Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

У липні 2024 року [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій просив встановити факт перебування [PERSON] , [INFO] на утриманні [PERSON] . Заява мотивована тим, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який 22.07.2013 розірвано заочним рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області по справі №149/1113/13-ц. Від вказаного шлюбу народилася донька [PERSON] , [INFO] . З довідки виданої Першим відділом Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №83103 від 21.05.2024 вбачається, що станом на 01.05.2024 аліменти [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки виплачені в повному обсязі. 29.04.2014 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Від вказаного шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] [PERSON] звернувся до [INFO] із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Однак, комісією [INFO] за результатами розгляду заяви повідомлено, що протоколом №3 від 21.06.2024 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні [PERSON] відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Причиною відмови, поміж іншого, зазначено: відсутність рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного, що є обов`язковим відповідно до Додатку 5 до Постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період». Для підтвердження права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту перебування доньки від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] , на його утриманні. В судовому засіданні представник заявника - адвокат Куций К.С. заяву підтримав повністю, надав пояснення аналогічні змісту заяви. Представник заінтересованої особи [INFO] до судового засідання не з`явився, однак на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника. Також подано суду пиьмові пояснення щодо заяви. Клопотання мотивоване тим, що подана заява про встановлення факту, що має юридичне значення, не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні. У разі незгоди [INFO] надати відстрочку від призову під час мобілізації ці дії/бездіяльність можуть бути оскаржені у встановленому законом порядку, а не шляхом подання заяви в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення. Заінтересована особа [PERSON] до судового засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Юридичні факти - це обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Відповідно до частини сьомої статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Звертаючись до суду з цією заявою, [PERSON] просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме перебування на його утриманнідочки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 1 СК України питання регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку, здійснюється Сімейним кодексом України (далі - СК України). Згідно з ч. 1 ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені статтями 150-151 СК України. Згідно зі статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. При цьому, батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними. При цьому, сімейні відносини, як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, котрі поділяються на юридичні дії (спричинення яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини). В силу положень Цивільного кодексу України у момент народження фізичної особи, у неї виникає цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обов`язки) та припиняється у момент її смерті (стаття 25 ЦК України), а з підстав встановлених цим Кодексом виникає цивільна дієздатність (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання), котра може бути обмежена виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 30 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 15 СК України, якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України підставою для позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків. Відтак з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися. Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який між ними розірвано 22.07.2013 заочним рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області по справі №149/1113/13-ц (а.с. 7-8). Батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.12.2022 (а.с. 9). З довідки №83103 від 21.05.2024, виданої Першим відділом державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) вбачається, що згідно з матеріалами виконавчого провадження [NUMBER], відкритого 03.02.2016 по виконанню виконавчого листа по справі №149/2338/15-ц, виданого 02.11.2015 Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частина з всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного її віку, щомісячно і до досягнення донькою повноліття, починаючи з 14.08.2015 року, що пред`явлений до примусового виконання 03.02.2016. Станом на 01.05.2024 аліменти виплачені в повному обсязі (а.с. 10). 29.04.2014 [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 29.04.2014 (а.с. 11). Від вказаного шлюбу народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 12-13). Згідно з тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного № [NUMBER] від 12.12.2022, [PERSON] придатний до проходження військової служби за станом здоров`я 06.12.2022 (а.с. 5). Згідно з повідомленням №362/420 від 21.06.2024, комісією [INFO] розглянуто заяву [PERSON] та підтвердні документи щодо надання відстрочки від призову на військову службу мобілізації, на особливий період відповідно до пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». За результатами розгляду повідомлено, що протоколом від 21.06.2024 №3 (пункт 3.66.) комісія ухвалила рішення про відмову у наданні [PERSON] відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та повідомляє, що він підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на загальних підставах. Причини відмови: відсутність рішення суду про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), або рішення опіки і піклування про визначення місця проживання з тим із батьків, який є військовозобов`язаним, або письмовий договір між батьками про те з ким будуть проживати діти та участь другого з батьків у їх вихованні, або рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного, які є обов`язковими відповідно до Додатку 5 до постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» (а.с. 6). Статтею 141 СК України встановлено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладено на її батьків. СК України визначені способи виконання батьками своїх обов`язків щодо утримання неповнолітньої дитини. Так, зокрема статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (частина перша). За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (частина друга). Кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, за рішенням суду (частина третя). Батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується (частина перша статті 189 СК України). Сімейним кодексом України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (частина перша статті 14, частина перша статті 15 СК України). Разом з тим, в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), котрі мають бути підтверджені виключно цивільно-правовими актами (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім), та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються, та не потребують додаткового підтвердження того, що один з батьків самостійно виконує їх. Судом встановлено, що неповнолітня донька заявника [PERSON] проживає окремо від нього разом із своєю мамою. Заявник зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] згідно з рішенням суду, станом на 01.05.2024 аліменти виплачені в повному обсязі. Спір між заявником та матір`ю неповнолітньої [PERSON] щодо виховання та утримання дитини відсутній. Відтак, додатково встановлювати факт утримання заявником своєї неповнолітньої доньки [PERSON] не потрібно, оскільки вказане визначено законом та рішенням суду. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви.

Outcome: dismissed