Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 23 листопада 2022 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «Слобожанщина Агро» про визнання договору оренди землі недійсним. Позовні вимоги мотивує тим, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровим номером 5920684900:01:006:0102 площею 4,20\~га для\~ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва,\~розташована на\~території Куянівської\~сільської ради\~Сумської області,\~яка належить\~йому на\~підставі державного\~акту на\~право власності\~на земельну\~ділянку серії\~СМ №\~116489.\~23\~лютого 2022\~із державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~він дізнався,\~що \~05.10.2021\~року ПСП\~«Слобожанщина Агро»\~вчинило реєстрацію\~речового права\~оренди,\~номер запису\~44405100,\~за договором оренди вищевказаної земельної ділянки між ним та відповідачем від 01\~червня 2012\~строком на\~10\~років,\~якого він\~не укладав\~та не\~підписував.\~Згідно із\~п.\~46\~договір набирає\~чинності після\~підписання сторонами\~та його\~державної реєстрації.\~01\~жовтня 2017\~між ПСП\~«Слобожанщина Агро»\~та ним\~укладено додаткову\~угоду до\~Договору від\~01\~червня 2012\~року,\~згідно якої\~збільшено строк\~оренди за\~вказаним договором\~до 31\~грудня 2030. Проте, відповідач здійснив державну реєстрацію договору оренди землі, якого він не укладав та не підписував, тому вказаний договір є не законний та порушує його права як законного власника вільно користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою. Посилаючись на викладені вище обставини, позивач [PERSON] просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 01 червня 2012, площею 4,20 га з кадастровим номером 5920684900:01:006:0102, зареєстрований в державному реєстрі речових прав за номером запису про інше речове право 44405100 від 05.10.2021. Короткий зміст відзиву на позовну заяву. 27.12.2022 на адресу суду від представника відповідача ПСП «Слобожанщина Агро» в особі директора Хоменка О.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, виходячи з наступного. Так, договір оренди землі між ПСП «Слобожанщина Агро» та [PERSON] було укладено 01.06.2012. Протягом всього строку оренди відповідач сумлінно виконував свої зобов`язання за договором, зокрема, сплачував орендну плату, використовував земельну ділянку згідного її цільового призначення. При укладанні вищевказаного договору оренди землі було досягнуто всіх домовленостей та дотримано всіх істотних умов договору, як того вимагається нормами чинного законодавства. При цьому, позивачем жодним чином не наведено положення згідно яких вищевказаний договір має бути визнано недійсним. Протягом періоду з моменту укладення у позивача жодного разу не виникало питання щодо повернення земельної ділянки з оренди з тих підстав, що він не укладав цього договору, більш того, жодного разу не поставало питання щодо орендної плати, яка отримувалась ним у період за 2012 по 2021, що стверджується довідкою про виплату орендної плати. На думку сторони відповідача, безсумнівним є також те, що позивач схвалив оспорюваний правочин, підписавши його (а. с. 16-19). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 25 листопада 2022 відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву у 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження. Ухвалою задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів ( т. 1 а. с. 11). 11 квітня 2023 року ухвалою суду задоволено клопотання позивача [PERSON] про призначення судової почеркознавчої експертизи. Призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Сумського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, ухвалу та матеріали справи з додатками для проведення експертизи. ( т. 1 а.с. 87-91). 10 травня 2023 до суду надійшло повідомлення із Сумського апеляційного суду про витребування вказаної справи для розгляду апеляційної скарги, поданої представником ПСП "Слобожанщина Агро" ( т. 1 а.с. 96). 24 травня 2023 року до суду надійшло клопотання від судового експерта Сумського НДКЦ МВС України Ткачової Т.П. від 17.05.2023 року № СЕ-19/119-23/6406-ПЧ про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судової почеркознавчої експертизи ( т. 1 а.с. 98-100) . 25 травня 2023 року витребувані із експертної установи матеріали справи направлені до Сумського апеляційного суду для розгляду апеляційної скарги ( т. 1 а.с. 152-153). 13 липня 2023 року до суду надійшло повідомлення від експерта [PERSON] про невиконання клопотання експерта та неможливість проведення судової експертизи ( т. 1 а.с. 155-158). 20 липня 2023 року до суду із Сумського апеляційного суду повернулася вказана справа ( т. 1 а.с. 150 ). Ухвалою суду від 07 серпня 2023 року відновлено провадження у справі та призначено до розгляду клопотання експерта ( т. 1 а.с. 171) . 26 вересня 2023 року ухвалою суду задоволено клопотання судового експерта Сумського НДКЦ МВС України Ткачової Т.П. від 17.05.2023 року № СЕ-19/119-23/6406-ПЧ про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судової почеркознавчої експертизи, справу направлено до експертної установи ( т. 1 а.с. 192). 29 листопада 2023 до суду надійшло клопотання судового експерта Сумського НДКЦ МВС України Ткачової Т.П. від 08.11.2023 року № СЕ-19/119-23/15362-ПЧ про надання інформації відносно документів та уточнення переліку документів, які містяться в матеріалах справи ( т. 1 а.с. 196-197). 30 листопада 2023 ухвалою суду відновлено провадження у справі та призначено до розгляду клопотання експерта ( т. 1 а.с. 199) . 12 грудня 2023 року задоволено клопотання судового експерта Сумського НДКЦ МВС України Ткачової Т.П. від 08.11.23 року щодо надання інформації відносно направлених раніше документів та уточнення переліку документів із умовно-вільними зразками почерку та підпису [PERSON] , які містяться в матеріалах справ № 573/1686/22, необхідних для проведення судової почеркознавчої експертизи, справу направлено до експертної установи ( т. 1 а.с. 207-208). 10 січня 2024 року до суду надійшов висновок експерта від 28.12.2023 за результатами проведеної судової почеркознавчої експертизи ( т. 1 а.с. 201-228). 12 січня 2024 року поновлено провадження у справі ( а.с. 231). 29 січня 2024 року до суду надійшов зустрічний позов ПСП «Слобожанщина Агро» до [PERSON] про визнання укладеним договору оренди землі та додаткової угоди ( т. 1 а.с. 233-234). 26 лютого 2024 року ухвалою суду зустрічну позовну заяву ПСП «Слобожанщина Агро» до [PERSON] про визнання укладеним договору оренди землі та додаткової угоди, повернуто без розгляду відповідачу за його клопотанням ( том 2 а.с. 52) . Позиція сторін у судовому засіданні. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - [PERSON] , який діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримали повністю. Представник відповідача\~ПСП «Слобожанщина\~Агро» - Волик О.А., яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову із підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] станом на день укладення оспорюваного договору на праві власності належала земельна ділянка площею 4,20 га з кадастровим номером 5920684900:01:006:0102 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області, що встановлено із державного акту серії СМ № 116489 (том 1 а.с. 92а). 01 червня 2012 між сторонами у справі [PERSON] та ПСП «Слобожанщина Агро» в особі директора [PERSON] було укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки строком на 10 років (а. с. том 1 а.с. 20-24). Згідно із Актом приймання-передачі від 01 червня 2012, орендодавець [PERSON] передав орендарю ПСП «Слобожанщина Агро» в оренду земельну ділянку площею 4,2014 га ріллі строком на 10 років (том 1 а. с. 25). 01 жовтня 2017 між ПСП «Слобожанщина Агро» та [PERSON] укладено додаткову угоду до Договору від 01 червня 2012 року, згідно якої збільшено строк оренди за вказаним договором до 31 грудня 2030 ( том 2 а. с. 47-49 ). У судовому засіданні також встановлено, що [PERSON] батьку позивача [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 4,20 га з кадастровим номером 5920684900:01:006:0101 із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області, що встановлено із державного акту серії СМ № 116488, виданого 19 березня 2004 на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 11 березня 2004 №118, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 81, копію якого було досліджено у судовому засіданні та вказаний факт не заперечувався сторонами (а. с. 92 справа № 573/2104/20). Із листа ГУ Держгеокадастру від 16.03.2023 № Т-37/0-0.99,4-357/36-23 встановлено, що згідно даних Національної кадастрової системи земельна ділянка з кадастровим номером 5920684900:01:006:0101 за адресою : Сумська область, Білопільський район, Куянівська сільська рада, належить [PERSON] . Реєстраційний номер земельної ділянки у Державному реєстрі прав 34459580. Земельна ділянка з кадастровим номером 5920684900:01:006:0102 за адресою : Сумська область, Білопільський район, Куянівська сільська рада належить [PERSON] . Реєстраційний номер земельної ділянки у Державному реєстрі прав 3777427. Вищезазначені земельні ділянки належать різним власникам і знаходяться поруч ( том 1 а.с 64). Із листа ГУ Держгеокадастру від 26.07.2024 № Т-92/0-0.99,4-1097/36-24 встановлено, що згідно земельно-облікових даних кадастровий номер 5920684900:01:006:0101 було присвоєно земельній ділянці сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,2014 га за адресою : Сумська область, Білопільський район, Куянівська сільська рада, право власності на яку посвідчено державним актом серії СМ № 116488, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю 19.03.2004 року, виданим на ім"я [PERSON] , відомості про яку перенесено з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку без подачі заяви власником. Відповідно до відомостей про земельні ділянки, які надходять в порядку взаємодії інформаційних систем Держгеокадастру та Мінюсту 02.12.2019 право власності на вищезазначену земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] (том 2 а.с. 118). 05 жовтня 2021 до Державного реєстру прав на нерухоме майно внесено запис за № 44405100 про державну реєстрацію за відповідачем іншого речового права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5920684900:01:006:0101 (площа 4,20 га) за договором оренди від 01 червня 2012 та додатковою угодою від 01.11.2017 до договору оренди від 01 червня 2012 ( том 1 а. с. 5-6). Таким чином у судовому засіданні встановлено, що у 2019 році при внесенні інформації про земельну ділянку до Державного земельного кадастру (проведення державної реєстрації земельної ділянки) з кадастровим номером 5920684900:01:006:0102 сталася помилка, у зв`язку із якою за позивачем [PERSON] у Державному земельному кадастрі відбулася державна реєстрація земельної ділянки площею 4,2014 га з кадастровим номером 5920684900:01:006:0101, яка відповідно до державного акту\~серії СМ\~№ 116488\~на праві\~власності належала його батьку - [PERSON] (відповідність за конфігурацією, поворотними точками координат та суміжними користувачами повністю співпадає). Також у судовому засіданні із пояснень сторін встановлено, що при внесенні інформації про земельну ділянку до Державного земельного кадастру з кадастровим номером 5920684900:01:006:0101 також відбулися зміни, у зв`язку із якими за батьком позивача [PERSON] у Державному земельному кадастрі відбулася державна реєстрація земельної ділянки площею 4,2014 га з кадастровим номером 5920684900:01:006:0102, власником якої відповідно до державного акту серії СМ № 116489 являвся позивач у справі - [PERSON] . Після смерті батька позивача - [PERSON] земельну ділянку із кадастровим номером 5920684900:01:006:0102 успадкували [PERSON] ( 5/6 частки, номер відомостей про речове право 52207675) та [PERSON] ( 1/6 частки, номер відомостей про речове право 52207554) , відповідно до свідоцтв про право на спадщину № 552 та № 553 від 20.10.2023 року, що встановлено із інформаційної довідки № 363595451 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.01.2024 ( том 2 а.с. 93-95). Суд, заслухавши позивача [PERSON] , його предстаника [PERSON] , представника відповідача - [PERSON] , дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та доведених обставин,оцінивши надані докази, приходить до такого висновку. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права разі його порушення, невизнання або оспорювання. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, що визначено п. 1 ч. 1 ст. 11 ЦК України. Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. За змістом ст. 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення, майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму, регулюються актами земельного законодавства-Земельного кодексуУкраїни (далі ЗК України), Законом України «Про оренду землі». Частиною 4 статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в поряду, передбачених ЗК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» (далі - Закон) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтями 16 Закону «Про оренду землі» оренда земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Статтею 16 ЦК України передбачено, що визнання правочину недійсним є одним з визначених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені статтею 215 цього Кодексу. Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За змістом частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостоюстатті 203 цього Кодексу. Згідно із частиною третьою статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису ч. 1 ст. 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у ч. 1 ст. 215 ЦК України, так і у ст.ст. 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК Україниі відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1ст. 638 ЦК України). З урахуванням приписів статті 203 ЦК України правочином є поєднання внутрішньої волі та волевиявлення сторін і воля учасників правочину полягає в їх обопільній, добровільній, усвідомленій згоді спільно досягти певної законної мети (набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки) шляхом прийняття на себе певних прав і обов`язків. Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Таким чином, підставою для визнання недійсним договору за частиною першою статті 215 ЦК України може бути встановлений судом дефект такого елемента правочину, як воля його учасника (учасників) - відсутність волі на укладення правочину або невідповідність волі та волевиявлення учасника (учасників) в момент вчинення правочину. В правовій позиції, висловленій в постанові від 18.12.2013 року № 6-127цс13, Верховний Суд України зазначив, що вільне волевиявлення учасника правочину, передбаченестаттею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Виключне право на підписання договору оренди землі належить лише власнику землі або уповноваженій ним у встановленому законом порядку особі, а підписання договору іншою, не уповноваженою власником землі особою свідчить про порушення законних прав орендодавця під час укладення та підписання договору оренди. Доводи позивача [PERSON] про те, що він договір оренди землі між ним та ПСП «Слобожанщина Агро», укладений 01.06.2012. не укладав та не підписував, суд вважає такими, що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, виходячи з наступного. Так, висновком експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № СЕ-19/119-23/15362-ПЧ від 28 грудня 2023 року встановлено, що підпис від імені [PERSON] у графі «Реквізити сторін » у рядку « Орендодавець____ [PERSON] » у договорі оренди землі від 01 червня 2012, укладений між [PERSON] і Приватним сільськогосподарським підприємством "Слобожанщина Агро", виконаний не [PERSON] , а іншою особою згідно зразків, наданих на експертизу. Підпис від імені [PERSON] у графі «Від [PERSON] » в акті приймання-передачі об"єкта оренди від 01 червня 2012, виконаний не [PERSON] , а іншою особою згідно зразків, наданих на експертизу ( том 1 а.с. 211-218). З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про те, що договір оренди землі від 01 червня 2012, укладений між [PERSON] і Приватним сільськогосподарським підприємством "Слобожанщина Агро", підписаний не [PERSON] , а іншою особою без наявних на те повноважень. Висновки суду В силу ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому суд, зберігаючи свою об`єктивність та неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом ( п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України). Згідно зі ст. 113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам), а якщо необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам). Разом з цим, судова експертиза у справі № СЕ-19/119-23/15362-ПЧ, за результатом проведення якої в матеріалах справи міститься висновок від 28 грудня 2023 року, проведена компетентним експертом, який попереджався про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Зміст зазначеного вище висновку експертизи узгоджується з іншими матеріалами справи в сукупності та не викликає сумнівів в його правильності та обґрунтованості. Доказів зворотного суду не надано, а відтак, є належним та допустимим доказом у справі. Таким чином суд приходить до висновку про про наявність\~підстав для\~задоволення позовних\~вимог та визнання\~недійсним договору\~оренди землі\~від 01\~червня 2012,\~укладений між\~ [PERSON] і\~Приватним сільськогосподарським\~підприємством "Слобожанщина\~Агро",\~ предметом якого є земельна ділянка площею 4,2014 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 592068490001:006:0102, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії СМ № 116489. Розподіл судових витрат. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141\~ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються із судового збору сплаченого позивачем при звернення до суду.

Outcome: approved