Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

У грудні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, з урахуванням уточнень якого, просив зняти арешт нерухомого майна, яке належало за життя [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) накладений Бабушкінським ВДВС ДМУЮ в межах виконавчого провадження №37976324 від 14.05.2013 року. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] , яка свого часу оформила на позивача заповіт. Після поховання бабусі, 29.05.2023 року позивач звернувся до нотаріуса для оформлення документів на спадщину. Документи на спадщину оформлює приватний нотаріус Черновська Л.Г. (третя особа). Під час оформлення спадщини у вигляді частини будівлі за адресою: [ADDRESS] , стало відомо, що на неї накладено арешт відповідно до виконавчого листа по справі № 200/5175/13ц від 01.10.2013р,. виданого Бабушкінським районним судом міста Дніпропетровська та виконавчого листа по справі № 200/178/13-ц від 15.04.2014р. виданого Бабушкінським районним судом міста Дніпропетровська. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна об`єкта нерухомого майна за № 356943915 від 04.12.2023 року, на частину будинку [ADDRESS] Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби управління юстиції Дніпропетровської області накладено арешт на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 37976324, виданої 14.05.2013 року, особа, майно якої обтяжується - [PERSON] . У березні 2018 року борг за вищезазначеним виконавчим провадженням було сплачено, виконавче провадження було закінчено, про що свідчить відсутність даних [PERSON] в Єдиному реєстрі боржників, але державний виконавець забув зняти арешт з нерухомого майна, що в дійсний момент є спадщиною позивача. \~ \~ \~ \~Наявність арешту майна є обставиною, через яку у позивача існують перешкоди у вільному розпорядженні спадковим майном. У зв`язку з викладеним, позивач звернувся до суду з даним позовом. \~ \~ \~ \~Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.01.2024 року по даній справі відкрито провадження. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 01.04.2024 року витребувано від приватного нотаріуса Черновської Людмили Григорівни належним чином завірену копію спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] та витребувано від Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному району міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 37976324. \~ \~ \~ \~06.05.2024 року на виконання вимог ухвали суду від 01.04.2024 від Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному району міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), надійшли документи, з яких вбачається, що стягувачем у виконавчого провадження № 37976324, була [PERSON] . \~ \~ \~ \~14.05.2024 року на виконання вимог ухвали суду від 01.04.2024 року від приватного нотаріуса Черновської Людмили Григорівни надійшла спадкова справа № 118/2023, яка заведена після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . \~ \~ \~ \~Так, відповідно до спадкової справи № 118/2023 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] та [PERSON] . \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 14.05.2024 року залучено до участі у справі, як третіх осіб які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - [PERSON] та [PERSON] . \~ \~ \~ \~Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.07.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду. \~ \~ \~ \~Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій прохав справу розглянути у його та позивача відсутність, на підставі наявних у ній доказів. Позовні вимоги підтримав та прохав задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився, письмових заяв чи клопотань не подавав. \~ \~ \~ \~Треті особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, письмових заяв чи клопотань не подавали. \~ \~ \~ \~Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Черновська Людмила Григорівна у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. \~ \~ \~ \~Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день, час та місце її розгляду, про відкладення справи не клопотали, неявка представників не є перешкодою для вирішення справи, матеріали справи містять достатньо доказів для її вирішення, судом ухвалено рішення по суті позовних вимог. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , згідно копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 12.05.2023 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану місті Дніпрі. Згідно копії заповіту ННЕ 730001 завіреного 31.05.2019 року, [PERSON] заповіла все належне їй майно позивачу [PERSON] . Згідно копії договору купівлі-продажу № НМР 837231 від 20.04.2007 року [PERSON] продала, а [PERSON] придбала 56/100 частин домоволодіння за [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 20.03.2009 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] належить 87/100 частин домоволодіння [ADDRESS] . Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 356943915, виданої 04.12.2023 року на 56/100 частин домоволодіння за [ADDRESS] накладено арешт на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 37976324, виданої 14.05.2013 року, особа, майно якої обтяжується - [PERSON] . Згідно інформаційної довідки зі спецрозділу по ВП № 37976324, наданої Першим Правобережним відділом державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному району міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), 11.06.2013 року було завершено ВП № 37976324 на підставі п.8 ч. 1 ст. 49 ЗУ Про виконавче провадження (фактичне повне виконання рішення). З копії відповіді Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 16.07.2021 року № 16606/02-64/1544 вбачається, що згідно з даними автоматизованої системи виконавчого провадження та відповідно до інформації, наданої Шевченківським відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), встановлено, що у відділі ДВС з 10.10.2013 по 13.03.2018 перебувало виконавче провадження № 40110798 з примусового виконання виконавчого листа № 200/5175/13ц від 01.10.2013, виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості в розмірі 19176 грн., судового збору в розмірі 229,40 грн., а всього 19405,40 грн. Дане виконавче провадження 13.03.2018 завершено, відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з фактичним виконання рішення в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Також, встановлено, що у відділі ДВС з 22.04.2014 по 13.03.2018 перебувало виконавче провадження № 43040080 з примусового виконання виконавчого листа № 200/178/13-ц від 15.04.2014, виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики у розмірі 23970 грн. Дане виконавче провадження 13.03.2018 завершено, відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з фактичним виконання рішення в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Частиною четвертою статті 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про цивільне право, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження». Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24 травня 2021 року в справі № 712/12136/18 (провадження № 61- 4726сво19). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 8 листопада 2019 року у справі №643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37). Відповідно до ст. 40 ЗУ Про виконавче провадження, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 р. Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватись своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи, що усі існуючі виконавчі провадження щодо [PERSON] були завершені ще у березні 2018 року, а також з урахуванням того, що [PERSON] померла [INFO] і арешт на її майно не був знятий, таким арештом порушуються права спадкоємців на спадщину. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази з урахуванням наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що наявність накладеного обтяження майна порушує права позивача, що, в межах заявлених позовних вимог, дає підстави для задоволення позову, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо. Будь-яких доказів на спростування позовних вимог суду не надано. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд покладає судові витрати по справі на сплату судового збору на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved