Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

До Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява адвоката Ушакевич М.П. в інтересах ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» до [PERSON] про стягнення 3% річних та інфляційних втрат. В обґрунтування позову вказує, що 21 липня 2006 року між АППБ «Аваль» (правонаступником якого є ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (далі - первісний кредитор або Банк) та [PERSON] (далі - Відповідач, позичальник або боржник) був укладений кредитний договір №014/17-16/3635-11, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 14300 доларів США, грошовий еквівалент 72 215 грн., строком на 84 місяців, починаючи з 21.07.2006 р. по 20.07.2013 р. зі сплатою 12% річних за користування кредитними коштами. Позичальник взяв на себе зобов`язання погашати заборгованість по кредитному договору щомісячно. Кредит був наданий, однак відповідач зобов`язання не виконав належним чином, тому Банк звернувся до суду із позовом для стягнення заборгованості, яка становила 85271,48 грн. Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2009 року у цивільній справі №2-306/2009 стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 85 271,48 грн. заборгованості за кредитним договором. В подальшому на виконання вищезазначеного судового рішення судом видано виконавчий лист, який Банком подано для примусового виконання судового рішення до Державної виконавчої служби. Посилаючись на наведене, ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» просило суд стягнути з [PERSON] на свою користь 3% річних від простроченої суми заборгованості, що підлягала стягненню за рішенням суду та інфляційних втрат, у загальному розмірі 47425,77 грн, а також судові витрати, що складаються з витрат на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн.. Ухвалою судді від 22.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено розгляд справи у судовому засіданні. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надала суду клопотання розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] ,та його представник адвокат Гесня Н.Т., які про день, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явилися, представник позивача надала заяву про розгляд справи за її та відповідача відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечує. У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи на підставі ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, виходячи з їх належності та допустимості, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Відповідно до положень статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень. Як вбачається\~з позовної\~заяви, 21 липня 2006 року між АППБ «Аваль» (правонаступником якого є ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (далі - первісний кредитор або Банк) та [PERSON] (далі - Відповідач, позичальник або боржник) був укладений кредитний договір №014/17-16/3635-11, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 14 300 доларів СІЛА, грошовий еквівалент 72 215 грн., строком на 84 місяці, починаючи з 21.07.2006 р. по 20.07.2013 р. зі сплатою 12% річних за користування кредитними коштами. Позичальник взяв на себе зобов`язання погашати заборгованість по кредитному договору щомісячно. Кредит був наданий, однак відповідач зобов`язання не виконав належним чином, тому Банк звернувся до суду із позовом для стягнення заборгованості, яка становила 85 271,48 грн. Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2009 року у цивільній справі №2-306/2009 стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 85 271,48 грн. заборгованість за кредитним договором. В подальшому на виконання вищезазначеного судового рішення судом видано виконавчий лист, який Банком подано для примусового виконання судового рішення до Державної виконавчої служби. 18.12.2019 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Акціонерним товариством «Оксі Банк» був укладений Договір відступлення права вимоги №114/2-28, відповідно умов якого AT «Райффайзен Банк Аваль» передав (відступив), а AT «Оксі Банк» прийняв права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №014/17- 16/3635-11 від 21.07.2006 року. Факт набуття права вимоги ВАТ «Оксі Банк» підтверджуєтеся платіжним дорученням №1402 від 18.12.2019 р. та витягом з Реєстру боржників №1 від 26.12.2019 р. до Договору відступлення права вимоги №114-2/28 від 18.12.2019 р. В подальшому, 18.12.2019 року між Акціонерним товариством «Оксі Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» був укладений Договір відступлення права вимоги №114/2-28-1, відповідно до умов якого, ВАТ «Оксі Банк» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прийняв права вимоги, до [PERSON] за кредитним договором №014/17-16/3635-11 від 21.07.2006 року. Факт набуття права вимоги ТОВ «ФК «Профіт Капітал» підтверджується платіжним дорученням №59 від 18.12.2019 р. та витягом з Реєстру боржників №1 від 26.12.2019 р. до Договору відступлення права вимоги №114-2/28-1 від 18.12.2019 р. Таким чином, відповідно до ст.512 ЦК України, та згідно з умовами Договору відступлення права вимоги від 18 грудня 2019 року Позивач набув статус нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до [PERSON] за кредитним договором №014/17-16/3635-11 від 21.07.2006 року, також по виконанню зобов`язань боржника за рішенням суду та виконавчому провадженню. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17.03.2021р у справі №2-306/2009 за заявою ТОВ «ФК «Профіт Капітал» було відновлено втрачене судове провадження ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині оригіналу рішення від 03.02.2009 р. та копії позовної заяви від 24.11.2008 р. з додатками згідно переліку. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11.03.2023 у справі №2-306/2009 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», в особі представника адвоката Мартиненка Володимира Володимировича, боржник: [PERSON] про поновлення строків для пред`явлення виконавчого листа до виконання залишено без задоволення. Як зазначено в ухвалі Заводського районного\~суду м.\~Запоріжжя від\~11.03.2023\~у справі\~№2-306/2009, Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2021 року, заяву ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження було задоволено. У виконавчому листі №2-306/2009 від 10.02.2009 замінено стягувача з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал». Проте матеріали справи не містять жодних доказів звернення заявника з часу набуття прав кредитора, до відділу ДВС. Також не може бути підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання невиконання рішення суду, оскільки процесуальне законодавство містить єдину умову для поновлення вказаного строку, а саме стягувач повинен довести, що строк пропущено ним з поважних причин. Відповідно до ч. 2 ст. 55 ЦПК України усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. Тому заміна сторони виконавчого провадження не перериває та не поновлює будь-яких процесуальних строків для нового кредитора, зокрема, і строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання. Спливши для первісного кредитора строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання є таким, що сплив і для нового кредитора, та не може бути поновлений для нього автоматично лише тому, що рішення суду є невиконаним. Поважність причин пропуску строку є оціночною категорією і встановлюється у кожному конкретному випадку. Поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення дій. Оскільки заявником не було доведено жодних поважних причин для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд в ухвалі Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11.03.2023 у справі №2-306/2009 прийшов до висновку про відсутність підстав для поновлення заявнику строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання з огляду на те, що строк був пропущений ще первісним кредитором та поважних причин з цього приводу судом не встановлено. Сам по собі факт невиконання рішення суду не може бути поважною підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки первісний стягувач вочевидь не здійснював передбачених законом заходів щодо захисту порушеного права, а правонаступник стягувача прийняв на себе свідомий ризик настання наслідків вчинення чи не вчинення дій у виконавчому провадженні первісним стягувачем до його заміни правонаступником. Згідно із ч.2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду (ч.5 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 509, ст. 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 757/44680/15-ц, зазначив, що тлумачення частини першої статті 509, частини першої статті 267, статті 625 ЦК України свідчить, що: натуральним є зобов`язання вимога в якому, не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном; конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку; кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21 грудня 2020 року у справі № 727/4474/17, від 23 жовтня 2021 року у справі № 545/746/20, від 05 серпня 2022 року у справі № 757/63074/19-ц, від 26 жовтня 2022 року в справі №409/129/20. В своїй постанові від 22 листопада 2022 року Верховний Суд у справі №285/3536/20 зазначив, що для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Пред`явлення кредитором, при існуванні задавненої вимоги, тільки позову про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються 3 % річних та інфляційних втрат, дозволяє кредитору обійти охорону, що надається боржнику при спливі позовної давності, і досягнути результату, який недоступний кредитору при пред`явленні позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, і яка забезпечує можливість боржнику заявити про застосування до неї позовної давності. Тобто складається доволі нерозумна ситуація: зі спливом позовної давності і неможливістю захисту задавненої вимоги кредитор зберігає можливість постійно подавати вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих на задавнену вимогу, що означає по суті виконання задавненої вимоги і без можливості боржнику заявити про застосування позовної давності до задавненої вимоги. Приватне право не може допускати ситуацію за якої кредитор, при існуванні задавненої вимоги, пред`являє тільки позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються 3 % річних та інфляційних втрат. Оскільки це позбавляє боржника можливості заявити про застосування до задавненої вимоги позовну давність, а кредитору надає можливість обійти застосування до задавненої вимоги позовної давності. Тому кредитор, для охорони інтересів боржника, може пред`явити позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги. Такі ж правові підходи також застосовано, зокрема, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09.08.2023 у справі № 753/369/21 (провадження № 61-5785св23), що свідчить про сталість судової практики з питання застосування ст. 625 ЦК України у натуральному зобов`язанні. З наведених обставин справи вбачається, що рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2009 року у цивільній справі №2-306/2009 стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 85 271,48 грн. заборгованості за кредитним договором. ТОВ «ФК «Профіт Капітал» є правонаступником ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Однак, ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11.03.2023 у справі №2-306/2009 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», в особі представника адвоката Мартиненка Володимира Володимировича, боржник: [PERSON] про поновлення строків для пред`явлення виконавчого листа до виконання залишено без задоволення. Зазначена ухвала набрала законної сили 02.08.2023. Враховуючи, що відповідно до ухвали Заводського районного суду м.Запоріжжя від 11.03.2023 у справі №2-306/2009, яка набрала законної сили, стягувачу відмовлено у поновленні строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, тобто його вимоги, яка виникла на підставі рішення суду, то між сторонами виникло натуральне зобов`язання, до якого не можуть бути застосовані положення ст.625 ЦК України. Тому, в такому випадку кредитор втрачає право на стягнення заборгованості з боржника за судовим рішенням в примусовому порядку. Відповідно припиняються повноваження суду здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення. За такої правової ситуації зобов`язання боржника за судовим рішенням трансформується в звичайне грошове зобов`язання. Тобто, в подальшому кредитор втрачає право на судовий захист своєї вимоги. Відповідно є підстави стверджувати, що між сторонами виникли правовідносини з виконання натурального зобов`язання. Таким чином, у справі що переглядається, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» були нараховані інфляційні втрати та три відсотки річних до вимоги, яка існує в натуральному зобов`язанні. Отже, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат позивачем нараховано\~до вимоги,\~яка існує\~в натуральному\~зобов`язанні,\~тобтоне\~ґрунтуються на\~вимогах закону,\~а відтак\~є безпідставними. Тому в задоволенні цих позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. З огляду на відмову в позові в порядку ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на позивача.

Outcome: dismissed