Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-11 00:00:00

10.07.2024 до суду надійшов зазначений позов, у якому позивачка зазначає, що 08.11.2019 вона уклала шлюб з [PERSON] , який було зареєстровано Тетіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 132. У шлюбі народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося, подружжя проживає окремо. Протягом останніх років стосунки з чоловіком розладналися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки, фактично сім`я припинила своє існування. Позивачка, викладаючи обставини та посилаючись на ст. ст. 105, 110 СК України, ст. ст. 27, 175, 177 ЦПК України, просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] укладений 08.11.2019 Тетіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 132. 15.07.2024 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Судовий розгляд справи по суті призначено на 12.09.2024. Про відкриття провадження та про визначену судом дату розгляду справи сторони належним чином повідомлені, на що вказують поштові відправлення та отримані сторонами смс повідомлення. Так, позивачці та відповідачу було надіслано рекомендованим листом поштове відправлення на адресу зареєстрованого місця проживання ( а.с. 21, 22, 23, 24). Сторонам роз`яснено їх права передбачені ст. 278 ЦПК України, щодо порядку та строків подання відзиву, заперечень тощо. Станом на час розгляду справи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із викликом сторін до суду не надходило. 12.09.2024 на адресу суду надійшло клопотання позивачки [PERSON] , яким вона просить суд після розірвання шлюбу повернути їй дошлюбне прізвище « [PERSON] » ( а.с.25). З огляду на зазначене суд, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу проходив за відсутності учасників справи. Суд, ознайомившись із позовною заявою, розглянувши матеріали справи, взявши до уваги позицію позивачки викладену у позові та за відсутності відзиву, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 08.11.2019 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Тетіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 132. Після реєстрації шлюбу позивачка стала носити прізвище « [PERSON] » ( а.с.7). У шлюбі народилася дочка [PERSON] , [INFO] ( а.с.8). В позовній заяві позивачка зазначає, що протягом останніх років стосунки розладналися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки, фактично сім`я припинила своє існування. На даний час проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують. Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливо, перебування у шлюбі суперечить інтересам дітей та її інтересам розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи та гідності. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із наступних міркувань. Так, відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Ст. 112 ч. 2 СК України зазначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Взявши до уваги викладене, обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, суд вважає, що позов слід задовольнити, оскільки добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність заперечень відповідача проти розірвання шлюбу і ту обставину, що подружжя не підтримує шлюбно-сімейні відносини, небажання сторін примиритися, суд вважає, що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечило б інтересам як чоловіка так і дружини. Вирішуючи питання судових витрат, які в цій справі складаються з судового збору, суд виходить з наступного. Пунктом 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачка при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі - 1211,20 гривень, отже з відповідача на користь позивачки стягуються судові витрати у розмірі судового збору, визначеного державою для розгляду справ даної категорії. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб, що передбачено частиною другою статті 115 Кодексу. Вимога позивачки про відновлення дошлюбного прізвища підлягає задоволенню оскільки ґрунтується на положеннях ст.113 СК України, за якими особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved