Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в обґрунтування вимог якої представник зазначив, що 28 травня 2011 року позивачка уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у них народилися двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Останнім часом між ними почали виникати різного роду непорозуміння, сварки, конфлікти. Все це призвело до того, що вони втратили взаємні почуття один до одного, і, окрім цього, це створює негативну, напружену атмосферу в сім`ї та неможливість їх спільного з відповідачем проживання. Крім цього, це негативно може вплинути на подальше виховання їх дітей. Фактично шлюбні відносини між ними вже припинилися. В результаті, позивачка дійшла висновку про необхідність розірвання шлюбу, що не буде суперечити її з відповідачем інтересам та інтересам їх дітей. Як зазначає позивачка, діти перебувають на її утриманні і вихованні. Відповідач вже з початку 2022 року виїхав на заробітки у Чеську Республіку де і проживає та працює до сьогоднішнього часу. Зазначені обставини змушують її звернутися до суду також з вимогою про стягнення з відповідача аліментів на утримання наших неповнолітніх дітей. З наведених підстав у позовній заяві висловлено прохання розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі по 7000 гривень щомісячно на кожну дитину. Ухвалою суду від 29 серпня 2024 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 09.09.2024 відповідачем подано до суду заяву за змістом якої він висловив позицію про визнання позовних вимог, справу просив розглядати за його відсутності. Суд, дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною четвертою статті 206\~ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що між сторонами 28 травня 2011 року зареєстровано шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 15). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 9, 18). Згідно з положеннями статей 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. Згідно зі статтею 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181, частини 1 статті 182 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи наведені норми закону та фактично встановлені обставини справи, те, що відповідач є працездатною особою, вік дітей, розмір прожиткового мінімуму встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2024 рік» для дитини відповідного віку, визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі по 7000,00 грн щомісячно на кожну дитину, що на думку суду є співмірним до потреб дитини та відповідає таким засадам як справедливості, добросовісності, розумності й не суперечить доказам, які містяться в матеріалах справи. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів. На підставі статей 2, 3, 10-13, 19, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

Outcome: approved