при регулюванні господарської діяльності суб`єктів відносин у сфері теплопостачання, належать розробка методик розрахунків тарифів на виробництво теплової енергії та плати за її транспортування та постачання; забезпечення проведення єдиної тарифної політики у сфері теплопостачання. На підставі п. 2 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, опалювана площа (об`єм) квартири (будинку садибного типу) - загальна площа (об`єм) квартири, а також будинку садибного типу без урахування площі лоджій, балконів, терас. Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» визначено, що плата за теплову енергію повинна вноситися щомісячно. Факт поставки теплової енергії у спірний період підтверджується актами подачі та припинення подачі теплоносія на житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 22-225), а подача та припинення подачі такого теплоносія здійснювалась на виконання рішень Виконкому Криворізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону від 22.09.2021 року, 23.03.2022 року, 28.09.2022 року, 22.03.2023 року (а.с.26-29). За п. 3 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньо-будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в такому порядку, зокрема, загальний обсяг теплової енергії (крім обсягу теплової енергії, витраченого на приготування гарячої води, забезпечення функціонування внутрішньо-будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також приміщень, де встановлені вузли розподільного обліку теплової енергії/прилади - розподілювачі теплової енергії) розподіляється між споживачами, приміщення/опалювальні прилади яких не оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії, пропорційно до опалюваної площі (об`єму) таких споживачів. Суд також вказує, що за п. 1.5 «Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання», затвердженого постановою НКРЕКП від 25.06.2019 року № 1174, тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії формуються для таких категорій споживачів: населення; бюджетні установи; релігійні організації (крім обсягів, що використовуються для провадження виробничо-комерційної діяльності); інші споживачі. Згідно із листом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 18.03.2015 року № 2450/15/61-15, роз`яснено, що оплату за теплову енергію та житлово-комунальні послуги за тарифами «для населення» здійснюють власники/користувачі житлового будинку, квартири, інших приміщень, призначених та придатних для постійного проживання в них, за умови їх використання виключно для постійного проживання, а інші особи, які не підпадають під зазначені категорії, здійснюють оплату за теплову енергію та житлово-комунальні послуги за тарифами для «інших споживачів». Встановивши, що відповідач є власником нежитлового приміщення у житловому будинку [ADDRESS] , тому отримує за таким приміщенням послугу з постачання теплової енергії не для задоволення власних житлово-побутових потреб, а для обігріву нежитлового приміщення, то суд дійшов висновку, що [PERSON] повинена сплачувати за вказану послугу по тарифам, встановленим для категорії споживачів «інші споживачі». Аналогічна за змістом правова позиція була викладена Верховним Судом у постановах від 22 лютого 2018 року по справі № 359/7497/16-ц та від 28 листопада 2018 року по справі № 361/6987/13-ц. Судом було досліджено детальний розрахунок обсягу спожитої теплової енергії [PERSON] щодо нежитлового приміщення 41 в буд. [ADDRESS] та станом на 30.09.2023 року, у урахуванням сплачених відповідачкою в рахунок заборгованості коштів (а.с. 205-207) складає 227\~405, 01 гривня. Доказів погашення заборгованості та спростування розрахунку заборгованості до суду відповідачкою не надано. Згідно із частиною 2 статті 625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Велика Палата\~Верховного Суду\~у постанові\~від 10\~квітня 2018\~року у\~справі №\~910/10156/17 вказала, що приписи статті 625\~ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Оскільки неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2 статті 625 ЦК України. При цьому, не підлягає застосуванню положення Постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 року "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" щодо заборони та стягнення неустойки, інфляційних нарахувань й процентів річних, нарахованих на заборгованість, оскільки вона стосується категорії саме «населення». Щодо доводів представника відповідача про відсутність договірних відносин, необхідність сплати всіма співвласниками заборгованості спростовуються рішенням між тими самими сторонами Жовтневого районного суду міста Кривого рогу Дніпропетровської області від 06.06.2024 року за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства Криворізька теплоцентраль про визнання недійсним договору з надання житлово-комунальної послуги, залишеного без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 вересня 2024 року, яке має преюдиційне значення. Таким чином, згідно з розрахунку доданого до позову, з відповідачки підлягають стягненню заборгованість по оплаті за централізоване опалення нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] у розмірі 227\~405,01 грн., 3% річних - 5587,47 грн., пеню 6798,10 грн., компенсацію за інфляційні втрати - 34230,51 грн., плату за абонентське обслуговування в розмірі 130,50 грн.. Статтею 141 ЦПК України\~визначено, що у зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в сумі 4\~338,15 гривень. З урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином:\~у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення.\~Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. Вказані правові висновки наведені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21).

Outcome: approved