Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшов позов від Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" до [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Мілоан", про стягнення заборгованості за кредитним договором, В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 22.07.2021 року між відповідачем та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір №4433161 строком на 30 днів, згідно з умовами якого відповідач отримав 8000,00 грн та зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит в обсязі та у строк, визначений кредитним договором. Відповідач зі свого боку не виконав умов кредитного договору. За договором відступлення прав вимоги №12Т від 11.11.2021, укладеним між ТОВ "Мілоан" та позивачем, до останнього перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №4433161 від 22.07.2021. Сума заборгованості відповідача становить 21200,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 8000,00 грн, заборгованість за відсотками 21200,00 грн. З огляду на викладене позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 29200,00 грн та понесені судові витрати у виді судового збору у розмірі 2422,40 грн, витрати на правовоу допомогу розмірі 6000,00 грн Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 01.03.2024 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 15.04.2024 залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Мілоан". Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 22.05.2024 справу призначено до судового розгляду. Позивач у судове засідання свого представаника не направив, звернувся до суду із письмовою заявою про розгляд справи без його участі. Відповідач та третя особа у судове засідання не з`явилися без пояснення причин своєї неявки. При цьому відповідач неодноразово був повідомленим про розгляд справи в порядку, визначеному п. 1 ч. 8, ст. 128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №0600268999393, №0600253297651, №0600258657699 в матеріалах справи. Крім того, відповідач викликався у судове засідання шляхом розміщення оголошення про виклик особи на офіційному веб-сайті судової влади України. Протягом визначеного судом строку відзив на позовну заяву відповідач також не подав. Відповідно до ч. 8\~ст.178ЦПК України\~суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ч. 14 ст.\~7, ч. 2 ст.\~247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" зареєстроване як юридична особа, основний вид економічної діяльності 64.99 - надання інших фінансових послуг. З матеріалів справи вбачається, що 22.07.2021 року між [PERSON] (Позичальник) та ТОВ «Мілоан» (Кредитодавець) був укладений електронний договір про споживчий кредит №4433161, згідно з п.1.1 якого Кредитодавець на умовах визначених цим договором зобов`язався надати Позичальнику грошові кошти, а Позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом. Пунктом 1.2 Договору визначено, що розмір кредиту становить 8000,00 грн. Згідно з п.1.3, 1.4 Договору кредит надається строком на 30 днів з 22.07.2021 до 21.08.2021. Згідно з п.1.5.1 комісія за надання кредиту становить 1600,00 грн, яка нараховується за ставкою 20% від суми кредиту одноразово. Відповідно до п.1.5.2 - тип процентної ставки фіксована, яка становить 1,5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом у межах строку кредитування, указаного в п.1.3. Згідно з умовами договору стандартна (базова) ставка у розмірі 5,00% за кожен день користування кредитом застосовується у випадку продовження строку кредитування, указаного в п.1.3 договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника указана у п.1.5 договору і становить 13200,00 грн, вона складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом. Договором (п.2.3) передбачено можливість пролонгації кредиту на пільгових умовах та на стандартних умовах. Для продовження строку кредитування на пільгових умовах позичальник повинен вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. У такому випадку проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 1.5% за кожен день користування кредитом. На стандартних базових умовах відповідно до п.2.3.1.2 договору, позичальник може продовжити користування кредитними коштами на один день шляхом продовження користування кредитни коштами після завершення строку кредитування. Таке продовження строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Протягом періоду, на який продовжено строк кредитування на стандартних умовах проценти за користування кредитом нараховуються за стандартною базовою ставкою 5.0% за кожен день користування кредитом. Додаток №1 до цього договору містить графік розрахунку та орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка становить 13200,00 грн, з яких: 8000,00 грн - тіло кредиту, 3600,00 грн - проценти за користування кредитом, 1600,00 грн - комісія за надання кредиту. Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 8000,00 грн за кредитним договором №4433161 підтверджується платіжним дорученням №51863257 від 22.07.2021. Згідно з п.3.2.6 Кредитного договору Кредитодавець має право відступати право вимоги за Кредитом третім особам відповідно до чинного законодавства України. 11.11.2021 року між ТОВ «Мілоан» (Кредитор) та ТОВ «ФК «ДІДЖИ ФІНАНС» (Новий кредитор) укладено Договір відступлення прав вимоги №12Т, за яким ТОВ "Мілоан" передає Новому кредитору за плату, а Новий кредитор приймає належні Кредиторові права грошової вимоги (Права вимоги) до Боржників за Кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками. Згідно з п.6.2.3 Договору права вимоги переходять но Нового Кредитора з моменту підписання сторонами цього Договору. Згідно з Розділом 2 Договору відступлення прав вимоги "Реєстр Боржників" - погоджений сторонами список з переліком особистих даних Боржників і розмірів грошових зобов`язань кожного з боржників із зазначенням суми заборгованості. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №12Т від 11.11.2021 у вказаному Реєстрі значиться [PERSON] , ІПН [NUMBER] , номер кредитного договору 4433161, дата підписання договору 22.07.2021, сума заборгованості разом 37200,00 грн, сума заборгованості за тілом кредиту 8000,00 грн, сума заборгованості за відсотками 21200,00 грн. Платіжні інструкції 1913, 1923, 1893, 1855,1777, 27, 1756, 1752, №71172 підтверджують сплату Кредитором Новому кредитору суми фінансування за указаним Договором відступлення прав вимоги. Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина другої статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19. Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Законом України "Про електронну комерцію", електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини третьої статті 11 Законом України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частиною восьмою статті 11 Законом України "Про електронну комерцію" встановлено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За нормами статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною першою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За частиною 1 статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до частини 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Таким чином, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18 (провадження №12-1гс21, пункт 38) навела такі ознаки, що притаманні договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Згідно з статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. З матеріалів справи вбачається, що 22.07.2021 між ТОВ «Мілоан» і відповідачем було укладено договір про споживчий кредит №4433161.Указаний кредитний договір був укладений у електронній формі, що відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»,Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про захист прав споживачів`та не суперечить приписам ч.1 ст.205, ст.ст.207, 627-628, ч.2 ст.639 ЦК України. Досліджені у справі докази свідчать, що відповідач ознайомився і погодився з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, які виписані у договорі. Зокрема, розмір кредиту - 8000,00 грн, розмір процентної ставки у 1,5% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, строк кредитування - 30 днів, орієнтовна загальна вартість кредиту у розмірі 13200,00 грн указані у кредитному договорі та у анкеті - заяві на кредит від 22.07.2021, з якою відповідач звернувся до ТОВ "Мілоан". Тобто відповідач розумів, що підписує та укладає кредитний договір на вищевказаних умовах. Всупереч умов укладеного кредитного договору, зобов`язання щодо повернення кредитних коштів у розмірі 8000,00 грн належним чином не виконувалися, у зв`язку з чим, виникла заборгованість, яка підлягає стягненню. Вказані обставини відповідач не спростував належними та допустимими доказами. Отже, матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що 22.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем був укладений кредитний договір №4433161 в електронній формі, умови якого позивачем були виконані. Відповідач у передбачений договором заборгованість не повернув. Також позивачем доведено, що за Договором відступлення прав вимоги №12Т від 11.11.2021 до нього від ТОВ "Мілоан" перейшло право вимоги до відповідача за указаним кредитним договором. Разом з тим суд виснує, що указаний у позовній заяві розмір відсотків за користування кредитом у розмірі 21200,00 грн є не доведеним позивачем, так як не підтверджується наданими суду доказами. Так, за умовами кредитного договору позивач брав кредит на строк 30 днів із сплатою фіксованої процентної ставки за кожен день користування кредитом у розмірі 1.5% у день. У графіку платежів, який є невід`ємною частиною кредитного договору, указана сума процентів за весь період користування кредитом 3600.00 грн. Кредитним договором передбачено пролонгацію кредиту, однак позивачем не надано суду жодного доказу про те, що така пролонгація і на яких умовах відбулася, як і не надано розрахунку розміру відсотків при пролонгації. Суд зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема, щодо виникнення кредитних договірних правовідносин між сторонами на підставі кредитного договору та невиконання відповідачем взятих на себе за договором грошових зобов`язань, суму боргу, подавши суду належні і допустимі докази, оскільки обов`язок подання доказів покладається на сторони. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Вирішуючи спір, суд застосовує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, у якій припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 цього Кодексу, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання; З урахуванням зазначеного вище суд дійшов висновку, що ТОВ «Діджи Фінанс» не доведено належними та допустимими доказами, що розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 21200,00 грн. За таких обставин суд стягує з відповідача на користь позивача розмір відсотків, який був узгоджений між сторонами кредитного договору - 3600,00 грн. Статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України). Ураховуючи те, що позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти разом з процентами вчасно не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ "ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС", а саме: за договором про споживчий кредит №4433161 від 22.07.2021 у загальній сумі 11600,00 , яка складається із 8000,00 грн - заборгованості за тілом кредитом, 3600,00 грн - заборгованості за процентами за користування кредитом. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (позов задоволено на 39,7%), отже судовий збір у розмірі 2422,40 грн, сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду, підлягає стягненню із відповідача у розмірі 961,69 грн. Відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами і згідно з п.3 ч.2 ст.141 ЦПРК України у разі часткового задоволення позову такі витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесені позивачем витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн підтверджені належними доказами і підлягають стягненню із відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2382,00 грн.

Outcome: partial