Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою до відповідача, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором на загальну суму 32198,27 грн., а також судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ\~ТОВАРИСТВОМ АКЦІОНЕРНИЙ\~БАНК «УКРГАЗБАНК»\~(далі\~за текстом\~ АБ\~«УКРГАЗБАНК»)\~івідповідачем на підставі Заяви-Договору № 2019/1_С255-004175 від 10 жовтня 2019 року був укладений договір приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками АБ «УКРГАЗБАНК», відповідно до умов якого АБ «УКРГАЗБАНК» надав, а відповідач отримав кредит у формі Дозволеного овердрафту за програмою «ЕКО-кредитка», кредитний договір № 2019/ОВР/255-002369, у розмірі 10000,00 грн., з максимальною сумою ліміту дозволеного овердрафту у розмірі 300000,00 грн., на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування овердрафтом у розмірі базової відсоткової ставки 36 % річних, 48% річних на прострочену заборгованість за кредитом зі строком дії кредитного ліміту дозволеного овердрафту 12 місяців: з 10 жовтня 2019 року по 09 жовтня 2020 року. АБ «УКРГАЗБАНК» повністю та в строки виконав свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, однак відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконував, внаслідок чого станом на 01 серпня 2022 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість по кредиту (прострочена), по процентах (прострочена), по платежам за частиною 2 статті 625 ЦК України, яка склала загальну суму 32198,27 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача, оскільки останній ухилився від добровільного погашення заборгованості по вищевказаному договору, що є порушенням прав позивача. Представниця позивача про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, однак у судове засідання не з`явилася, але в позовній заяві просила суд про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. У разі неявки відповідача в судове засідання не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання двічі повідомлявся належним чином. Так, судом, відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України, надсилалися судові повістки про виклик до суду за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак, згідно з поштовими конвертами з судовими повістками, що повернулися до суду з довідками відділення «Укрпошти» з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою», що свідчить про неможливість вручення відповідачу судових повісток, та відповідно до частини 8 статті 128 ЦПК України, в такому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачу належним чином. Відповідач відзив на позов, клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не подав, про причини неявки в суд не повідомив. Суд, також, враховує, що складовим елементом права на справедливе судочинство є судовий розгляд справи упродовж розумного строку (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) від 04 листопада 1950 року та рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Світлана Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, пункт 86; «Странніков проти України» від 03 травня 2005 року, пункт 40; «Лещенко і Толюпа проти України» та «Смирнова проти України» від 08 листопада 2005 року, пункт 54, «Антоненков та інші проти України» від 22 листопада 2005 року, пункт 41). Суд зазначає, що відповідно до вимог частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Також, у рішенні ЄСПЛ у справі «Тойшлер проти Германії» від 04 жовтня 2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів. Отже, відповідач зобов`язаний добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З матеріалів справи не вбачається, що відповідач надавав суду доказів неможливості прибути в судове засідання. Суд враховує строки розгляду справи, передбачені законом, дві неявки відповідача в судове засідання без поважних причин, а також не встановлення наявності поважних причин для неявки. Також, судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи, забезпечено всі процесуальні права у спосіб, передбачений ЦПК України. Виходячи з вищезазначеної практики ЄСПЛ, враховуючи зазначені обставини неявки відповідача до суду, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності відповідача, який з 14 листопада 2022 року, тобто з моменту прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, до ухвалення даного рішення жодного разу до суду не з`явився, станом розгляду справи не цікавився, тим самим своїм процесуальним обов`язком з`явитися в судове засідання за викликом, знехтував. Враховуючи вказані факти, згоду представниці позивача, що викладена у її заяві, на ухвалення заочного рішення у справі, суд вважає за можливе, відповідно до частини 4 статті 223 ЦПК України, ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов`язального права, пов`язані з ухиленням боржника від виконання своїх обов`язків з повернення кредитних коштів кредитору, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між АБ «УКРГАЗБАНК» (а.с. 4-6) та [PERSON] (а.с. 8-9) укладений кредитний договір 2019/ОВР/255-002369, шляхом підписання відповідачем Заяви-Договору № 2019/1_С/255-004175 від 10 жовтня 2019 року про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками АТ АБ «УКРГАЗБАНК» на умовах програми кредитування Універсальна картка «Еко-кредитка» та видано платіжну картку (а. с. 7). Відповідно до умов зазначеного договору позивач надав, а відповідач отримав кредит у вигляді встановлення ліміту Дозволеного оведрафту у розмірі 10000,00 грн., з максимальною сумою ліміту дозволеного овердрафту у розмірі 300000,00 грн., на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування овердрафтом у розмірі базової відсоткової ставки 36 % річних, 48% річних на прострочену 10 жовтня 2019 року по 09 жовтня 2020 року. Згідно з п. 2.1 ЗаявиДоговору разом з Правилами відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками АБ «УКРГАЗБАНК», Тарифом планом, умовами банківських продуктів/пакетів (що всі розміщені на сайті банку) є договором комплексного банківського обслуговування, укладеним між АБ «УКРГАЗБАНК» та клієнтом. У пункті 4 заяви-договору міститься Паспорт споживчого кредиту до договору № 2019/ОВР/255-002369. На підставі договору, відповідачу було відкрито картковий рахунок та передано відповідачу у користування банківську карту, про що відповідач розписався в розписці про отримання платіжної карти. Користування відповідачем кредитними коштами підтверджується випискою з особового рахунку з 10 жовтня 2019 року по 01 серпня 2022 року (а. с. 14-17). В порушення умов зазначеного договору комплексного банківського обслуговування, [PERSON] , відповідач у справі, взяті на себе зобов`язання не виконував, внаслідок чого в нього перед АБ «УКРГАЗБАНК» виникла заборгованість, яка згідно розрахунку станом на 01 серпня 2022 року з урахуванням заборгованості по кредиту (прострочена), по процентах (прострочена), по платежам за частиною 2 статті 625 ЦК України, склала загальну суму 32198.27 грн. (а. с. 12, 13). Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частин 1, 2\~статті 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом частин 1, 2\~статті 207 ЦК України\~ правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями частини 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частин 1, 3 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Положеннями частини 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.\~ Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом частини 1\~статті 634 ЦК України, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Положеннями статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини 1\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (стаття 612 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Як вбачається з матеріалів справи, ПАБ КБ «УКРГАЗБАНК» направляло відповідачу вимогу про повернення кредиту за вих. № 129/4357/2022 від 01 лютого 2022 року про виконання грошових зобов`язань за договором комплексного\~банківського обслуговування від 10 жовтня 2019 року, надавши можливість позичальнику [PERSON] у 30-денний строк з моменту отримання вимоги достроково повернути всю суму кредиту та сплатити проценти і комісії за користування кредитом (а.с. 10), однак, дана вимога не виконана, заборгованість не погашена. Судом встановлено, що заява-договір 2019/1_С/255-004175 від 10 жовтня 2019 року, підписана [PERSON] , містить домовленості сторін щодо укладення договору комплексного банківського обслуговування, а також надання кредиту, а саме: щодо валюти кредиту, типу кредитного ліміту, процентної ставки за користування кредитними коштами, порядку та строків повернення заборгованості. Дана заява-договір містить 6 розділів, кожен із яких має свою назву. Зокрема, розділ четвертий має назву «Паспорт споживчого кредиту», тобто є невід`ємною складовою договору. Отже підписавши заяву-договір, пройшовши ідентифікацію клієнта, позичальник відповідно до статей\~3,\~627 ЦК України\~добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання. [PERSON] , відповідачем у справі, не спростовано факт укладення між ним та АБ «УКРГАЗБАНК»\~договору комплексного\~банківського обслуговування від 10 жовтня 2019 року, не спростовано розмір заборгованості за кредитним договором, не доведено своєчасність сплати кредитних коштів, а тому суд вважає, що позивачем доведений факт неналежного виконання позичальником [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором. Також, судом встановлено, що [PERSON] , відповідач у справі, кредитні кошти отримав, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, однак свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів не виконав, тобто кредитні кошти не повернув. Доказів на спростування отримання кредиту [PERSON] , відповідачем у справі, суду не надано. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, правильність якого перевірена судом, загальна сума заборгованості відповідачки перед позивачем станом на 01 серпня 2022 року становить 32198.27 грн., у тому числі: заборгованість по кредиту\~(прострочена)\~ 18030,03\~грн.; заборгованість по процентах (прострочена) 9786,93 грн.; заборгованість по\~платежах за\~частиною 2\~статті 625\~ЦК України\~ 4381,31\~грн. (а. с. 12). Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів, в розумінні статей 77, 78 ЦПК України, щодо неправильності розрахунку заборгованості за договором комплексного банківського\~обслуговування від 10 жовтня 2019 [PERSON] , відповідачем у справі, суду не надано, інший розрахунок заборгованості на іншу дату за вказаним договором суду також не надано, чим не виконані вимоги частини 1 статті 81 ЦПК України, тому вказаний розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні спору. Згідно із статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, надавши їм оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову АБ «УКРГАЗБАНК» про стягнення з відповідача заборгованості на загальну суму 32198.27 грн., оскільки зібрані у справі докази та їх належна оцінка доводять, що позов обґрунтований, а викладені позивачем в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та вони не спростовані відповідачем. У зв`язку із задоволенням позовних вимог позивача, відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем при зверненні з наявним позовом до суду, оскільки сплата судового збору підтверджена платіжною інструкцією № 5474-5363 від 19 вересня 2022 року (а.с. 1). На підставі статей 11, 207, 208, 509, 512, 513, 514, 516, 525, 526, 530, 610, 611, 612, 625, 626, 627, 628, 638, 639, 1049, 1050, 1054, 1077, 1078 ЦК України,

Outcome: approved