Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

30.08.2024 представник заявника [PERSON] адвокат Писко С.І. звернулася до суду зі зазначеною заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , на строк шість місяців, яким заборонити останньому: перебувати у місці спільного проживання (перебування) за адресою: [ADDRESS] з [PERSON] , наближатися на відтань менше 200 до місця проживання ( перебування), [PERSON] та контактувати та вести телефонні переговори з [PERSON] . В обґрунтування поданої заяви покликається на те, що заявник [PERSON] тривалий час потерпає від домашнього насильства з боку її співмешканця - [PERSON] , а саме: щодо неї застосовується психологічне насильство, погрози фізичного знищення, залякування, приниження і образи нецензурними словами. [PERSON] постійно вчиняє сварки, чим завдає шкоду психічному та фізичному здоров`ю [PERSON] . Зокрема, [PERSON] , є особою, раніше неодноразово притягнутою до відповідальності за вчинення домашнього насильства заст. 173-2 КУпАП щодо своєї співмешканки - [PERSON] , із якою він спільно проживає однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, що підтверджується постановами Старосамбірського районного суду Львівської області від 16.05.2023р., 16.02.2024 року та 23.07.2024 року. Згідно цих постанов [PERSON] неодноразово перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: [ADDRESS] , маючи прямий умисел на заподіяння психологічних страждань на ґрунті неприязних відносин систематично вчиняв психологічне насильство відносно своєї співмешканки - [PERSON] , яке виражалосьу словесних образах потерпілої нецензурними словами, погрозах фізичною розправою, чим принижував її честь і гідність та завдав шкоди психічному здоров`ю постраждалої. У вищевказаний період [PERSON] також неодноразово порушував заборону на перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи, що була встановлена йому терміновими заборонними приписами стосовно кривдника та обмежувальним приписом відносно нього. Зазначає, що 21.08.2024 року до Старосамбірського районного суду Львівської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12024141320000192 від 01.04.2024 року про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України (домашнє насильство), який на даний час розглядається (справа №455/2012/24), де [PERSON] є потерпілою. Вказує, що Старосамбірським районним судом Львівської області 11.10.2023р. видавався обмежувальний припис стосовно [PERSON] (справа №455/2095/23), яким визначено наступні заходи тимчасового обмеження його прав, на строк 4 (чотири) місяці, а саме: - заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) за адресою: [ADDRESS] , з [PERSON] , [INFO] ; - заборонити наближатися на відстань менше 100 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] , [INFO] ; - заборонити контактувати та вести телефонні переговори з [PERSON] , [INFO] . Однак, цього було недостатньо для запобігання ризику повторного вчинення домашнього насильства щодо [PERSON] зі сторони [PERSON] , оскільки [PERSON] , будучи ознайомленим із вимогами обмежувального припису, неодноразово умисно не виконав обмежувальний припис, передбачений рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 11 жовтня 2023 року у зв`язку з чим вироком Старосамбірського районного суду Львівської області у справі №455/64/24 від 26.03.2024р., який набрав законної сили 24.06.2024р. [PERSON] визнаний винним в умисному невиконанні обмежувального припису особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 390-1 КК України. В судове засідання заявник [PERSON] та її представник адвокат Писко С.І. не з`явилися, від останньої надійшла заява в якій просить суд розглядати справу за відсутності заявника та її представника, заяву підтримує та просить її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про день та час судового засідання був повідомлений належним чином, заяв та клопотань до суду не надходило. Відповідно до ч. 1,2 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Відповідно до частини першої ст.24 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи(п. 9 ч.1 ст.1 Закону). Відповідно до\~ст.26\~Закону України\~"Про\~запобігання та\~протидію домашньому\~насильству"\~право звернутися\~до суду\~із заявою\~про видачу\~обмежувального припису\~стосовно кривдника\~мають: 1)\~постраждала особа\~або її\~представник; 2)\~у разі\~вчинення домашнього\~насильства стосовно\~дитини -\~батьки або\~інші законні\~представники дитини,\~родичі дитини\~(баба,\~дід,\~повнолітні брат,\~сестра),\~мачуха або\~вітчим дитини,\~а також\~орган опіки\~та піклування; 3)\~у разі\~вчинення домашнього\~насильства стосовно\~недієздатної особи\~-\~опікун,\~орган опіки\~та піклування. Обмежувальним\~приписом визначаються\~один чи\~декілька таких\~заходів тимчасового\~обмеження прав\~кривдника або\~покладення на\~нього обов`язків: 1)\~заборона перебувати\~в місці\~спільного проживання\~(перебування)\~з постраждалою\~особою; 2)\~усунення перешкод\~у користуванні\~майном,\~що є\~об`єктом права\~спільної сумісної\~власності або\~особистою приватною\~власністю постраждалої\~особи; 3)\~обмеження спілкування\~з постраждалою\~дитиною; 4)\~заборона наближатися\~на визначену\~відстань до\~місця проживання\~(перебування),\~навчання,\~роботи,\~інших місць\~частого відвідування\~постраждалою особою; 5)\~заборона особисто\~і через\~третіх осіб\~розшукувати постраждалу\~особу,\~якщо вона\~за власним\~бажанням перебуває\~у місці,\~невідомому кривднику,\~переслідувати її\~та в\~будь-який\~спосіб спілкуватися\~з нею; 6)\~заборона вести\~листування,\~телефонні переговори\~з постраждалою\~особою або\~контактувати з\~нею через\~інші засоби\~зв`язку особисто\~і через\~третіх осіб. Рішення\~про видачу\~обмежувального припису\~або про\~відмову у\~видачі обмежувального\~припису приймається\~на підставі\~оцінки ризиків. Обмежувальний\~припис видається\~на строк\~від одного\~до шести\~місяців. Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18). Згідно з ч.8 ст.26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" порядок видачі судом обмежувального припису визначається\~Цивільним процесуальним кодексом України. Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. В силу статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно положень глави 13 Розділу IV ЦПК України справи про видачу і продовження обмежувального припису розглядаються судами в порядку окремого провадження. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів заінтересованих осіб. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). У разі неможливості надати докази, визначені пунктом 3 частини першої цієї статті, до заяви може бути додано клопотання про їх витребування. За таких обставин, положеннями чинного ЦПК України чітко зазначено, що звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису заявник повинен надати суду докази, що підтверджують необхідність видачі судом обмежувального припису. Виняток із вищенаведеного поширюється лише на випадки не можливості надання доказів, у разі чого заявником може бути подане клопотання про їх витребування. Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 11.10.2023 видавався обмежувальний припис стосовно [PERSON] (справа №455/2095/23), яким визначено наступні заходи тимчасового обмеження його прав, на строк 4 (чотири) місяці, а саме: - заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) за адресою: [ADDRESS] , з [PERSON] , [INFO] ; - заборонити наближатися на відстань менше 100 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] , [INFO] ; - заборонити контактувати та вести телефонні переговори з [PERSON] , [INFO] Крім того, [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст.173-2 КУпАП щодо своєї співмешканки - [PERSON] , із якою він спільно проживає однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, а також неодноразово порушував заборону на перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи, що була встановлена йому терміновими заборонними приписами стосовно кривдника, що підтверджується постановами Старосамбірського районного суду Львівської області від 16.05.2023 року та 16.02.2024 року, 23.07.2024 року. Окрім цього, як вбачається із копії вироку Старосамбірського районного суду Львівсьокї області від 26.03.2024, який було змінено в частині призначення покарання ухвалою Львівського апеляційного суді від 24.06.2024 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.. 390-1 КК України, а саме в умисному невиконання обмежувального припису особою, щодо якої такі заходи застосовані судом. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи вищенаведені докази, суд констатує, що заявниця [PERSON] зазнала зі сторони заінтересованої особи [PERSON] домашнього насильства у формі психологічного насильства, а відтак, наявні обґрунтовані ризики продовження вчинення заінтересованою особою насильства відносно заявниці у майбутньому та настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог заявниці. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, з урахуванням оцінки ризиків та з метою уникнення у майбутньому домашнього насильства у будь-якому прояві, захисту прав постраждалої [PERSON] , суд вважає за необхідне видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] у вигляді заходів тимчасового обмеження його прав строком на шість місяців, а саме: перебувати в місці проживання (перебування) та наближатись на відстань менше ніж 100 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а також заборонити контактувати та вести телефонні переговори з [PERSON] . При цьому, суд вважає, що саме такий строк дії обмежувального припису як шість місяців є пропорційним та необхідним, у тому числі для запобігання подальшого розвитку конфлікту, захисту здоров`я особи. Разом з тим, суд не вбачає правових підстав для застосування таких обмежень як заборона наближення на відстань менше 200 м до місця проживання ( перебування), [PERSON] , оскільки заявником такі вимоги не обґрунтовано та належними та допустимими доказами не було доведено, що вказані обмеження слід застосувати до заінтересованої особи. Відповідно до частини першої статті 350-6 Цивільного процесуального кодексу України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. З огляду на вищевикладене, заява [PERSON] про видачу обмежувального припису, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, однак лише частково, з наведених вище мотивів та підстав. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: partial