Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

08 березня 2024 року до Рівненського районного суду Рівненської області звернувся орган опіки і піклування Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області в інтересах [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (далі - позивач) із позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) та [PERSON] (далі - відповідач 2), в якій просить позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , стосовно їх малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] і стягнути з [PERSON] та [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Короткий зміст заяв по суті справи. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликається на те, що батьки малолітніх дітей у шлюбі не перебували, проте [PERSON] у 2021 році визнав батьківство по відношенню до дітей, у зв`язку з чим службою у справах дітей Рівненського виконавчого комітету Рівненської міської ради діти були передані йому. Позивач зазначає, що у матері дітей - [PERSON] рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27 січня 202 року відібрано дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Не зважаючи на надане право, відповідно до чинного законодавства, про звернення до суду з заявою про повернення матір дітей не скористалась. Протягом 2022-2024 років [PERSON] не звернулась до служби у справах дітей з питанням щодо повернення дітей та жодного разу не провідувала дітей у селі Великий Житин, фінансової та іншої допомоги - не надавала, життям та здоров`ям дітей не цікавилась. Позивач зазначає, що наказом начальника служби у справах дітей Шпанівської сільської ради від 17 березня 2023 року дітей поставлено на облік дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах, з причини проживання в сім`ї, у якій батько ухиляється від виконання батьківських обов`язків. З лютого 2023 року сім`я [PERSON] перебувала під соціальним супроводом КЗ «Центр надання соціальних послуг» Шпанівської сільської ради. Також, позивач вказує на те, що до Шпанівської сільської ради та служби у справах дітей неодноразово надходили скарги від сусідів про аморальну поведінку [PERSON] .. У будинку, де проживали діти, постійно брудно, а будинок потребував ремонту. Внаслідок ухилення від виконання батьківських обов`язків, діти постійно були неохайні, брудні та педагогічно занедбані. Згідно листа «Центру надання соціальних послуг» Шпанівської сільської ради від 04.03.2024 року №31/01-27/24 сім`я перебувала під соціальним супроводом фахівців із соціальної роботи. [PERSON] неодноразово робились зауваження щодо виправлення поведінки, проте відповідних висновків та дій для виправлення ситуації в сім`ї останній - не вчиняв. Згідно листів Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області від 05.03.24 №2902 201/01-2024, 05.03.24 № 2901 201/01-2024 працівникам поліції неодноразово розглядалися питання про притягнення [PERSON] та [PERSON] до відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дітей. Також позивач вказує на те що, відповідно до повідомлення, яке 04.03.2024р. надійшло до служби у справах дітей Шпанівської сільської ради, діти [PERSON] та [PERSON] залишились без батьківського піклування. Під час перевірки було встановлено, що існує загроза для життя та здоров`я дітей, [PERSON] перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, у будинку перебували сторонні особи в аналогічному стані. У будинку, брудно, захаращено та холодно. Діти були брудні, неохайні, голодні. Відповідно до рішень виконавчого комітету Шпанівської сільської ради від 04 березня 2024 року дітей було вилучено із сім`ї та доставлено до КЗ «Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Рівненської обласної ради. 05 березня 2024 року наказом начальника служби у справах дітей Шпанівської сільської ради дітей поставлено на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування. На переконання позивача у [PERSON] та [PERSON] наявний низький батьківський потенціал, що унеможливлює забезпечення повноцінного розвитку та виховання дітей. [PERSON] неодноразово був попереджений про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків по відношенню до дітей, про що вказують вищевказані обставини. З огляду на викладені обставини позивач просить позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав стосовно їх дітей та стягнути аліменти на їх утримання. Відзиви від відповідачів на позовну заяву до суду не надходили. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 12 березня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито загальне позовне провадження у даній справі, призначено підготовче засідання з участю сторін на 10:30 год. 12 квітня 2024 року. 11 квітня 2024 року до Рівненського районного суду надійшло клопотання представника органу опіки і піклування Шпанівської сільської ради П`яної О.В., про виклик у судове засідання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як свідків. У підготовче засідання 10:30 год. 12 квітня 2024 року з`явилися представник позивача та відповідачка [PERSON] .. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовою повісткою з рекомендованими листом за зареєстрованим місцем проживання, причин своєї неявки до суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення підготовчого засідання до суду не подавав. У підготовче засідання 14 травня 2024 року з`явилися представник позивача [PERSON] та відповідачка [PERSON] , відповідач [PERSON] повторно до суду не з`явився, причин своєї неявки до суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення підготовчого засідання до суду не подавав. У зв`язку з неявкою відповідача [PERSON] , підготовче засідання відкладено на 10:00 год. 22 травня 2024 року. 15 травня 2024 року судом додатково повідомлено відповідачів про призначення розгляду справи №570/1134/24 через сайт Рівненського районного суду Рівненської області у вигляді: "Оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме", де вказано, що судове засідання призначене на 10:00 год. 22 травня 2024 року. 21 травня 2024 року до Рівненського районного суду Рівненької області від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання про долучення письмових доказів, з наданням підтвердження відправлення копій всім учасників справи. У підготовче засідання 22 травня 2024 року сторони не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися завчасно та належним чином. До початку судового засідання, через канцелярію Рівненського районного суду Рівненської області, представник позивача подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Також, 22 травня 2024 року через канцелярію Рівненського районного суду Рівненської області відповідачкою [PERSON] подано заяву про проведення підготовчого засідання без її участі, в якій просила задоволити клопотання щодо допиту свідка [PERSON] .. 22 травня 2024 року ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області вирішено клопотання про виклик свідків, заявлених сторонами, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14:30 год. 03 червня 2024 року в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області. 24 травня 2024 року відповідач [PERSON] додатково повідомлений про призначення розгляду справи №570/1134/24 через сайт Рівненського районного суду Рівненської області у вигляді: "Оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме", де вказано, що судове засідання призначене на 14:30 год. 03 червня 2024 року. 03 червня 2024 року у судове засідання з`явилася представник позивача [PERSON] .. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися завчасно та належним чином. Причин своєї неявки суду не повідомили, заяв чи клопотань про перенесення судового розгляду справи до суду не подавали. У зв`язку із неявкою відповідачів, розгляд справи відкладено на 12:00 год. 27 червня 2024 року. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] додатково повідомлені про призначення розгляду справи №570/1134/24 через сайт Рівненського районного суду Рівненської області у вигляді: "Оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме", де вказано, що судове засідання призначене на 12:00 год. 27 червня 2024 року. В матеріалах справи наявні рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення із повідомленням відповідачів про судове засідання призначене на 27 червня 2024 року. 27 червня 2024 року в судове засідання з`явилася представник позивача [PERSON] .. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з`явилися. У судовому засіданні 27 червня 2024 року судом заслухано вступне слово представника [PERSON] та показання свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. Представник позивача [PERSON] зазначила, що відмовляється від допиту свідка [PERSON] , у зв`язку з неможливістю її прибуття у судове засідання. Після допиту свідків у судовому засіданні оголошено технічну перерву. 27 червня 2024 року представником позивача [PERSON] через канцелярію суду подано заяву про продовження розгляду справи після закінчення технічної перерви за її відсутності. Просила суд задовільнити позовні вимоги в повному обсязі. Суд, повернувшись після закінчення технічної перерви до слухання справи, продовжив її розгляд та вирішення справи по суті за відсутності сторін та на підставі доказів, які наявні в матеріалах справи. 16 вересня через канцелярію суду представник позивача [PERSON] подала заяву якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі, розгляд справи просила проводити за її відсутності. У судове засідання 16 вересня 2024 року сторони не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що батьками малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження: серія [NUMBER] , виданого 29 вересня 2021 року; серія [NUMBER] , виданого 22 серпня 2018 року; серія [NUMBER] , виданого 29 вересня 2021 року. Відповідно до свідоцтва про шлюб від 03 січня 2024 року серія [NUMBER] , [PERSON] одружився з [PERSON] , взявши її прізвище. В матеріалах справи наявне рішення Рівненського міського суду Рівненської області у цивільній справі № 569/8022/21 за позовною заявою служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав. Звертаючись до суду, служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради обґрунтовувала позовні вимоги тим, що залишення малолітніх дітей за місцем проживання з матір`ю [PERSON] є небезпечним для їх життя, здоров`я і морального виховання, оскільки [PERSON] ухилялася від виконання своїх обов`язків по вихованню своїх дітей, не створила належних побутових умов для проживання дітей, не займалася їхнім вихованням та розвитком. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27 січня 2022 року у даній справі позов задоволено та вирішено відібрати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від матері [PERSON] . В мотивувальній частині рішення суд вказав, що відібрання дітей у батьків - це санкція за невиконання батьківських обов`язків. Ця санкція є більш м`якою, порівняно з іншими, зокрема із позбавленням батьківських прав. Відібрання дитини не є крайнім і незворотним заходом, тож судом роз`яснено положення ч.3 ст. 170 СК України, відповідно до якого, суд за заявою матері може постановити рішення про повернення її дітей, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дітей їхньою матір`ю. Відтак, після набрання законної сили 04 березня 2022 року даногорішення про відібрання дітей від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, саме на батька [PERSON] покладався обов`язок щодо піклування про здоров`я дітей, їх фізичного, духовного та морального розвитку. Судом встановлено, що відповідно до Наказу № 6 від 17 лютого 2023 року службою у справах дітей Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] поставлено на облік, як таких, що перебувають у тяжких життєвих обставинах, у зв`язку із не виконанням їхнім батьком своїх батьківських обов`язків. У письмовому поясненні [PERSON] від 24 лютого 2023 року, наданому у присутності начальника у справах дітей Шпанівської сільської ради [PERSON] вказує, що належним чином доглядає за дітьми та є повідомленим про наслідки неналежного виконання батьківських обов`язків. В період з грудня 2020 року по січень 2024 року службою у справах дітей за дорученням Органу опіки і піклування, з метою здійснення контролю за умовами проживання дітей, здійснювалися обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] .. Аналізуючи акти обстеження умов проживання від 05 грудня 2022року, 04 березня 2023 року, 21 березня 2024 року, 01 червня 2024 року, 17 серпня 2023 року, 09 жовтня 2023 року, 12 січня 2024 року, які долучені до матеріалів справи, суд приходить до висновку, що діти проживали у будинку, який потребував ремонту. Уповноваженими особами, які здійснювали періодичні перевірки умов проживання дітей часто фіксувалася відсутність належної чистоти та порядку в домі. З актів обстеження умов проживання, вбачається, що доглядом та вихованням дітей переважно займалась бабуся [PERSON] .. У наведених актах також зазначено, що з батьком неодноразово проводилися бесіди щодо неналежного виконання батьківських обов`язків. Проте, під час крайнього обстеження умов проживання, уповноваженими особами було встановлено перебування дітей без батьківської опіки, оскільки батько дітей перебував у невідкладному стані, у зв`язку з чим виникла необхідність проведення оцінки безпеки дітей, з подальшим вилучення дітей із сім`ї. Витягом №551 із журналу реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04 березня 2023 року зафіксовано перебування [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння. В подальшому, відповідно до рішення Шпанівської сільської ради Рівненської області № 69 «Про негайне відібрання дітей» дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] негайно відібрано у [PERSON] та передано до КЗ «Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» РОР, відповідно до актів прийому дитини до центру від 04 березня 2024 року. При цьому, виконавчим комітетом враховано, що [PERSON] влаштована на навчання у спеціальну школу смт. Мізоч Рівненської обласної ради. 05 березня 2024 року наказом Служби у справах дітей Рівненської області Шпанівської сільської ради №12 дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] поставлено на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування та вжито відповідних заходів щодо надання дітям статусу дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до рішення Шпанівської сільської ради Рівненської області №70 «Про позбавлення батьківських прав» від 04 березня 2024 року затверджено висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Шпанівської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. Відповідно до висновку органу опіки і піклування від 04 березня 2024 року встановлено, що з 17 лютого 2023 року діти перебувають на обліку дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах у службі у справах дітей Шпанівської сільської ради, з причини ухилення батька від виконання батьківських обов?язків по відношенню до дітей. У висновку зазначається, що батьки дітей тривалий час перебували під контролем служби у справах дітей та під соціальним супроводом КЗ «Центр надання соціальних послуг» Шпанівської сільської ради. У батьків дітей відсутній батьківський потенціал. Мати [PERSON] після відібрання дітей не звернулась до суду про їх повернення. [PERSON] постійно зловживає спиртними напоями, на зауваження працівників служби у справах дітей не реагує, фактично догляд за дітьми здійснювала бабуся. Оскільки наведене вказує про свідоме систематичне невиконання батьками своїх прямих обов`язків, орган опіки та піклування виконавчого комітету Шпанівської сільської ради дійшов до висновку про доцільність позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно малолітніх дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Відповідно до листів Рівненського районного управління поліції Відділення поліції №1 Головного управління національної поліції в Рівненській області «Про надання інформації» від 05 березня 2024 року № 2901/201/01-2024 та від 05 березня 2024 року № 2902/201/01-2024 скерованих начальнику служби у справах дітей [PERSON] повідомляється, що [PERSON] та [PERSON] притягувались до адміністративної відповідальності за статтею 184 КУпАП «Про невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей». Щодо обставин, які встановлені судом в судовому засіданні 27 червня 2024 року під час допиту свідків. У судовому засіданні допитано свідків [PERSON] - директора КЗ «Центр соціальних послуг» Шпанівської сільської ради, [PERSON] - фахівця з соціальної роботи КЗ «Центр надання соціальних послуг» Шпанівської сільської ради та бабусю малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , матір відповідача [PERSON] .. Показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] підтверджено, що мати дітей [PERSON] дітьми не цікавилась, ніякої участі у вихованні дітей не брала. Батько дітей [PERSON] вказівок та доручень фахівців з соціальної роботи не виконував. В подальшому зник та змінив номер телефону, на зв`язок не виходив, у зв`язку з чим дітьми займалась бабуся [PERSON] .. Так, у своїх показаннях свідок [PERSON] підтвердила, що сусіди часто телефонували до КЗ «Центр надання соціальних послуг» про неналежне виконання батьком обов`язків по догляду за дітьми. Також сусіди вказували, що [PERSON] ходить по сусідах та просить їсти. У судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що доглядала за дітьми близько двох років, готувала їсти, водила в садочок. Повідомила, що має намір повернути дітей до себе. У своїх показаннях бабуся зазначила, що матір дітей не цікавиться дітьми, найменша [PERSON] зовсім матері не знає. Відносно батька дітей, свого сина зазначила, що він проживає зараз в іншому місті, зв`язок з дітьми старається підтримувати виключно по телефону. Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків та захисту прав та інтересів дітей. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Пунктом 6 ч.1 ст.3 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах справедливості, добросовісності та розумності. Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Вимогами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року (далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до пункту 1 статті 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Законодавцем передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Статтею 155 Сімейного кодексу України визначено, що здійснення батьками своїх прав та обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. Положеннями ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Відповідно до роз`яснень викладених у постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 за №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У п.п.16, 18 вищезазначеної постанови роз`яснено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Вказаний правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 11 серпня 2021 року у справі № 621/492/20 та від 12 травня 2021 року у справі №689/551/20-ц. Пунктами 1, 3 статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до 6 принципу Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного та гармонійного розвитку особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, у випадку такої можливості, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і, в будь-якому випадку, в атмосфері любові та духовного і матеріального забезпечення. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100). Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»). Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Згідно з вимогами ч. ч. 4, 5, 6 статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до положень ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У ст.182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України). Згідно статті 27 Конвенції про права дитини, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Висновок суду щодо позовної вимоги про позбавлення батьківських прав При вирішенні судом питання про позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батька (матері) до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь у її вихованні (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17). В межах розгляду даної справи про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] суд погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення обох батьків батьківських прав, оскільки в ході судового розгляду знайшов підтвердження факту самоусунення від виконання батьківських обов`язків, відсутність прояву інтересу до здоров`я, виховання дітей, їх долі, що свідчить про факт ухилення батьками від виконання ними батьківських обов`язків. Також, суд констатує факт, що відповідачами не проявлено жодної ініціативи у відстоюванні своїх батьківських прав та інтересів дітей, оскільки за час судового розгляду батько - [PERSON] жодного разу не з`явився у судове засідання, хоча повідомлявся про час, дату та місце судового засідання завчасно та належним чином. З матеріалів справи вбачається, що мати - [PERSON] подала до суду клопотання про виклик свідка, що вказує про її обізнаність розгляду справи про позбавлення батьківських прав. Проте, участі у засіданнях не брала жодного разу, що вказує на її байдужість до даної справи. Така позиція, беззаперечно свідчить про небажання відповідачів докласти своїх зусиль і змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків та брати участь у вихованні дітей. На підставі викладеного,

Outcome: approved