Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-19 00:00:00

Представник позивача звернулася до\~суду з\~позовом в інтересах позивача,\~в якому\~зазначає,\~що згідно договору дарування житлого будинку від 28 лютого 2002 року, зареєстрованого за № 135, [PERSON] отримала в дар житловий будинок з прилеглими до нього надвірними будівлями та земельну ділянку площею 0,2300 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Постановою старшого державного виконавця Богунського відділу ДВС у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 07.04.2021 року, майно боржника [PERSON] , а саме житловий будинок, місцезнаходження [ADDRESS] передано в рахунок погашення боргу стягувачу [PERSON] , так як торги не відбулися і стягувач виявила бажання залишити за собою непродане майно. 05 серпня 2023 року [PERSON] оформила право власності на вищезазначений будинок, отримала свідоцтво. З 05.08.2023 року позивач вважала себе власником, як вищевказаного будинку, так і земельної ділянки, на якій він розташований, і тому на протязі часу, що минув з моменту отримання нею будинку, відкрито користується, як ним самим, так і земельною ділянкою, без зміни її цільового призначення, тому, що обидва зазначені об`єкти нерухомого майна є двома складовими однієї складної речі садиби, і не можуть бути відокремлені одне від одного без істотного знецінення, крім того фізично не можливо використовувати будинок без користування земельною ділянкою, на якій він розташований. Тобто, фактично з переходом до неї права власності на жилий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , до неї перейшло і право власності на земельну ділянку, розташовану за тією ж адресою, площею 0,2300 га для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд на підставі договору дарування житлого будинку від 28 лютого 2002 року. З метою належного оформлення прав на дану земельну ділянку позивач у січні 2024 року звернулася з відповідною заявою до Андрушівської міської ради Житомирської області, однак їй було відмовлено. На підставі вищевикладеного, просить визнати за [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , право власності на земельну ділянку, площею 0,2300 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, місце розташування: [ADDRESS] . \~ Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та у відсутність позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у поному обсязі та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, заяв та клопотань не подавала. Відповідно до ст.128 ЦПК України про час та місце розгляду справи був повідомлена належним чином. Відзив на позовну заяву не подавала. Враховуючи те, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін,\~ суд, у відповідності до ст.ст.223 ч.4, 280 ч.1 ЦПК України, мав можливість ухвалити рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. \~ \~ Як визначено ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном ( ч.1 ст. 317 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За приписами п. «г» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земельною ділянкою як об`єктом цивільних прав є частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами (стаття 79 ЗК України). Згідно ч. 1 ст. 120 ЗК Україн - У разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. Разом з тим при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, слід враховувати те, що зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства. За загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Згідно ч.1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). В ході судового розгляду судом встановлено, що згідно договору дарування житлого будинку від 28 лютого 2002 року, зареєстрованого за № 135, [PERSON] отримала в дар від [PERSON] житловий будинок з прилеглими до нього надвірними будівлями та земельну ділянку площею 0,2300 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Постановою старшого державного виконавця Богунського відділу ДВС у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 07.04.2021 року, майно боржника [PERSON] , а саме житловий будинок, місцезнаходження: [ADDRESS] передано в рахунок погашення боргу стягувачу [PERSON] , так як торги не відбулися і стягувач виявила бажання залишити за собою непродане майно (а.с.6). 05 .08.2023 року [PERSON] оформила право власності на вищезазначений будинок, отримавши свідоцтво та зареєструвала право власності в Державному реєстрі речових прав, про що свідчить витяг від 05.08.2023 № 341719846 (а.с.7-8). З метою належного оформлення прав на земельну ділянку площею 0,2300 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою [ADDRESS] , [PERSON] звернулася з відповідною заявою до Андрушівської міської ради Житомирської області. Рішенням сорок другої сесії восьмого скликання Андрушівської міської ради Житомирської області від 29.02.2024 року № 40 [PERSON] було відмовлено у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з метою передачі у власність в зв`язку з невідповідністю об`єкта вимогам законів (дана земельна ділянка перебуває у приватній власності [PERSON] ) (а.с.9-10). Із копії Державного акту ІІ-ЖТ № 052016 на право власності на землю видно, що [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,2300 га - для обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 41-42). Вказану земельну ділянку з житловим будинком [PERSON] подарувала [PERSON] .. Матеріалами справи\~підтверджено,\~що позивач\~ [PERSON] \~є власником\~житлового будинку, \~розташованого за\~ адресою: [ADDRESS] , тому до неї відповідно до вимог ст. 120 ЗК України переходять майнові права на земельну ділянку, так як у позасудовому порядку рішенням Андрушівської міської ради позивачу відмовлено у реалізації нею права власності на земельну ділянку. Земельне та цивільне законодавство передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства. Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що з переходом до\~ позивача права\~ власності на\~житловий будинок,\~що розташований \~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~до неї\~перейшло право\~ власності на\~ земельну ділянку\~\~для обслуговування\~житлового будинку,\~ господарських будівель\~і споруд. Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов\~ обгрунтований та підлягає задоволенню. \~ \~

Outcome: approved