Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

У липні 2024 року [PERSON] звернулася до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якій просила суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт належності [PERSON] , [INFO] , громадянці України, РНОКПП [NUMBER] , та її чоловіку [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , Свідоцтва про шлюб, виданого (російською) «д. Лапичи Лапичским с/советом » с. Лапичи, Лапичською селищною радою, [INFO] , актовий запис №22, серія [NUMBER] . В обґрунтування\~заяви зазначила,\~що [INFO] помер\~її чоловік\~ [PERSON] .\~19.07.2024\~року заявник\~звернулась до\~Головного управління\~Пенсійного фонду\~України в\~Харківській області\~із заявою\~про призначення\~одноразової допомоги\~та пенсії\~в разі\~втрати годувальника\~за померлого\~чоловіка.\~23\~липня 2024\~року ГУ\~ПФ України\~в Харківській\~області винесено\~рішення, яким відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги та пенсії у разі втрати годувальника у зв`язку з відсутністю підстав для призначення вищевказаних виплат, а саме серед документів, які були надані для призначення одноразової грошової допомоги та пенсії, виявлено розбіжності в свідоцтві про шлюб, свідоцтві про смерть та у паспорті [PERSON] . Заявник зазначає, що з огляду на відомості у свідоцтві про народження, паспорті громадянина України її та її покійного чоловіка, не виникає сумнівів у достовірності факту того, що Свідоцтво про шлюб, видане (російською) «д.Лапичи,Лапичским с/советом» 04.10.1974 р., а/з № [NUMBER] , серія [NUMBER] , належить їй та її покійному чоловіку. Водночас внаслідок помилки у графі місце народження її та її чоловіка у свідоцтві про шлюб, виникла певна невідповідність між документами, що посвідчують особу померлого чоловіка та тим, що посвідчує особу заявника. Встановлення юридичного факту необхідне для призначення заявнику одноразової грошової допомоги та пенсії в разі втрати годувальника, при цьому без встановлення цього факту заявник позбавлена можливості реалізувати своє право, оскільки іншим способом захистити свої права не може. Ухвалою суду від 30 липня 2024 року заяву прийнято до розгляду, відкрито окреме провадження, призначено підготовче судове засідання, запропонувати Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області подати до суду до розгляду справи пояснення щодо заяви з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються. Роз`яснити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області, що у разі ненадання заінтересованими особами пояснень у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішуватиме справу за наявними матеріалами. Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області пояснення щодо заяви не надало, у зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів. Ухвалою суду\~від 29\~серпня 2024\~року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні, про що повідомлено учасників справи. В судове засідання учасники справи не з`явилися, були належним чином повідомлені про судове засідання, причини неявки суду не повідомили, з клопотанням про відкладення судового засідання не зверталися. Враховуючи положення п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи на підставі наявних матеріалів. Судом встановлено, що [INFO] в м. Ірміно, Кадіївського району, Ворошиловоградської області, народилася [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , видане (російською) «Ирминским гор.ЗАГС» 29.06.1956 року (а.с. 14). [INFO] у с. Лапичи [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , про що Лапичською селищною радою складено актовий запис №22, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] (а.с. 18). У паспорті громадянина України серія [NUMBER] , виданому Козелецьким РВ УМВС України в Чернігівській області 18.10.1995 року, зазначено, що [PERSON] , [INFO] , народилась в м. Ірміно, Кадіївського району, Ворошиловоградської області, на даний час зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11-12). Згідно з відомостями паспорту громадянина України серія [NUMBER] , виданий Козелецьким РВ УМВС України в Чернігівській області 18.10.1995 року, [PERSON] народився [INFO] у місті Очамчира, Абхазія, з 25 січня 2014 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). В свідоцтві\~про народження\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , серія [NUMBER] , видане (рос.) « Очамчирское городское ЗАГС» 18.08.1947 року, у графі місце народження зазначено (російською): «г. Очамчира, Абхазская АССР» (а.с. 16). [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 77 років у м. Харкові, про що 12 липня 2024 року Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції складено відповідний актовий запис № 8718, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 12 липня 2024 року (а.с. 19). З посвідчення серії [NUMBER] , виданим 29 липня 2024 року Управлінням соціального захисту населення Адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради, [PERSON] має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни (а.с. 10). Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV. Проте, спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, а також членів їх сім`ї, є, зокрема, Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - Закон №2262-ХІІ). Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону № 2262-ХІІ члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника. Сім`ї померлих пенсіонерів з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом мають право на пенсію в разі втрати годувальника на загальних підставах із членами сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом (ст. 6 Закону № 2262-ХІІ). Згідно зі ст. 29, ч. 1, 4 ст. 30 Закону № 2262-ХІІ пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті. Право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю. З матеріалів справи вбачається, що покійний чоловік [PERSON] [PERSON] отримував пенсію на підставі Закону № 2262-ХІІ. [PERSON] на час смерті чоловіка має повних 68 років, тобто досягла пенсійного віку, а відтак вважається непрацездатним членом сім`ї, у зв`язку з чим має право на отримання пенсії у разі втрати годувальника. Крім того, згідно п. 12 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», членам сім`ї померлих пенсіонерів із числа військовослужбовців, осіб, зазначених у пунктах б-д, ж і з статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», незалежно від призначення пенсії в разі втрати годувальника виплачується одноразова грошова допомога: дружині/ чоловіку - в розмірі тримісячної пенсії годувальника і на кожного непрацездатного члена сім`ї - у розмірі місячної пенсії годувальника. Відповідно до п. 3 Розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 30 січня 2007 року № 3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 02 березня 2023 року № 10-1), до заяви про призначення пенсії в разі втрати годувальника додаються, зокрема, документи, що засвідчують родинні відносини непрацездатних членів сім`ї з померлим годувальником, які передбачені пунктом 12 цього розділу. Така ж вимога до переліку документів, які додаються до заяви про виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 12 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб», міститься у підп. 2 п. 10 Розділу ІІ Порядку № 3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 02 березня 2023 року № 10-1). 19 липня 2024 року [PERSON] звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення одноразової допомоги та пенсії в разі втрати годувальника за померлого чоловіка [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] . Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 23 липня 2024 року про розгляд заяви [PERSON] , на підставі п. 3 розділу II та п.10 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 р. № 3-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 15.02.2007 р. за № 135/13402 (в редакції постанови правління пенсійного фонду України від 02.03.2023 р. № 10-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 05.04.2023 р. за № 572/39628 (далі Порядок), відмовило [PERSON] у призначенні одноразової грошової допомоги та пенсії у разі втрати годувальника у зв`язку з відсутністю підстав для призначення вищевказаних виплат. Відмова мотивована тим, що серед документів, які були надані заявницею для призначення одноразової грошової допомоги та пенсії в разі втрати годувальника за померлого чоловіка [PERSON] було виявлено розбіжності в свідоцтві про шлюб, свідоцтві про смерть та у паспорті [PERSON] , а саме: місце народження померлого в свідоцтві про смерть зазначено - м. Очамчира, Грузія, Абхазія, а в свідоцтві про шлюб - «г. Сухуми, Абхазская АССР»; місце народження заявниці в паспорті зазначено - м. Ірмино, Кадіївського району, Ворошиловоградської області, а в свідоцтві про шлюб - (рос.) «г. Кадиевка, Ворошиловоградская обл.» (а.с. 20). Таким чином, встановлення факту належності [PERSON] свідоцтва про шлюб має юридичне значення, оскільки підтвердження сімейних зв`язків з [PERSON] є необхідним для реалізації заявником свого права на отримання одноразової грошової допомоги та призначення пенсії в разі втрати годувальника. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому у заяві про встановлення такого юридичного факту обов`язково має бути зазначено з якою метою заявник має бажання встановити такий факт (пункт 1 частини першої статті 318 ЦПК України). У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Пунктом 12 вказаної Постанови визначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Справи про встановлення юридичних фактів, зокрема факту належності документа, можуть бути предметом розгляду суду за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц та в постанові від 23 січня 2019 року у справі № 536/1039/17. Судом встановлено, що метою встановлення факту належності заявнику свідоцтва про шлюб є призначення [PERSON] одноразової грошової допомоги та пенсії в разі втрати годувальника, оскільки свідоцтво про шлюб є основним документом, що підтверджує родинні відносини з чоловіком відповідно до п. 3 розділу II та п.10 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Водночас, з огляду на допущені у свідоцтві про шлюб розбіжності в написанні місця народження чоловіка та дружини, [PERSON] позбавлена можливості в іншому, ніж у судовому порядку, встановити факт належності свідоцтва про шлюб їй та її покійному чоловіку, та відповідно реалізувати гарантоване Конституцією України право на пенсійне забезпечення та отримання належних виплат. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів, які відповідають як критеріям належності, допустимості та достовірності кожен окремо, так і достатності та взаємозв`язку у їх сукупності, суд дійшов висновку, про те, що заявником беззаперечно доведено той факт, що свідоцтво про шлюб, видане (російською) «д. Лапичи Лапичским с/советом » с. Лапичи, Лапичською селищною радою, 04 жовтня 1974 року, актовий запис №22, серія [NUMBER] , належить саме [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] . При цьому, такий факт має юридичне значення, оскільки є необхідним для реалізації права [PERSON] на пенсійне забезпечення та отримання належних виплат. З урахуванням викладеного, суд задовольняє заяву [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у повному обсязі.

Outcome: approved