Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

21.09.2024 року [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, у якому просила суд стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , аліменти на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] , між нею [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що зроблено відповідний актовий запис за №2844 та видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 23.12.2017 року. Від шлюбу вони мають одного малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 06.10.2020 року. Подружнє життя у них не склалось, вони тривалий час проживають окремо і фактично сімейні стосунки відсутні. Тому в Києво-Святошинському районному суді Київської області, судді Пінкевич Н.С., перебуває на розгляді цивільна справа № 369/3851/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Спільна дитина, [PERSON] , станом на дату подання позовної заяви проживає разом із Позивачем. Всі встановлені законодавством обов`язки по вихованню та утриманню дитини на даний час самостійно виконує позивач. [PERSON] останні місяці матеріальної допомоги на утримання сина не надає. В добровільному порядку не виконує своїх обов`язків по утриманню малолітньої дитини, не сплачує аліментів на її утримання. При цьому спільна дитина потребує значних витрат для забезпечення належного рівня життя, зокрема, витрати на одяг, харчування, медичний догляд, її розвиток, навчання та розширення кругозору. Нажаль, позивач і відповідач не досягли жодних домовленостей щодо того, яким способом батько буде виконувати свій обов`язок перед дитиною та, відповідно, який розмір аліментів сплачуватиме на її утримання, тому що мені невідомо, де зараз проживає Відповідач. Ніяких зв`язків з дитиною та з нею не підтримує. При цьому, батько вже досить тривалий час взагалі не виконує жодним чином свого обов`язку по утриманню дитини. У зв`язку з чим, саме матір одноосібно здійснює всі необхідні витрати на дитину. Однак, сімейним законодавством, на батька покладено симетричний обов`язок забезпечувати повноцінний та всебічний розвиток дитини та усі її необідні потреби, що безумовно є підставою стягнення аліментів в примусовому порядку. Так, як Відповідач інших осіб на утриманні не має, отримує постійний гарний дохід, є фізичною особою-підприємцем, має нерухоме майно, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому вважаю, він може сплачувати такий розмір аліментів. 29.02.2024 р., вона звернулась з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину до Києво-Святошинського районного суду Київської області. 08.03.2024 р. суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Пінкевич Н.С., розглянувши заяву [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини з [PERSON] , відмовив у його видачі. На підставі вищевказаного просила суд позов задовольнити. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.04.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Відповідач [PERSON] до суду відзив не направив. У судове засідання сторони не з`явились. Про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Позивачка [PERSON] до суду направила заяву у якій просила суд розгляд справи проводити без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не відомі. Заяв та клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі\~неявки\~всіх\~учасників справи\~у\~судове\~засідання,\~яким\~завершується\~розгляд справи,\~або\~розгляду\~справи без\~повідомлення\~(виклику)\~учасників\~справи,\~суд\~підписує\~рішення без\~його\~проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України). У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши надані письмові докази у сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст.\~2\~ЦПК\~України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 23.12.2017 року, між нею [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що зроблено відповідний актовий запис за №2844 та видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 23.12.2017 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 06.10.2020 року. У відповідності до ч. 8 ст.\~7\~СК\~України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами частини 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. До того ж, обов`язок утримувати дитину у рівній мірі покладається як на матір, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної\~ради\~України\~№ 789-XII\~від\~27.02.1991 року Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Згідно з частинами 1, 2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. У відповідності до ст.\~182\~СК\~України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька дитини визначається судом. Частиною 3 ст.\~181\~СК\~України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст.\~184\~СК\~України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч. 2 ст. 184 СК України). У відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, аліменти на дитину підлягають стягненню з 29.09.2023 року. Відповідно до ст.\~430\~ЦПК\~України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. З огляду на встановлені у справі обставини, що мають юридичне значення та наведені положення Закону, а також виходячи з того, що спільна дитина сторін проживає разом із позивачкою, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік дитини, суд вважає необхідним присудити до стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позовної заяви 18 березня 2024 року, до досягнення дитиною повноліття. Відомостей про незадовільний стан здоров`я відповідача суду не надано. Окрім того, у суду відсутні дані про те, що на утриманні відповідача знаходяться інші особи, які в силу закону потребують його матеріальної підтримки. Згідно ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Суд вважає, що 1/4 частина від всіх видів заробітку (доходу) на одну дитину є саме тим розміром аліментів, який відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, які мають нести обоє батьків на утримання дитини. Крім того, позивачка не позбавлена в майбутньому звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь витрат на лікування або навчання дітей у порядку ст. 185 СК України або збільшення розміру аліментів згідно ст. 192 СК України. Оскільки позивач згідно Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 1211, 20 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved