Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-11 00:00:00

05.08.2024 до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 200493160 від 01.04.2016 в сумі 36698,20 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до вказаного договору відповідачка отримала від ПАТ «Банк Михайлівський» кредит у розмірі 8150,00 грн. зі строком погашення до 20.05.2017. У подальшому 20 липня 2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та позивачем було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги до відповідачки за вказаним вище кредитним договором. Відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, у результаті чого виникла прострочена заборгованість у розмірі 36698,20 грн., з яких: 24565,75 грн. заборгованість за кредитом, 9922,56 грн. інфляційні втрати та 2209,89 грн. 3% річних. Ухвалою суду від 14 серпня 2024 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін у справі. 20.08.2024 відповідачкою заявлено клопотання про приєднання до матеріалів справи довідку ТОВ «ФК «ФАГОР» від 04.08.2020 про погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 200493160 від 01.04.2016. Представник позивача, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася. Відповідачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов не визнала, оскільки у 2020 році повністю погасила заборгованість за Кредитним договором та надала довідку ТОВ «ФК «ФАГОР»» від 04.08.2020. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши подані заяви по суті справи, дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до наступних висновків. Згідно ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як встановлено, 01 квітня 2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачкою було укладено кредитний договір №200493160 на період з 01 квітня 2016 року по 01 квітня 2017 року. Згідно умов даного договору відповідачка отримала кредит у розмірі 8150,00 грн. Відповідачка факт укладення кредитного договору №200493160 та отримання кредитних коштів визнала, також даний факт підтверджується анкетою, заявою відповідачки та випискою по особовому рахунку відповідачки. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належний йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною першою статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Представником позивача надано розрахунок заборгованості за Договором № 200493160 від 01.04.2016, з якого встановлено, що розмір заборгованості становить 36698,20 грн. При цьому, з довідки ТОВ «ФК «ФАГОР»» від 04.08.2020 вбачається, що вказане товариство станом на 04.08.2020 є єдиним законним кредитором за кредитом, який був наданий ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» клієнту [PERSON] за договором № 200493160 від 01.04.2016. Станом на 04.08.2020 заборгованість за Договором погашена в повному обсязі та Договір закритий. Згідно пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом статті 516 ЦПК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до частини другої статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. 20 липня 2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та позивачем було укладено договір відступлення прав вимоги №7БМ, згідно якого ПАТ «Банк Михайлівський» відступило право вимоги позивачу за кредитними договорами згідно реєстру боржників. З витягу з реєстру боржників вбачається, що на підставі вказаного договору було відступлено право вимоги до відповідачки за кредитним договором на суму 25009 грн. 75 коп., з яких заборгованість за тілом кредиту на суму 8108,44 грн. та заборгованість за процентами на суму 16901,31 грн. Представником позивача складено розрахунок інфляційних втрат та 3% річних на вказану суму заборгованості, згідно якого сума інфляційних втрат становить 9922,56 грн. та 3% річних становить 2209,89 грн. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як вбачається з постанови Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року по справі №910/11298/16, судом встановлено, що 30 травня 2016 року, згідно з наказом Тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Михайлівський» №37, затверджено результати проведеної перевірки, викладені в акті про проведення перевірки правочинів (у тому числі договорів), які відповідають критеріям нікчемності від 30 травня 2016 року №1, згідно з якими встановлено нікчемність договору факторингу від 19 травня 2016 року №1905, та прийнято рішення застосувати наслідки його нікчемності. Разом з тим, будь-яких доказів направлення ПАТ «Банк Михайлівський» повідомлення на адресу відповідача про встановлення банком вищевказаних обставин, а також роз`яснення їх наслідків, зокрема, щодо необхідності сплати заборгованості за кредитним договором саме на рахунок ПАТ «Банк Михайлівський», а не на рахунки ТОВ «ФК «Плеяда» або ТОВ «ФК «Фагор», матеріали справи не містять. За вказаних обставин, у відповідачки з 30.05.2016 з часу відступлення права вимоги ТОВ «ФК «Плеяда», яке у подальшому відступило право вимоги ТОВ «ФК «Фагор», були відсутні підстави для погашення заборгованості за кредитним договором на рахунок ПАТ «Банк Михайлівський». При цьому, як вбачається з матеріалів справи, відповідачкою погашена заборгованість за кредитним договором у повному обсязі на рахунок ТОВ «ФК «Фагор». З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що виконання відповідачкою своїх зобов`язань перед ТОВ «ФК «Фагор» за кредитним договором № 200493160 від 01.04.2016, укладеним між нею та ПАТ «Банк Михайлівський» є належним виконанням зобов`язань, внаслідок чого вимога ТОВ «Діджи Фінанс» про необхідність сплати заборгованості за кредитним договором № 200493160 від 01.04.2016 у розмірі 36698,20 гривні є не законною та не обґрунтованою, оскільки договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг, в зв`язку з чим є безпідставним покладення на позичальника, як споживача банківських послуг, ризику настання наслідків нікчемності правочину між його кредиторами, обов`язку повторного погашення заборгованості по одному й тому ж самому кредиту, при цьому вже у збільшеному розмірі. Оскільки дослідженими в ході судового розгляду матеріалами справи підтверджено факт належного та повного виконання відповідачкою своїх обов`язків щодо погашення наявної заборгованості за кредитним договором № 200493160 від 01.04.2016 перед первісним кредитором ПАТ «Банк Михайлівський», суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення на його користь вказаної заборгованості за кредитним договором є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. За таких обставин у задоволенні позову необхідно відмовити повністю. Позивачем здійснено судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп., при цьому відповідачкою судові витрати не здійснювалися. Оскільки позов задоволенню не підлягає, підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача судових витрат відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed