Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

9 липня 2024 року позивачка [PERSON] звернулася до Машівського районного суду Полтавської області зі позовною заявою до [PERSON] , про розірвання шлюбу, у якій просила суд розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що з грудня 2020 року між нею та відповідачем фактично припинено шлюбні відносини, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечать її інтересам, у зв`язку з чим наполягала на розірвані шлюбу. У позовній заяві позивачка зазначала, що у неї та відповідача є спільні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Також просила відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] » та стягнути з відповідача понесені судові витрати. Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 23 липня 2024 року цивільну справу передано за територіальною підсудністю на розгляд до Козельщинського районного суду Полтавської області. 14 серпня 2024 року цивільна справа надійшла до Козельщинського районного суду Полтавської області. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2024 цивільну справу розподілено головуючій судді Козир В.П. Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 15 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Позивачка [PERSON] належним чином повідомлена про дату та місце судового розгляду (а.с. 35). Подала заяву, у якій позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] у розумінні п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлений про дату та місце судового розгляду (а.с. 33-34). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив таке. \~ \~ \~ \~ 30 жовтня 2018 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб у Олешківському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 127, що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб від 27 червня 2023 року серії [NUMBER] (а.с. 4). Подружжя має спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження(а.с. 5,6). Відповідно до ч. 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 110, 111, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, суд уважає, що позовна вимога позивача про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки можливості відновлення подружніх стосунків між сторонами судом не встановлено, подальше спільне проживання суперечить інтересам позивачки, а примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З врахуванням позиції позивачки суд вважає, що останній необхідно після розірвання шлюбу відновити прізвище « [PERSON] ». На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачкою при зверненні до суду судового збору, про що свідчить квитанція про сплату судового збору (а.с. 1). З врахуванням того, що позов підлягає задоволенню, суд в силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України, приходить до висновку про стягнення судових витрат у вигляді судового збору з відповідача на користь позивачки у сумі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved