Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

11\~грудня 2023\~року [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] ,\~в якому\~зазначив,\~що 01\~липня 2019\~року він\~позичив відповідачці\~грошові кошти\~у сумі\~500000\~гривень 00\~копійок,\~які остання згідно наданої розписки разом із відсотками у сумі 150000 гривень 00 копійок зобов`язалась повернути до 01 липня 2021 року. Своїх зобов`язань [PERSON] не виконала, у зазначений у розписці строк грошові кошти не повернула, посилаючись на їх відсутність. Позивач [PERSON] просить стягнути із [PERSON] на його користь грошові кошти у сумі 650000 гривень 00 копійок. 17 травня 2024 року цивільна справа № 336/12948/23 надійшла до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області за підсудністю з Шевченківського районного суду м. Запоріжжя відповідно до ухвали від 22 квітня 2024 року. Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Бєлостоцької О.В. від 21 травня 2024 року позовну заяву [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 29 травня 2024 року відкрите провадження у цивільній справі № 336/12948/23. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 липня 2024 року підготовче провадження закрите, цивільну справу № 336/12948/23 призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-282 ЦПК України. З`ясувавши позицію позивача [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що згідно розписки від 01 липня 2019 року, оригінал якої долучено до матеріалів справи позивачем та досліджено в судовому засіданні (а.с.43), відповідачка [PERSON] зобов`язалася до 01 липня 2021 року повернути [PERSON] позичені грошові кошти у сумі 500000 гривень 00 копійок та проценти у сумі 150000 гривень 00 копійок (всього 650000 гривень 00 копійок). Згідно ч.1\~ст.638 Цивільного кодексу України,\~\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 1\~статті 207 ЦК України\~обумовлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~ст. 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позичкодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позичкодавцем визначеної грошової суми або невизначеної кількості речей. У відповідності до висновків Верховного Суду України, викладених у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 р. у справі № 6-63цс13, письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до\~ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобовязання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа, кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку, боржник має право затримати виконання зобовязання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Виходячи зі змісту дослідженої судом розписки (а.с.43), суд приходить до висновку, що згідно досягнутої між сторонами згоди розписка свідчить про укладення між сторонами по справі договору позики відповідно до вимог\~ст.\~1046\~ЦК України та підтверджує виникнення у відповідачки [PERSON] зобов`язання з повернення боргу перед позивачем по справі. В силу вимог ст. 1049 ЦК УКраїни позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання, як зазначено в\~статті 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК). У відповідності зі ст. 13 ЦПК України за принципом диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача, відповідачкою [PERSON] не надано та про такі не заявлено. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає позовні вимоги доведеними та приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] та стягнення з відповідачки [PERSON] на його користь суми боргу за розпискою від 01 липня 2019 року у розмірі 500000 гривень 00 копійок та процентів у розмірі 150000 гривень 00 копійок, а всього - 650000 гривень 00 копійок. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] , який є інвалідом другої групи і відповідно до п.9) ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, з відповідачки відповідно до ст.141 ЦПК України слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 6500 гривень 00 копійок.

Outcome: approved