Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

В червні 2024 року позивач [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Епро Скул» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, посилаючись на наступні обставини. 10.09.2014 року між ним, [PERSON] (надалі по тексту позивач) та публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський», ідентифікаційний код юридичної особи 38619024, правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення права вимоги №7_БМ від 20.07.2020 року, укладеним з ТОВ «Діджи Фінанс», ідентифікаційний код юридичної особи 42649746, та Договором відступлення права вимоги №516/ФК-21 від 01.12.2021 року, укладеним з ТОВ «ФК «Укрфінстандарт», ідентифікаційний код юридичної особи 41153878, та Договором відступлення права вимоги №516/ФК-21/1 від 01.12.2021 є ТОВ «Фінансово-правова група Лекс» ідентифікаційний код юридичної особи 44371579 (Новий Кредитор), місцезнаходження: 01032, місто Київ, вулиця Льва Толстого, будинок 33, офіс 75 укладено Договір №200103629. Стягнення заборгованості проводиться за період з 10.09.2014 року по 16.11.2021 року. Сума заборгованості становить 17750,48 грн. (сімнадцять тисяч сімсот п`ятдесят гривень 48 копійок). 13.01.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем вчинено виконавчий напис № 1489 на підставі заяви ТОВ «Фінансово-правова група Лекс». Вчинення вищезазначеного виконавчого напису було обґрунтоване тим, що він нібито, мав перед банком заборгованість за кредитним договором № 200103629 від 10.09.2014 року в сумі 17750,48 грн. і допустив прострочення платежів. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача, розмірі 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок), які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача становить 18 600,48 грн. (вісімнадцять тисяч шістсот гривень 48 копійок). На підставі зазначеного вище виконавчого напису, 18 лютого 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедал Олександром Олександровичем було відкрито виконавче провадження із реєстраційним номером 68713449 щодо примусового стягнення з мене заборгованості на загальну суму 18 600,48 грн. Крім цього, по ВП № 68713449 він повинен ще сплатити основну винагороду приватного виконавця в сумі 1 860,04 грн. та розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 485,00 грн. 10.06.2023 року приватним виконавцем Канцедалом О.О. винесено Постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, що належить позивачу. При здійсненні виконавчих дій за ВП № 68713449 по виконанню виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих Олександра Олександровича № 1489 від 13.01.2022 року, приватним виконавцем Канцедал Олександром Олександровичем було стягнуто 3557,28 грн. з рахунку [PERSON] , який відкритий в АТ КБ "ПриватБанк", а саме: 21.06.2023 року - 1814,28 грн. призначення платежу: стягнення за ВП № 68713449 з виконання виконавчого документі: виконавчий напис № 1489, виданий 13.01.2022 (доказом є виписка по картці 5168755454941143 за період 19.06.2023-20.06.2023); 10.07.2023 року - 1743,00 грн. призначення платежу: стягнення за ВП № 68713449 з виконання виконавчого документі: виконавчий напис № 1489, виданий 13.01.2022 (доказом є виписка по картці 5168755454941143 за період 06.07.2023-10.07.2023). Не погоджуючись із вищевказаним виконавчим написом та постановою приватного виконавця, у червні 2023 року він звернувся із позовом до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 28 серпня 2023 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі № 357/8768/23 було виключено ТОВ «Фінансово-правова група Лекс» зі складу відповідачів та залучено правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю «Епро Скул» (місцезнаходження: 03151, місто Київ, вулиця Волинська, будинок 42, офіс 4, код ЄДРПОУ: 41901709) в зв`язку з тим, що 06.06.2023 року між ТОВ «Фінансово-правова група Лекс» та ТОВ «Укрглобал-Плюс» було укладено Договір відступлення права вимоги № 06062023-1, згідно з яким відбулося відступлення прав вимог у тому числі із за Договором №200103629 від 10.09.2014 року. Відповідно до умов Договору відступлення прав вимоги ТОВ «Укрглобал-Плюс» 06.06.2023 року набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до [PERSON] . 05.07.2023 року згідно з рішенням єдиного учасника ТОВ «Укрглобал-Плюс»\~ № 05.07.23 змінено найменування товариства на ТОВ «Епро Скул». Таким чином, ТОВ «Епро Скул» є правонаступником всіх прав та обов`язків ТОВ «Фінансово-правова група Лекс». 21 вересня 2023 року рішенням по справі № 357/8768/23 задоволено позовні вимоги [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Епро Скул», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Визнано виконавчий напис від 13.01.2022 року, зареєстрований в реєстрі за №1489, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-правова група Лекс» грошових коштів у загальній сумі 18 600,48 гривень таким, що не підлягає виконанню. Судове рішення набрало законної сили 27.10.2023 року. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Приватним виконавцем Канцедал Олександром Олександровичем 08.12.2023 року при винесенні Постанови про закінчення виконавчого провадження № 68713449 встановлено: рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.09.2023 по справі №357/8768/23, яке набрало законної сили 27.10.2023, визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 13.01.2022 року, зареєстрований в реєстрі за №1489, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-правова група Лекс» грошових коштів у загальній сумі 18600,48 гривень. Пунктом 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Авансовий внесок у розмірі 150,00 гривень повертається стягувачу. З боржника стягнуто 279,29 гривень основної винагороди приватного виконавця. Залишок нестягнутої суми за виконавчим документом становить 15807,49 гривень. 04.01.2024 року листом за вих. № 63 приватним виконавцем Канцедал Олександром Олександровичем повідомлено, що по виконавчому провадженню № 68713448 приватним виконавцем стягнуто 3557,28 грн. В порядку статті 45 Закону України "Про виконавче провадження" приватним виконавцем розподілено грошові кошти, а саме: 2792,99 гривень - стягнуто та перераховано на рахунок [NUMBER] стягувачу товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансово-правова група Лекс», згідно виконавчого напису приватного нотаріуса Золотих О.О. від 13.01.2022 № 1489, вказані перерахування здійснено наступним чином: 1584,55 гривень перераховано платіжною інструкцією від 14.07.2023 № 36747 та 1208,44 гривень перераховано платіжною інструкцією від 22.06.023 № 34917; 279,29 гривень - стягнуто та перераховано на рахунок [NUMBER] , що відкритий в Філія-Головне управління по м. Києву та Київській області AT "Ощадбанк" основну винагороду приватного виконавця Канцедала О.О. згідно постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 18.02.2022 №68713449; 485,00 гривень - стягнуто та перераховано на рахунок [NUMBER] , що відкритий в Філія-Головне управління по м. Києву та Київській області AT "Ощадбанк" приватного виконавця Канцедала О.О. в рахунок погашення понесених мінімальних витрат виконавчого провадження згідно постанови про погашення мінімальних витрат виконавчого провадження від 18.02.2022 № 68713449. Таким чином, відповідачем безпідставно отримано грошових коштів на загальну суму 3557,28 грн. Відповідачу - товариству з обмеженою відповідальністю «Епро Скул», було направлено заяву вимогу, щодо повернення коштів, що були отримані ТОВ «Фінансово- правова група Лекс» в рамках здійснення виконавчих дій за ВП № 68713449 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедал О.О. де ТОВ виступало - Стягувачем, а боржником - [PERSON] , по виконанню виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. за реєстраційним в реєстрі № 1489 від 13.01.2022, з підстав прийняття судового рішення, яким було визнано виконавчий напис від 13.01.2022 року, зареєстрований в реєстрі за №1489, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-правова група Лекс» грошових коштів у загальній сумі 3557,28 гривень таким, що не підлягає виконанню. До заяви додавались реквізити рахунку для здійснення повернення (перерахунку) коштів. Однак, відповідач не надав відповіді і не повернув кошти. Тому, позивач просив суд стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Епро Скул» (місцезнаходження: 03151, місто Київ, вулиця Волинська, будинок 42, офіс 4, код ЄДРПОУ: 41901709) на користь [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , [ADDRESS] , безпідставно набуті кошти в розмірі - 3557,28 грн. та 1211 грн. 20 коп. сплаченого судового збору ( а. с. 2-5 ). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2024 року, головуючим суддею визначено Орєхова О.І. ( а. с. 34-35 ) та матеріали передані для розгляду. Відповідно до ч. 12 ст. 28 ЦПК України позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання. Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивачем пред`явлено позов до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у відповідності до вимог ч. 12 ст. 28 ЦПК України, що узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 29.10.2020 року у справі № 263/14171/19. Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу. Ухвалою судді від\~ 14 червня 2024 року\~ постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній справі та постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання у справі на 10 годину 00 хвилин 15 липня 2024 року ( а. с. 39-40 ). 15 липня 2024 року розгляд справи було відкладено на 11.09.2024 року у зв`язку з неявкою відповідача та відсутності відомостей про його належне сповіщення ( а. с. 46 ). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове рекомендоване повідомлення про вручення ( а. с. 50 ). Так, в матеріалах справи міститься заява, отримана судом 16.07.2024 року за вх. № 38067, в якій [PERSON] просив проводити розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти прийняття заочного рішення ( а. с. 44, 45 ). Відповідач ТОВ «Епро Скул» в судове засідання свого представника не направило, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, однак на адресу суду провернувся поштовий конверт, в якому причина повернення вказана працівниками пошти, як адреса відсутній за вказаною адресою ( а. с.49 ). Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Згідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. До того ж, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Такої правової позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 10 травня 2023 року\~\~\~\~\~ у справі № 755/17944/18, провадження № 61-185св23. В зазначеній постанові Верховний Суд вказував, що посилання касаційної скарги на те, що [PERSON] належним чином не було повідомлено про дату, час і місце розгляду справи, що позбавило його можливості реалізувати належні йому процесуальні права, є безпідставними, так як наявна на а. с. 143 т. 3 довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відповідно до пункту 3 частини сьомої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Отже, наведені доводи касаційної скарги [PERSON] є безпідставними. Зазначене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09 серпня 2019 року у справі № 906/142/18, провадження № 12-109гс19; від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, провадження № 14-507цс18. Крім того, Верховний Суд неодноразово зазначав, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду ( близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі\~ Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року у справі № 24/260-23/52-б ). Оскільки, як зазначено вище, на адресу суду повернувся поштовий конверт, в якому причина повернення вказана працівниками пошти, як адресат відсутній за вказаною адресою, суд з урахуванням вимог статті 131 ЦПК України та враховуючи позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 10.05.2023 року у справі № 755/17944/18, позицію у постанові Великої палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 800/547/17, приходить до висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. В свою чергу, позивач скористувався вимогами ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Тому, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності учасників справи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні». Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Заяв та клопотань з боку відповідача на адресу суду не надходило, як і не надходило відзиву на позовну заяву позивача. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, належним чином повідомлений відповідач\~ ТОВ «Епро Скул» свого представника не направили в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надали відзив і\~ позивач не заперечував проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд\~ вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд. 11 вересня 2024 року судом було ухвалено проводити розгляд справи в заочному порядку. Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.08.2023 року виключено ТОВ «Фінансова-правова група Лекс» із складу відповідачів у справі № 357/8768/23 та залучено до участі у справі у якості відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «Епро Скул» ( а. с. 10-11 ). Так, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.09.2023 року у справі № 357/8768/23 позовні вимоги\~ [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Епро Скул», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задоволені та визнано виконавчий напис від 13.01.2022 року, зареєстрований в реєстрі за №1489, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-правова група Лекс» грошових коштів у загальній сумі 18 600,48 гривень таким, що не підлягає виконанню ( а. с. 12-16 ). Судове рішення набрало законної сили 27.10.2023 року. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 04 січня 2024 року листом за вих. № 63 приватним виконавцем Канцедал Олександром Олександровичем повідомлено, що по виконавчому провадженню № 68713448, приватним виконавцем стягнуто 3 557,28 грн. В порядку статті 45 Закону України "Про виконавче провадження" приватним виконавцем розподілено грошові кошти, а саме: 2 792,99 гривень - стягнуто та перераховано на рахунок [NUMBER] стягувачу товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансово-правова група Лекс», згідно виконавчого напису приватного нотаріуса Золотих О.О. від 13.01.2022 № 1489, вказані перерахування здійснено наступним чином: 1584,55 гривень перераховано платіжною інструкцією від 14.07.2023 № 36747 та 1208,44 гривень перераховано платіжною інструкцією від 22.06.023 № 34917; 279,29 гривень - стягнуто та перераховано на рахунок [NUMBER] , що відкритий в Філія-Головне управління по м. Києву та Київській області AT "Ощадбанк" основну винагороду приватного виконавця Канцедала О.О. згідно постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 18.02.2022 № 68713449; 485,00 гривень - стягнуто та перераховано на рахунок [NUMBER] , що відкритий в Філія-Головне управління по м. Києву та Київській області AT "Ощадбанк" приватного виконавця Канцедала О.О. в рахунок погашення понесених мінімальних витрат виконавчого провадження згідно постанови про погашення мінімальних витрат виконавчого провадження від 18.02.2022 № 68713449 ( а. с. 27-28 ). 25 квітня 2024 року позивачем [PERSON] відповідачу - товариству з обмеженою відповідальністю «Епро Скул» було направлено заяву-вимогу щодо повернення коштів у розмірі 3 557,28 грн., що були отримані ТОВ «Фінансово-правова група Лекс» в рамках здійснення виконавчих дій за ВП № 68713449 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедал О.О. де Товариство виступало - Стягувачем, а боржником - [PERSON] , по виконанню виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. за реєстраційним в реєстрі № 1489 від 13.01.2022 р., з підстав прийняття судового рішення, яким було визнано виконавчий напис від 13.01.2022 року, зареєстрований в реєстрі за №1489, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем, про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-правова група Лекс» грошових коштів у загальній сумі 18 600,48 гривень таким, що не підлягає виконанню ( а. с. 29 30 ). До заяви додавались реквізити рахунку для здійснення повернення (перерахунку) коштів. Однак, як зазначено позивачем при зверненні до суду з даним позовом,\~ відповідач не надав відповіді і не повернув кошти. Звертаючись до суду з вищевказаним позовом, позивач зазначав, що на даний час належне йому майно безпідставно утримується відповідачем у своєму незаконному користуванні, чим порушені його майнові права щодо розпорядження власністю. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. \~ Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У статтях 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~ Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.\~\~\~\~\~\~\~ \~ Частиною 5 та 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно; особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави (глави 83 ЦК України) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом. Як неодноразово зазначав Верховний Суд, зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Верховний Суд за результатами аналізу положень статті 1212 ЦК України дійшов до висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав). Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі. Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Наведені висновки викладено у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 р. у справі № 910/1531/18, від 29.05.2019 р. у справі № 757/42443/15-ц, від 28.01.2020 р. у справі № 910/16664/18, від 08.09.2021 р. у справах № 201/6498/20, № 206/2212/18 тощо. В зазначених висновках Верховний суд також дійшов висновків, оскільки факт визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивача) таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення коштів. При цьому обставини наявності або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за таким кредитним договором можуть бути предметом окремого судового розгляду. Такі ж висновки містяться і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 623/363/20, провадження № 61-3007св21 від 6 жовтня 2021 року. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, зважаючи на викладене вище, суд, встановивши на підставі досліджених доказів, що під час виконавчого провадження по виконанню виконавчого напису від 13.01.2022 року, з позивача було проведено стягнення, що підтверджено матеріалами справи, тому така сума\~ підлягає стягненню на підставі статті 1212 ЦК України як безпідставно набуті. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В свою чергу, позивач зазначав та просив стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти, які були стягнуті на підставі виконавчого провадження за виконавчим написом\~ нотаріуса у розмірі 3 557,28 грн. Однак, як встановлено матеріалами справи, в межах виконавчого провадження було стягнуто з позивача 2 792,99 гривень та перераховано на рахунок [NUMBER] стягувачу товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансово-правова група Лекс», згідно виконавчого напису приватного нотаріуса Золотих О.О. від 13.01.2022 № 1489, вказані перерахування здійснено наступним чином: 1584,55 гривень перераховано платіжною інструкцією від 14.07.2023 № 36747 та 1208,44 гривень перераховано платіжною інструкцією від 22.06.023 № 34917. Тому, вищевказана сума підлягає до стягненню з відповідача ТОВ «Епро Скул», як правонаступника ТОВ «Фінансово-правова група Лекс» на користь позивача. Отже, суд задовольняє позовні вимоги частково в розмірі 2 792,99 грн. В іншій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки судом встановлено, що інші кошти, 279,29 гривень та 485,00 гривень, які стягувалися з позивача ( боржника ) зараховані в рахунок сплати витрат виконавчого провадження та в рахунок сплати основної винагороди приватного виконавця. Суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для застосування статті 1212 ЦК України до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку з безпідставним, на думку позивача, стягненням основної винагороди приватного виконавця з відповідача, оскільки такі кошти не можуть вважатися безпідставно набутими у розумінні статті 1212 ЦК України, а є витратами виконавчого провадження. Частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Таким чином, Законом України «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розглядові за правилами адміністративного судочинства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15). З матеріалів справи безспірно встановлено, що дії чи рішення приватного виконавця, зокрема, постанови про відкриття виконавчого провадження, стягнення з боржника основної винагороди, арешт коштів боржника, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про закінчення виконавчого провадження, позивачем під час вчинення виконавчих дій не оскаржувались, дії приватного виконавця щодо винесення зазначених постанов не визнані протиправними. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів у загальному розмірі 764,29 грн. ( 279,29 гривень - основна винагорода приватного виконавця + 485,00 гривень - в рахунок погашення понесених мінімальних витрат виконавчого провадження). \~ Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України). Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Епро Скул» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів є такими, що підлягають до часткового задоволення. Поняття «судовий збір» надане у Законі України «Про судовий збір», відповідно до ст. 1 якого під судовим збором розуміється - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Поняття судових витрат міститься в п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", де судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. п. 1, 2 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. У разі відмови в позові - на позивача. При зверненні до суду з вищевказаним позовом, позивач [PERSON] сплатив судовий збір в розмірі 1 211,20 грн., що підтверджується квитанцією ( а. с. 1 ). Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір\~ в розмірі 1 211,20 грн., розмір якого встановлений Законом України Про судовий збір» на час звернення до суду та який був сплачений останнім, що підтверджується вищевказаною квитанцією. Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial