Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

Представник позивача ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» (далі скорочено АБ «УКРГАЗБАНК») [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою шляхом направлення поштовою кореспонденцією 29.03.2023 (надійшла до суду 05.10.2023), в якій просив суд стягнути з [PERSON] на користь АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованість за кредитним договором №2020/ОВР/189-000931 від 07.09.2020 станом на 05.04.2023 у загальному розмірі 14 618 грн. 52 коп., яка включає: заборгованість по кредиту (прострочену) 12 463 грн. 11 коп., заборгованість по процентам (простроченим) 2 155 грн. 41 коп.; стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2\~684 грн. 00 коп. В обґрунтування пред`явлених вимог представник вказав, що 07.09.2020 між АБ «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] було укладено договір про приєднання до Правил відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками АБ «УКРГАЗБАНК». Зазначений вище договір овердрафту є договором приєднання відповідно до ст.634 ЦК України, публічна пропозиція про приєднання до цього договору включає в себе умови договору, тарифи та програму кредитування, розміщені на офіційному сайті банку. Саме таку заяву-договір за №2020/І-С/ОВР/189-001852 про приєднання до Правил було заповнено, підписано та подано до відділення банку [PERSON] . Згідно з поданою заявою, [PERSON] просила надати кредит у формі дозволеного овердрафту на умовах: за програмою кредитування «Домовичок», кредитний договір №2020/ОВР/189-000931, строк дії ліміту дозволеного овердрафту (строк кредитування) 12 місяців з можливістю пролонгації відповідно до умов Правил, максимальна сума кредиту 300\~000 грн., процентна ставка за поточним кредитором 36% річних, процентна ставка за простроченим кредитом - 48% річних. На виконання умов договору банк відкрив позичальникові субрахунок №26209924452797.500301.980 з видачею платіжної картки № [NUMBER] , що підтверджується розпискою клієнта у відповідному розділі договору. У порядку п.п.1.2.7, 3.3.8.2, 3.3.11 Правил, [PERSON] було встановлено ліміт дозволеного овердрафту в межах орієнтовної та можливої суми кредиту в розмірі 14\~900 грн. із строком дії (строком кредитування) 12 місяців. У період з 07.09.2020 по 05.04.2023 позичальник активно користувався кредитними коштами, однак покладені на нього обов`язки належним чином не виконував, своєчасно платежі на погашення кредиту та процентів не вносив, чим порушила взяті на себе зобов`язання. Станом на 05.04.2023 сума неповернутих у встановлений строк коштів склала 12 463 грн. 11 коп., що є простроченою кредитною заборгованістю, на яку нараховано проценти в сумі 2 155 грн. 41 коп. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів АБ «УКРГАЗБАНК». Ухвалою суду від 11.12.2023 (головуючий суддя Прасолов В.М.) позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження. У зв`язку із звільненням судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Прасолова В.М. у відставку та відрахуванням зі штату суду, за результатами повторного автоматизованого розподілу на підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду №411 від 17.04.2024 матеріали цивільної справи передано в провадження судді Євтушенку О.І. Ухвалою суду від 25.04.2024 справу прийнято до провадження суддею Євтушенком О.І. з призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. Згідно з клопотанням представника позивача АБ «УКРГАЗБАНК», викладеним у п.4 прохальної частини позову, просив справу розглянути за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення рішення в заочному порядку за обсягом наявних у справі доказів у випадку неявки відповідача не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, викликався неодноразово у встановленому законом порядку усі можливими процесуальними способами, визначеними ст.128 ЦПК України, протягом визначеного строку відзив на позов не подав. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, належне повідомлення відповідача, не подання відзиву у встановлений судом строк, суд постановив ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з такого. Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 07.09.2020 [PERSON] подав до АБ «УКРГАЗБАНК» заяву-договір №2020/І-С/ОВР/189-001852 (договір карткового рахунку), яка разом з Правилами відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками АБ «УКРГАЗБАНК», Тарифним планом, умовами банківських Продуктів/Пакетів (розміщені на сайті банку) є договором комплексного банківського обслуговування (а.с.6). У підписаній [PERSON] заяві-договорі викладено паспорт споживчого кредиту, який фактично визначає умови кредитування, чітко встановлені в рамках кредитно-договірних відносин, що склались між ним та АБ «УКРГАЗБАНК». Так, позичальник звернувся з приводу оформлення споживчого кредиту за програмою кредитування «Домовичок», строк дії дозволеного овердрафту (строку кредитування) 12 місяців з можливістю пролонгації відповідно до умов Правил, мета кредиту споживчі цілі, орієнтовна сума кредиту 10\~000 грн., можлива сума кредиту 300\~000 грн., валюта кредиту національна, гривня. Сторонами узгоджено такі умови кредитування: пільговий період 30 днів, порядок надання кредиту безготівковий, процентна ставка на пільговий період 0,00001% річних, процентна ставка 36% річних, процентна ставка на прострочену заборгованість 48% річних. Цього ж дня на ім`я [PERSON] в АБ «УКРГАЗБАНК» було відкрито рахунок № [NUMBER] та субрахунок №26209924452797.500301.980 з видачею кредитної картки № [NUMBER] та пін-конвертом до неї. Факт отримання картки та пін-коду підтверджується підписом позичальника у розділі 6 заяви-договору (а.с.7). Згідно з випискою з рішення версифікатора та андерайтера АБ «УКРГАЗБАНК» від 13.09.2021, відповідачеві було узгоджено суму кредиту / ліміту кредитування у розмірі 14\~900 грн. строком на 12 місяців за ставкою 42% річних (а.с.8). До заяви-договору позивачем також долучено Правила відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками АБ «УКРГАЗБАНК», затверджені спільним засіданням Комітету з управління активами і пасивами і Тарифного комітету АБ «УКРГАЗБАНК», які є чинними з 01.04.2020 (а.с.12-49). Як слідує з виписки по рахунку за період з 07.09.2020 по 05.04.2023 (а.с.51-56) банк свої зобов`язання перед [PERSON] виконав, надавши йому кредит шляхом зарахування коштів на емітовану банком та видану йому кредитну картку. Кредитними коштами відповідач активно користувався, що відображено відповідними операціями у виписці. Згідно з наданим розрахунком (а.с.57), заборгованість [PERSON] за кредитним договором №2020/ОВР/189-000931 від 07.09.2020 станом на 05.04.2023 складає в загальному розмірі 14 618 грн. 52 коп. та включає: заборгованість по кредиту (прострочену) 12 463 грн. 11 коп., заборгованість по процентам (простроченим) 2 155 грн. 41 коп. (а.с.57-58). Між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачем кредитних зобов`язань та наявності правових підстав для стягнення заборгованості в судовому порядку. Згідно з ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст.626, ч.1 ст.628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Виходячи з правового аналізу вказаних норм, Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо: 1) такі Правила не містять підпису позичальника; 2) не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Правила розумів позичальник, підписуючи заяву-договір. Так, надані позивачем Правила відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками АБ «УКРГАЗБАНК» не містять підтверджень, що саме їх в наданій суду редакції розумів відповідач та ознайомилася і погодився з ними, підписуючи заяву-договір від 07.09.2020. З огляду на зазначене суд приходить до висновку щодо відсутності підстав вважати, що при укладенні договору з відповідачем АБ «УКРГАЗБАНК» дотримався вимог, передбачених чинним законодавством України про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. До того ж необхідно зауважити, що міжнародними актами, зокрема, Резолюцією Генеральної асамблеї ООН від 09.04.1985 №39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» констатовано, що споживачі здебільшого знаходяться в нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти, купівельної спроможності та виходячи з важливості сприяння справедливому, рівноправному та усталеному економічному і соціальному розвитку, у зв`язку з чим сформульовано керівні принципи для захисту інтересів споживачів. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Правил надання банківських послуг, оскільки Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих Правил тим більше, співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Отже, суд приходить до висновку, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Правила відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками АБ «УКРГАЗБАНК»,, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим банком в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Правила будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Правила відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками АБ «УКРГАЗБАНК», вони не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вищезазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03.07.2019. Однак, доведеність факту отримання відповідачем кредитної картки із встановленим на ній лімітом, активне користування відповідачем кредитною карткою, що слідує з виписки по рахунку, у сукупності є свідченням наявності між сторонами кредитно-договірних зобов`язань. Так, виписка з банківського рахунку позичальника містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної картки відповідача баланс станом на дату укладання кредитного договору, всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної з коштами операції). Банківська виписка має статус первинного документа, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.2012 №578/5, згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання держоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Враховуючи, що в заяві-договорі №2020/ОВР/189-000931 від 07.09.2020 сторони чітко узгодили умови кредитування, розмір процентів за користування кредитом, за результатами перевірки наданого розрахунку із співставленням із випискою по рахунку, суд приходить до переконання про дійсність наявності у [PERSON] заборгованості перед АБ «УКРГАЗБАНК» в результаті порушення виконання ним зобов`язань, та обґрунтованість заявленого в позові розміру станом на 05.04.2023, що складає 14 618 грн. 52 коп. та включає: заборгованість по кредиту (прострочену) 12 463 грн. 11 коп., заборгованість по процентам (простроченим) 2 155 грн. 41 коп. Заявлену суму суд вважає обґрунтованою та доведеною обсягом наданих доказів, у тому числі наданим позивачем розрахунком заборгованості, з яким суд погоджується, оскільки він не викликає сумнівів в його достовірності та належності як доказу. Доказів в спростування його відповідач суду не надав. Аналізуючи перелічені докази в їх сукупності, встановлення обставин неналежного виконання [PERSON] кредитно-договірних зобов`язань, обґрунтованість розміру заявлених позивачем вимог, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, згідно зі ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2 684 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с.1).

Outcome: approved