Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

Акціонерне товариство «Універсал банк» (далі АТ «Універсал банк») звернулося до Арбузинського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні\~вимоги мотивувало\~тим,\~що у\~жовтні 2017\~року АТ\~«Універсал банк» запустив новий проект Monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки Monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках Monobank, за заявою клієнтів, встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням в мережі Інтернет. 11.02.2020\~року між\~АТ «Універсал\~банк» та\~ [PERSON] підписано анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. 11.02.2020\~року відповідач\~звернувся до\~позивача із\~анкетою-заявою\~до договору\~про надання\~банківських послуг\~про відкриття\~поточного рахунку\~№ [NUMBER] та встановлення кредитного ліміту на суму, вказану у мобільному додатку. Своїм підписом повністю та безумовно прийняв пропозицію банку та погодився з тим, що анкета-заява разом із умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг (кредитний договір). Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, зарезервувавши та відкривши поточний рахунок № [NUMBER] , що зазначено у розділі І умов і правил та встановивши ліміт використання кредиту у розмірі 20000 грн. Після підписання заяви відповідач взяв на себе зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають у результаті використання платіжних карток, згідно тарифів. Однак, не дивлячись на взяті на себе зобов`язання, відповідач не дотримується даних умов, а саме не здійснює повернення кредиту у терміни та на умовах, визначених умовами та правилами, а також тарифами. У зв`язку із порушенням умов договору про надання банківських послуг від 11.02.2020 року зі сторони [PERSON] перед АТ «Універсал банк» у [PERSON] виникла заборгованість у розмірі 22805 грн. 80 коп., яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту) 22805 грн. 80 коп. В зв`язку з зазначеним позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та сплачені судові витрати. Від представника відповідача до судового засідання надійшли відзив на позовну заяву та додаткові пояснення у справі згідно яких він просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Вказаний відзив та додаткові пояснення у справі мотивував необґрунтованістю суми заборгованості відповідача, яку позивач просить сягнути на його користь. Зазначає, що витяг з умов та правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» не містять підпису відповідача, або доказів підписання у інший спосіб, який можливо було ідентифікувати як узгодження позичальником умов кредитування. Анкета-заява до договору про надання банківських послуг, яка підписана відповідачем не містить відсоткової ставки за кредитом та строку повернення кредиту. Таким чином, вважає, що сторонами не узгоджено складові договору про надання банківських послуг, які визначають розмір відсотків та порядок їх сплати, оскільки умови та правила надання банківських послуг, тарифи та паспорт споживчого кредиту відповідачем не підписані. В зв`язку з цим позивач не мав підстав для нарахування відсотків за користування кредитним коштами та подальшого їх врахування у тіло кредиту. Від представника позивача до судового засідання надійшли пояснення по справі та клопотання про доручення доказів. Представником позивача до позовної заяви додано копію довідки про наявність рахунку від 30.05.2024 року та копію довідки про рух коштів по картці від 30.05.2024 року. Згідно письмових пояснень, зазначається, що 11.02.2020 року відповідач звернувся до позивача з анкетою-заявою до договору про надання банківських послуг та своїм підписом повністю та безумовно прийняв пропозицію банку та погодився з тим, що анкета-заява разом з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Позичальник в повній мірі ознайомився з умовами і правилами, адже у мобільному додатку позичальника міститься інформація про розмір кредитного ліміту, тарифи та паспорт споживчого кредиту, що дозволяють всебічно та повно зрозуміти права та обов`язки позичальника. Зазначає, що договір про надання банківських послуг укладено шляхом оферти пропозиції стороні укласти договір з урахуванням викладених умов. Оферта вважається прийнятою після її акцепту. Відповідач, ознайомившись з умовами і правилами через мобільний додаток, підписав їх. Таким чином, відповідач, враховуючи положення Закону України «Про електронну комерцію», щодо електронного підпису у формі одноразового ідентифікатора, а також те, що активація платіжної карти здійснюється виключно відповідачем через мобільний додаток, у якому для підтвердження активації відповідач погоджується з умовами обслуговування, тарифами, паспортом кредиту та розрахунком його вартості підписав умови і правила надання банківських послуг, тарифи, таблицю обчислення вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту. Крім того, від представника позивача до судового засідання надійшла заява про слухання справи за його відсутності. Від представника відповідача до судового засідання також надійшла заява про слухання справи за його відсутності та відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів, суд приходить до наступного. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України). Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України). В силу частин1-3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Так, судом встановлено, що 21.02.2020 року [PERSON] звернувся до АТ «Універсал банк» з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим власноруч підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг (а.с. 15), згідно якої просив відрити поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт. В анкеті-заяві зазначено, що ця заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг (далі - договір). Підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови. Згідно пункту 3 анкети-заяви, [PERSON] беззастережно погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та повідомляти його про це шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. У відповідності до п. 6 анкети-заяви зазначено, що [PERSON] просить вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому в банку. Засвідчує генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Також він визнає, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтверджує, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або банком з використанням електронного/електронного цифрового підпису. Усе листування щодо цього договору просив здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору. З метою встановлення порядку та умов кредитування в АТ «Універсал Банк», представником позивача до позовної заяви додано копію покрокової інструкції активації картки Monobank та підписання УЕП умов та правил (а.с. 18-24) та копію витягу умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Monobank | Universal Bank) в редакції затвердженій протоколом правління № 2 від 22.01.2020 року (а.с. 25-51), а саме з п. 1 «Загальні умови» та п. 2 «Умови випуску та користування платіжними картками» (п.п. 1-12.3). Згідно копі рішення правління АТ «Універсал Банк» від 22.01.2020 року вирішено затвердити розпорядження № 49р від 22.08.2013 року «Про затвердження типових договорів», в редакції від 15.01.2020 року, яким змінюється додаток № 95 «1.2.7.4. Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк»» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Monobank | Universal Bank)». А також виріщено, що нова редакція додатку до розпорядження № 49р від 22.08.2013 року «Про затвердження типових договорів» в редакції від 22.01.2020 року набуває чинності з 24.01.2020 року (а.с. 52). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч. 1 та 2 ст. 633 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України). Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа першого цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) зроблено висновок, що «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 18 лютого 2011 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (18 лютого 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20 лютого 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, кредитор має право вимагати виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погодилася із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів». У постанові Верховного Суду від 09 січня 2020 року у справі № 643/5521/19 (провадження №61-20093св19) зазначено, що: «в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Встановивши, що анкета-заява від 18 березня 2011 року не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками пеню, комісію і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту. Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19)». На застосуванні таких правових позицій наголошується в постанові Верховного Суду від 18 травня 2022 року у справі № 697/302/20 за позовом АТ «Універсал Банк» до фізичної особи про стягнення заборгованості. В анкеті-заяві від 11.02.2020 року [PERSON] просив відкрити поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в додатку, відповідно до умов договору. Порядок повернення кредитних коштів, зокрема, строки та розміри здійснення періодичних платежів, розмір процентів за користування кредитними коштами та порядок їх сплати в анкеті-заві не встановлені, процентна ставка та відповідальність позичальника за невиконання умов договору не визначена. Відповідно довідки АТ «Універсал Банк» від 01.04.2024 року, [PERSON] 11.02.2020 року в АТ «Універсал Банк» відкрито поточний рахунок № [NUMBER] у гривні шляхом підписання анкети-заяви до договору. Розмір встановленого кредитного ліміту на поточному рахунку № [NUMBER] становить 20000 грн. (а.с. 14). У відповідності до довідки про наявність рахунку від 30.05.2024 року вбачається, що [PERSON] в АТ «Універсал Банк» має активний рахунок № [NUMBER] в гривні «Чорна карта» (а.с. 79). Згідно анкети-заяви від 11.02.2020 року вбачається, що укладання договору (підписання заяви) відбулося власноручно як зі сторони уповноваженого представника позивача так і відповідачем. Відомостей, щодо використання відповідачем згенерованого електронного підпису для ознайомлення з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами матеріали справи не містять та позивачем не доведено, тому суд відхиляє аргументи представника позивача про укладення сторонами електронного договору та застосування до нього вимог, визначених Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг». Таким чином, [PERSON] , підписавши 11.02.2020 року анкету-заяву, пройшовши ідентифікацію клієнта, уклав з позивачем договір про надання банківських послуг, що підтвердив своїм підписом. Такий договір є укладеним, оскільки дотримано вимоги до письмової форми (укладений шляхом підписання документу) і сторони, таким чином, дійшли згоди щодо істотних умов, притаманних даному виду договору. Однак, долучений до позовної заяви витяг з умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Monobank | Universal Bank), в яких визначено умови користування кредитними коштами, порядок розрахунків, обумовлено сплату коштів за користування кредитними коштами, на які позивач посилається як на підставу для своїх позовних вимог, відповідачем не підписані, доказів його ознайомлення з цими документами позивачем не надано. Також анкета-заява про приєднання до договору про надання банківських послуг, що підписана відповідачем, не містить відомостей, якого саме виду платіжну кредитну карту він отримав, та з якими умовами і тарифами був ознайомлений на день укладання договору. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] не був ознайомлений з умовами та правилами обслуговування у АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг та вважає неприйнятними посилання позивача на те, що ці умови та правила є загальнодоступними та розміщені на офіційному сайті фінансової установи, оскільки такі твердження ґрунтуються на припущеннях, що є неприйнятним з огляду на приписи частини шостої статті 81 ЦПК України. За таких обставин суд приходить до висновку, що наданий позивачем витяг з умов та правил надання банківських послуг не є складовою укладеного сторонами договору та не визначають його суттєві умови, в тому числі щодо розміру процентів за користування кредитом, порядку та строків повернення кредитних коштів. У відповідності до розрахунку заборгованості за договором без номеру від 11.02.2020 року (а.с. 12-13) сума заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) станом на 04.03.2024 року складає 22805 грн. 80 коп. Як вбачається з довідки про рух коштів по картці від 30.05.2024 року за період 11.02.2020 року 30.05.2024 року (а.с. 80-84) [PERSON] в період 05.07.2022 року здійснював активне користування карткою [NUMBER] , а саме використовував як власні кошти та і кредитні кошти, в тому числі здійснював поповнення балансу карти. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. В силу\~ч.\~1\~ст.\~1050\~ЦК України\~якщо позичальник\~своєчасно не\~повернув суму\~позики,\~він зобов`язаний\~сплатити грошову\~суму відповідно\~до ст.\~625цього Кодексу. АТ «Універсал Банк» у позові зазначено, що ним виконано передбачені договором зобов`язання, шляхом надання відповідачу кредиту у вигляді ліміту на платіжну картку. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у ст. 76-84, 89, 263-265 ЦПК України, визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні спорів, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведеності розміру збитків, наявності доказів, що їх підтверджують). АТ «Універсал Банк», в обґрунтування позовних вимог, суду надано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, копію покрокової інструкції активації картки та підписання УЕП умов і правил, витяг з умов правила обслуговування в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Monobank | Universal Bank), довідку про розмір встановленого кредитного ліміту, копію довідки про наявність рахунку, розрахунок заборгованості та копію довідки (виписки) про рух коштів по картці. Згідно із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц (провадження № 61-517св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), доказами, які підтверджують наявність заборгованості за кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Згідно вказаної норми Закону України підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 1 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07. 2018 року № 75, первинним є документ, який містить відомості про операцію. Зокрема, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Пунктом 62 цього ж Положення передбачено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, виписка з рахунка особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, від 01 грудня 2021 року у справі № 752/14554/15-ц, від 01 червня 2022 року у справі № 175/35/16-ц. Сам по собі розрахунок заборгованості не відноситься до первинних банківських документів і відображає методику нарахування позивачем заборгованості, але не відображає операції з надходження кредитних коштів на рахунки клієнта та їх повернення. Як вбачається з довідки про рух коштів по картці від 30.05.2024 року за період 11.02.2020 року 30.05.2024 року (а.с. 80-84) [PERSON] в період 05.07.2022 року здійснював активне користування карткою [NUMBER] . Зокрема, в період з 05.07.2022 року по 31.12.2022 року [PERSON] за допомогою карти банку користувався виключно власними коштами за рахунок поповнення її балансу. 03.01.2023 року на вказаній картці підвищено кредитний ліміт на 20000 грн. до 20000 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що саме з 03.01.2023 року [PERSON] стало доступним використання кредитних коштів АТ «Універсал Банк», чим він в подальшому неодноразово скористався, що має своє відображення у вказаній виписці про рух коштів по картці. Зокрема, в період 23.01.2023 року [PERSON] використовував кредитні кошти АТ «Універсал Банк» шляхом зняття готівки, придбання товарів та послуг. Також вбачається, що [PERSON] у вказаний період здійснював поповнення балансу картки, тобто часткове повернення витрачених ним кредитних коштів. Як вбачається з позовної заяви, вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами з підстав та у розмірах, установлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, АТ «Універсал Банк» не пред`являло, тоді як з розрахунку заборгованості та довідки (виписки) про рух коштів по картці, наданих позивачем, вбачається, що в період користування кредитними коштами відбувалося нарахування процентів позичальнику за користування цими коштами. Оскільки судом відхилено доводи позивача щодо розміру процентів за користування кредитом, порядку їх нарахування та сплати, суд при визначенні розміру заборгованості [PERSON] виходить з суми кредитних коштів, використаних [PERSON] та суми фактично повернутих коштів, відображених у довідці (виписці) про рух коштів, яка в розумінні закону є первинним документом. Так, судом встановлено, що заборгованість [PERSON] становить 16476 грн. 56 коп., яка складається з фактично використаних ним та неповернутих кредитних коштів АТ «Універсал Банк». В в`язку з зазначеним, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ «Універсал Банк» та стягненню з [PERSON] на користь позивача заборгованості у розмірі 16476 грн. 56 коп. та судових витрат у розмірі 2187 грн. 73 коп., що є пропорційним до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial