Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

У січні 2024 року адвокат Яроміч Ольга Володимирівна звернулася до суду з позовом, в інтересах [PERSON] , до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, в якому просила: визначити [PERSON] , [INFO] , додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , [INFO] . На момент смерті матері позивач проживав та на даний час проживає на території Фінляндії. Позивач не мав можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з територіальною віддаленістю від місця відкриття спадщини та враховуючи, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 на території України введено воєнний стан, який триває станом на дату подання цієї позовної заяви. Позивачу відомо, що Постановою Кабінету Міністрів України № 480 від 19.04.2022 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо діяльності нотаріусів та функціонування єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану» було внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» пунктом 3 якої визначено, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється, у зв`язку з чим позивач був переконаний, що зможе подати заяву після закінчення військових дій. Однак постановою Кабінету Міністрів України № 719 від 24.06.2022 вищезазначений пункт викладено в новій редакції та передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше, ніж на 4 місяців, у зв`язку із чим строк подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері закінчився 02.12.2022. Про ці зміни позивачу стало відомо лише в середині лютого 2023 року, коли строк вже було пропущено. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом. Крім нього, спадкоємцем за законом є дочка спадкодавця [PERSON] 06.04.2023 на підставі нотаріальної довіреності позивач уповноважив [PERSON] та [PERSON] на оформлення спадкових прав на майно, яке залишилось після смерті матері. 12.04.2023 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса уманського районного нотаріального округу Пархоменко\~Н.М. із заявою про прийняття спадщини. Однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із тим, що не подано документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій та неприйняттям [PERSON] спадщини у встановлений законом строк. Звернула увагу суду, що [PERSON] через свого представника по довіреності уже звертався до суду з позовом. Попередня заява позивача була залишена без розгляду, оскільки справа мала не малозначний характер, а також те, що позов в інтересах [PERSON] було подано представником за довіреністю, який не є професійним адвокатом. Позивач пропустив строк для прийняття спадщини з наступних причин, зокрема: у зв`язку із введенням на території України воєнного стану та веденням бойових дій у країні; у зв`язку із суперечливими положеннями закону щодо перебігу строку для прийняття спадщини, які протягом відведеного для прийняття спадщини періоду часу декілька разів кардинально змінювалися таким чином, що були непередбачуваними для спадкоємця та в кінцевому етапі мали своїм наслідком пропущення строку для подачі позивачем заяви про прийняття спадщини. Також просила суд врахувати ту обставину, що пропущений позивачем строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним, більш того, останній вважав, що діє у відповідності до вимог чинного законодавства. 02.04.2024 представником відповідача [PERSON] адвокатом Кецкалом В.В. подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він просив суд відмовити повністю в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та стягнути з позивача [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по справі, включаючи 15000 грн 00 коп. витрат на правничу допомогу. У відзиві зазначив, що позов не визнають та заперечують проти його задоволення по всім заявленим позовним вимогам. Вважає, що наведені у позові підстави для поновлення позивачу строку для прийняття спадщини є несуттєвими та такими, що не дають підстав для задоволення заявленого позову. Проживання позивача за кордоном не свідчить про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою через досить тривалий проміжок часу про прийняття спадщини. Позивач знав про смерть спадкодавця, був обізнаний про процедуру подачі, видачі та легалізації документів, які видаються за кордоном, про свідчить його апостильована довіреність [PERSON] від 06.04.2023, який звертався до нотаріуса від імені позивача із заявою про прийняття спадщини. Посилання позивача на пропуск строку через введений в Україні воєнний стан є необґрунтованими. Більше того, позивачем не надано жодного доказу, що введення воєнного стану на територію України якимось чином створили йому непереборні обставини, що перешкоджали прийняти спадщину після смерті матері. Навпаки, надані ним докази свідчать про те, що на момент відкриття спадщини та на момент введення воєнного стану позивач на території України не перебував, у зоні бойових дій не знаходився, а тому не був позбавлений можливості звернутись у будь-яку дипломатичну установу України із заявою про прийняття спадщини після матері. Сам по собі факт введення воєнного стану в Україні не може бути підставою для автоматичного визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, адже такою підставою можуть бути лише обставини, що виникли внаслідок введення воєнного стану, які унеможливлюють звернення спадкоємця до уповноважених органів із заявою про прийняття спадщини протягом установленого законом строку, у даному випадку з 04.02.2022 по 04.08.2022. Також посилання позивача на суперечливі положення закону не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки він сам посилається на те, що було збільшено строк з 6 на 10 місяців, який ним же і було пропущено. Крім того, постановою Верховного Суду від 25.01.2023 у справі № 676/47/21 було констатовано те, що пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню. А тому доводи позивача у цій частині є безпідставними та надуманими. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Яроміч О.В. не з`явились, адвокат Яроміч О.В. 28.05.2024 подала письмову заяву, в якій просила розглянути справу без участі позивача та його представника. Зазначила, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Кецкало В.В. у судовому засіданні просили суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Також просили суд вирішити питання про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу. Вислухавши відповідача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено частиною другою вказаної статті. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. \~У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону\~(стаття\~5 ЦПК України). Статтями 1216 та 1217 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За змістом ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Судом встановлено, що [INFO] у віці 72 років у селі Старі Бабани Уманського району Черкаської області померла [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] , [INFO] , є сином спадкодавця [PERSON] та спадкоємцем після її смерті за законом, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого (повторно) 09.05.2023. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй на праві власності майно. Постановою приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Пархоменко Н.М. від 12.04.2023 відмовлено [PERSON] , який діє від імені [PERSON] , у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на частку квартири [ADDRESS] і частку житлового будинку [ADDRESS] , у зв`язку з неподанням документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, та неприйняттям [PERSON] спадщини у встановлений законом строк. У постанові зазначено, що приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Пархоменко Н.М. 13.04.2022 заведена спадкова справа № 39 за 2022 рік, після померлої [INFO] [PERSON] за заявою дочки померлої [PERSON] про прийняття спадщини. За змістом ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. У ч. 2 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови №\~7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. При відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд України у постанові від 23.07.2017 у справі №\~6-1320цс17 висловив правову позицію та зазначив, що правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1)\~у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2)\~ці обставини визнані судом поважними. Частиною першою\~статті 253 ЦК України\~визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до частин першої, другої\~статті 255 ЦК України, якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції. Письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв`язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно. Представник позивача у позові як на поважність пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини зазначила такі причини, зокрема: -у зв`язку із введенням на території України воєнного стану та веденням бойових дій у країні; -у зв`язку із суперечливими положеннями закону щодо перебігу строку для прийняття спадщини, які протягом відведеного для прийняття спадщини періоду часу декілька разів кардинально змінювалися таким чином, що були непередбачуваними для спадкоємця та в кінцевому етапі мали своїм наслідком пропущення строку для подачі позивачем заяви про прийняття спадщини. Суд при розгляді справи не бере до уваги віддаленість місця проживання позивача. Також суд вважає необґрунтованими твердження представника позивача, що позивач не мав можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у зв`язку з введенням в Україні з 24.02.2022 воєнного стану, суд вважає, що наведені обставини не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позивач не був позбавлений можливості в інший час протягом зазначеного шестимісячного строку надіслати поштою до нотаріальної контори заяву (повідомлення, телеграму) про прийняття спадщини чи подати відповідну заяву або надіслати її консулу. Доказів того, що позивач за станом здоров`я фізично не міг цього зробити до суду не надано. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 148/2003/20 (провадження № 61-404св22). Крім того, суд враховує, що позивачем 12.04.2023 в період дії на території України воєнного стану, через свого представника за довіреністю [PERSON] подано до приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Черкаської області заяву про прийняття спадщини. Також суд відхиляє доводи представника позивача про суперечливі положення закону щодо перебігу строку для прийняття спадщини з таких підстав. Згідно з пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Вказаний пункт був виключений з 18.06.2023 постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату, державної реєстрації та функціонування державних електронних інформаційних ресурсів в умовах воєнного стану» № 469 від 09.05.2023. Разом із цим суд враховує, що правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються ЦК України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України. Пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню. До зазначеного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25.01.2023 у справі № 676/47/21 (провадження № 61-8014св22). Також аналогічні висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 21.06.2023 у справі № 175/1404/19, від 20.02.2024 у справі № 279/3762/23, від 08.04.2024 у справі № 334/2358/23. На цих підставах суд вважає безпідставними доводи представника позивача, викладені в позовній заяві, щодо дії нормативно-правових актів у часі, зокрема, що у період строку для прийняття спадщини діяв пункт 3\~постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», оскільки строк для прийняття спадщини визначається законом і вказаний пункт постанови суперечив статтям\~1270,\~1272 ЦК України, до яких законодавцем відповідні зміни не вносилися, а тому не може бути застосований. Суд враховує, що позивач у визначений у статті 1270 ЦК України шестимісячний строк з часу відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертався. Також не було подано таку заву до нотаріуса і з урахуванням пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164, яким збільшено такий строк на 4 місяці. Фактично звернувся з такою заявою до нотаріуса 12.04.2023, тобто з пропуском установленого законом строку. За таких обставин, зважаючи, що позивач із заявою про прийняття спадщини звернувся з пропуском установленого законодавством строку та не встановлено поважних причин для такого пропуску, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Враховуючи, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено, відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати зі сплати судового збору з відповідача стягненню не підлягають. Щодо вимог представника [PERSON] - адвоката Кецкала В.В. про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 15000 грн 00 коп. суд зазначає таке. Згідно зі\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору і витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини 1 та 2\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Із матеріалів справи вбачається, що відповідачеві [PERSON] надавалась правнича допомога адвокатом Кецкалом В.В., який здійснює свою діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю 236 від 14.11.1995, виданого Житомирською обласною КДКА на підставі рішення № 7 від 12.10.1995, та останній представляв інтереси відповідача за Ордером про надання правничої (правової) допомоги серії СА № 1081848, на підставі Договору про надання правничої допомоги № б/н від 01.04.2024. На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Кецкалом В.В. до позовної заяви додано: Договір про надання правової допомоги від 02.04.2024; Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат від 02.04.2024; Акт б/н виконаних робіт (наданих послуг) від 02.07.2024; квитанцію до прибуткового касової ордера № 1 від 02.04.2024 на суму 15000 грн. 00 коп. Відповідно до зазначених документів витрати на правничу допомогу становлять 15000 грн 00 коп. У постанові від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17 Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. З урахування вищевикладеного, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved