Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

В березні 2024 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до відповідача ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", в якому просив суд: стягнути з відповідача на свою користь: - пеню за прострочення виконання зобов?язання за період часу з 24 червня 2023 року по 15 січня 2024 року у розмірі 9 822, 81 грн.; - інфляційні втрати за період часу з 24 червня 2023 року по 15 січня 2024 року у розмірі 214, 04 грн.; - 3% річних за період часу з 24 червня 2023 року по 15 січня 2024 року у розмірі 752, 75 грн.; - витрати по сплаті судового збору. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27 лютого 2023 року на вул. Космічній у м. Дніпрі з вини водія [PERSON] , який керував автомобілем "Volkswagen Touareg", державний номерний знак [NUMBER] , сталася дорожньо-транспортна пригода з автомобілем "Аudi A6", державний номерний знак [NUMBER] , належний та під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобіль "Аudi A6", державний номерний знак [NUMBER] , було пошкоджено та заподіяно матеріальної шкоди. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була забезпечена полісом ОСЦПВ №212650643. 15 березня 2023 року [PERSON] звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. 05 травня 2023 року, за результатами розгляду заяви ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" виплатило йому ( [PERSON] ) страхове відшкодування у розмірі 32 152, 35 грн. Не погоджуючись із вищезазначеною виплатою, він ( [PERSON] ) звернувся до ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" із заявою про здійснення доплати, яка була розглянута, а раніше прийняте рішення було залишене без змін. Оскільки, отриманої суми страхового відшкодування було недостатньо для проведення відновлювальних робіт, він ( [PERSON] ) був змушений звернутися до суду. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2023 року позовні вимоги [PERSON] до ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування, пені та інфляційних збитків, 3% річних та моральних збитків задоволено, ухвалено: стягнути з ПрАТ ?УСК ?Княжа Вієнна Іншуранс Груп? на користь [PERSON] грошову суму у розмірі 48 112, 43 грн., яка складається з недоплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 44 467, 65 грн., пені за період з 05 травня 2023 року по 23 червня 2023 року (включно) у розмірі 3 058, 06 грн., інфляційного збільшення за період з 05 травня 2023 року по 23 червня 2023 року (включно) у розмірі 223, 24 грн., 3% річних в порядку ст.625 ЦК України за період з 05 травня 2023 року по 23 червня 2023 року (включно) у розмірі 183, 48 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальні збитки у розмірі 3 800 грн.; стягнути з ПрАТ ?УСК ?Княжа Вієнна Іншуранс Груп? на користь [PERSON] судові витрати по справі у розмірі 13 970, 21 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по справі у розмірі 1 103, 39 грн. На виконання вищезазначеного рішення суду ПрАТ ?УСК ?Княжа Вієнна Іншуранс Груп? здійснило перерахування на картку [PERSON] 15 січня 2024 року та 16 січня 2024 року на суми: 3 447, 46 грн., 13 920, 21 грн. та 44 417, 65 грн. Оскільки, доплата належної суми страхового відшкодування у розмірі 44 417, 65 грн. було виплачена з порушенням строків, а саме 16 січня 2024 року, позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача пені, інфляційних збитків та трьох відсотків річних за період часу з 24 червня 2023 року по 15 січня 2024 року у зв?язку з порушенням строків виплати страхового відшкодування. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Києва від 12 березня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до ПрАТ УСК ? Княжа Вієнна Іншуранс Груп? про стягнення коштів, а справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 14 березня 2024 року відповідачем на адресу суду було направлено відзив на заявлені [PERSON] позовні вимоги, в якому просив суд, відмовити в задоволенні позовних вимог. У своїх запереченнях, відповідач посилався на те, що страховиком було здійснено виплату страхового відшкодування у відповідності до ст.ст.22, 28, 29, 36 Закону України ? Про обов?язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів?. ПрАТ ?УСК ?Княжа Вієнна Іншуранс Груп? у строк, передбачений Законом, було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування та проведено її виплату. Наявність судового спору між позивачем та відповідачем щодо визначеної, а в послідуючому і виплаченої суми страхового відшкодування не доводить обставин прострочення виплати страхового відшкодування. Законом чітко визначені межі страховика при врегулюванні виниклої страхової події, а саме, обов?язок страховика щодо своєчасного, в межах визначених Законом строків, прийняття рішення про страхову виплату. Крім того, звернуто увагу суду на той факт, що ПрАТ ?УСК ?Княжа Вієнна Іншуранс Груп? здійснило виплату недоплаченого страхового відшкодування по рішенню суду, а також і провело виплату пені, інфляційних втрат та 3% річних, що на його думку свідчить, про стягнення з останнього штрафних санкцій, щодо одного і того ж зобов?язання. Відповідь на відзив не надходила. Позивач та його представник всудове засідання не з?явилися; про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином; подали заяву про розгляд справи за їх відсутності; на задоволенні позовних вимог наполягають у повному обсязі з підстав, викладених у позові. Представник відповідача в судове засідання не з`явився; надіслав письмовий відзив на позов; розгляд справи просив провести за відсутності представника відповідача. Суд, заслухав пояснення представника позивача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). Перевіряючи обставини по справі, судом встановлено, що рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2023 року позовні вимоги [PERSON] до ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування, пені та інфляційних збитків, 3% річних та моральних збитків задоволено, ухвалено: стягнути з ПрАТ ?УСК ?Княжа Вієнна Іншуранс Груп? на користь [PERSON] грошову суму у розмірі 48 112, 43 грн., яка складається з недоплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 44 467, 65 грн., пені за період з 05 травня 2023 року по 23 червня 2023 року (включно) у розмірі 3 058, 06 грн., інфляційного збільшення за період з 05 травня 2023 року по 23 червня 2023 року (включно) у розмірі 223, 24 грн., 3% річних в порядку ст.625 ЦК України за період з 05 травня 2023 року по 23 червня 2023 року (включно) у розмірі 183, 48 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальні збитки у розмірі 3 800 грн.; стягнути з ПрАТ ?УСК ?Княжа Вієнна Іншуранс Груп? на користь [PERSON] судові витрати по справі у розмірі 13 970, 21 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по справі у розмірі 1 103, 39 грн. Рішення суду набрало законної сили. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 ?Совтрансавто - Холдинг? проти України?, а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 ?Брумареску проти Румунії? встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. В підтвердження виконання ПрАТ ?УСК ?Княжа Вієнна Іншуранс Груп? вищезазначеного рішення, [PERSON] суду надано відомості про зарахування на його картку для виплат 15 січня 2024 року - 3 447, 46 грн. та 13 920, 21 грн., 16 січня 2024 року - 44 417, 65 грн. Вищезазначеним рішення Жовтневого суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2023 року встановлено, що ПрАТ ?УСК ?Княжа Вієнна Іншуранс Груп? не доплатила [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 44 647, 65 грн., яке складається з різниці між лімітом відповідальності за шкоду, спричинену майну останнього ( [PERSON] ), відповідно до Постанови Правління НБУ від 30 травня 2022 року № 108 ?Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів?, з вирахуванням встановленої полісом франшизи (76 800 грн.) та розміром сплаченого страхового відшкодування (32 152,35 грн.) (76 800 грн. - 32 152,35 грн. = 44 647,65 грн.). Отже, вищезазначені обставини свідчать про те, що ПрАТ ?УСК ?Княжа Вієнна Іншуранс Груп? свої зобов?язання по виплаті повної суми страхового відшкодуванням виконало з порушенням установлених строків. Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі (п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України). Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (п. 9.1 ст. 9 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п.36.2 ст.36 Закону України ? Про обов?язкове страхування цивільно - равової відповідальності власників наземних транспортних засобів?, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Згідно п.36.5 ст.36 Закону України ? Про обов?язкове страхування цивільно - равової відповідальності власників наземних транспортних засобів?, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Крім того, згідно п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України ?Про страхування? (редакція, яка діяла станом на час виникнення спірних правовідносин), страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов?язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений говором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). Згідно правових позицій Верховного Суду України, висловлених в постанові від 21 грудня 2016 року по справі № 6-1003цс16, у справі про стягнення страхового відшкодування та відшкодування моральної шкоди зробив правовий висновок, відповідно до якого суд визнав, що до грошових зобов`язань щодо виплати страхового відшкодування слід застосовувати ст. 625 ЦК України. За частиною другою цієї статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов?язку. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов?язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму. Отже, можна зробити висновок, що правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, є грошовим зобов`язанням. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05 липня 2019 року у справі № 905/600/18 зазначено: ?Враховуючи положення ч.2 ст.625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки, виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу?. Із правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2020 року у справі №758/16044/16-ц (провадження № 61-913св17), вбачається, що інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Згідно висновків щодо застосування норм матеріального права, викладених у постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі № 337/5617/19 страхова компанія, яка прострочила виплату страхового відшкодування (грошового зобов`язання), зобов`язана, окрім страхової виплати, сплатити і штрафні санкції за весь час прострочення. З урахуванням вищевикладеного, оскільки, ПрАТ ?УСК ?Княжа Вієнна Іншуранс Груп?, не виконало належним чином свої зобов?язання та допустило порушення строків виплати страхового відшкодування, повинно сплатити [PERSON] пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, інфляційні втрати та 3% річних за весь час прострочення виплати страхового відшкодування, а саме з 24 червня 2023 року по 15 січня 2024 року (включно) на суму заборгованості 44 647,65 грн. Перевівши розрахунок наданий позивачем, суд прийшов до висновку, про стягнення з ПрАТ "СКУ " Княжа Вієнна Іншуранс Груп?на користь [PERSON] : пені у розмірі 9 822, 81 грн., інфляційні втрати у розмірі 214, 04 грн. та 3% річних у розмірі 752, 75 грн., за період часу з 24 червня 2023 року по 15 січня 2024 року. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд, прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню: пеня у розмірі 9 822, 81 грн., інфляційні втрати у розмірі 214, 04 грн. та 3% річних у розмірі 752, 75 грн., за період часу з 24 червня 2023 року по 15 січня 2024 року, всього 10 789, 60 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи. До витрат, пов?язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов?язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов?язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов?язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду ( ч. 3 ст.133 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 зазначено, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі ?Баришевський проти України? від 26 лютого 2015 року, пунктах 34-36 рішення у справі ?Гімайдуліна і інших проти України? від 10 грудня 2009 року, пункті 80 рішення у справі ? Двойних проти України ? від 12 жовтня 2006 року, пункті 88 рішення у справі ?Меріт проти України? від 30 березня 2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі ?Лавентс проти Латвії? від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження вимог про стягнення судових витрат понесених [PERSON] у зв`язку з розглядом справи, суду було надано: копію договору б/н про надання правничої (правової) допомоги від 01 березня 2024 року; копію додаткової угоди №1 від 01 березня 2024 року до договору б/н про надання правничої (правової) допомоги від 01 березня 2024 року; копію акту приймання - передачі виконаних робіт від 29 серпня 2024 року; копію квитнації до прибуткового касового ордер №33 від 29 серпня 2024 року. Враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017 року) необхідно дотримуватись принципу ?розумного обґрунтування? розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка. За умовами ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). В той же час, необхідно зазначити, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суду необхідно дослідити на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об?єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. При цьому, суд не зобов?язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved