Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона з відповідачем володіє на праві спільної часткової власності по частини квартири, розташованою за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що всупереч вказаних обставин відповідач перешкоджає їй користуватися квартирою, змінила замки на вхідних дверях, у зв`язку із чим вона зверталася до правоохоронних органів. Також вказує на те, що вона, як співвласник квартири, має право на вселення до неї, однак, оскільки відповідач чинить їй перешкоди у користуванні квартирою, це порушує її права. У зв`язку із чим позивач звертається до суду та просить суд: зобов`язати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод у користуванні власністю, а саме частиною квартири, розташованою за адресою: [ADDRESS] та передати ключі; усунути перешкоди у користуванні шляхом вселення позивачки в зазначену квартиру та стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір та інші судові витрати, які виникнуть під час розгляду справи. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 29.04.2024 року провадження у справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Присутня у судовому засіданні позивач [PERSON] просила суд задовольнити позовну заяву у повному обсязі, не наполягала на відшкодуванні понесених судових витрат щодо правової допомоги. Сповіщена належним чином про час та дату розгляду справи відповідач [PERSON] до зали суду не з`явилась, відзив на позов не подавала. Суд, заслухавши вступне слово позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи, викладені в заявах по суті спору, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. Згідно\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч.1, 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1, 2\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до\~ст.79 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Судом встановлено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №374941549 від 18.04.2024р. [PERSON] та [PERSON] належать по частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з матеріалів справи, відповідач перешкоджає у здійсненні прав на проживання у вказаній квартирі, що підтверджується відповіддю Броварського РУП ГУНП в Київській області від 20.12.2023 року №183/109/1300/04-24. Відповідно до\~статті 41 Конституції України,\~статті 321 Цивільного кодексу України\~ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За приписами\~статті 319 Цивільного кодексу України\~власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі\~статтею 355 ЦК України\~майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Згідно частини 1\~статті 383 ЦК України\~власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. У постанові Верховного Суду від 11 лютого 2019 року у справі N 712/1936/16-ц (провадження № 61-2984св18) зроблено правовий висновок про те, що у разі порушення своїх прав власник згідно зі\~статтею 391 Цивільного кодексу України\~має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до\~ст. 405 ЦК України\~члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч. 4, 5\~ст. 9 Житлового Кодексу України\~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських об`єднань. Відповідно до\~ст. 156 ЖК України\~члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині 2\~статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені\~статтею 162 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Норми\~ст. 391 ЦК України, на які посилається позивач, є загальними по відношенню до житлових прав та підлягають застосуванню поряд та в порядку, передбаченому спеціальним законом, яким є\~ЖК\~, або з підстав, прямо зазначених в\~ЦК України. За порівняльним аналізом статей\~383,\~391,\~405 ЦК України\~та статей\~150,\~156\~у поєднанні зі\~статтею 64 ЖК України\~можна дійти висновку, що положення статей\~383,\~391,\~406 ЦК України\~передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення\~статей 405 ЦК України, статей\~150,\~156 ЖК України\~регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Дослідивши обставини справи та матеріали судової справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовної вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення позивача до квартири, розташованою за адресою: [ADDRESS] - та дійшов до висновку про задоволення похідної вимоги щодо заборони відповідачу чинити перешкоди позивачу у користуванні квартирою та вселити її до квартири. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати щодо сплати судового збору.

Outcome: approved