Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачки про позбавлення її батьківських прав, і в обґрунтування заявлених вимог вказала про те, що він проживає разом із неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO] . Мати дитини - [PERSON] перестала проживати разом з позивачем та їхнім сином однією сім`єю, не цікавиться життям дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з сином взагалі. Позивач просить постановити рішення, яким встановити факт самостійного виховання дитини батьком та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Стягнути судові витрати у справі. До початку судового засідання позивач надав суду уточнену заяву, в якій просить стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму, встановленого для відповідного віку дитини. Справу просить розглянути без його участі, позовні підтримав у повному обсязі з урахуванням уточнень, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. У судове засідання відповідачка не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, відзив не подала. Представник третьої особи - Управління "Служба у справах дітей" Сумської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку. У відповідності до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки мають право й обов`язки виховувати своїх дітей, піклуватися про їхнє здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити отримання дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Із змісту ст. 164 Сімейного кодексу України вбачається, що батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами та інше. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходились в зареєстрованому шлюбі. [INFO] в них народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 25.05.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області за актовим записом № 1344. Батьками дитини записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 5). У 2018 році позивач припинив спільне проживання з відповідачкою, оскільки вона поїхала до Росії і більше до України не поверталась. Позивач самостійно виховував сина, мати не цікавилася життям дитини, не спілкувалася з сином взагалі. З довідки № 01-14/30 від 08.02.2024 року, виданої Нижньосироватським ліцеєм ім. Бориса Грінченка Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області, вбачається, що [PERSON] , [INFO] є учнем 5 класу Нижньосироватського ліцею ім. Бориса Грінченка Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області. Мати дитини не приймає участі у його виховані (а.с. 7). З довідки виконкому Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області № 1017 від 24.11.2022 року вбачається, що [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , разом із [PERSON] , 1986 року народження, та дітьми: [PERSON] , 2012 року народження, [PERSON] , 2012 року народження, [PERSON] , 2010 року народження. Проживають за даною адресою з 17.09.2021 року (а.с. 6). Відповідно до п.п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, принциповим положенням визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно висновку № 1222/27.1-26 від 12.08.2024 року Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Зі слів [PERSON] мати дитини переїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації (вона є громадянкою іншої країни), а він залишилися проживати разом з сином. На даний час батько з сином проживають у [ADDRESS] , проживають у новій родині. Спеціалістами відділу «Служба у справах дітей» Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області було проведено обстеження умов проживання дитини. Під час перевірки умов проживання встановлено, що для дитини створені належні умови. В будинку зроблено ремонт, житло обладнано сучасною технікою, меблями. У батька з сином дружні, довірливі відносини, вони мають емоційний зв`язок, багато часу проводять разом, батько підтримує сина, допомагає з навчанням. Крім того відділом «Служба у справах дітей» Нижньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області було надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , так як родина фактично проживає на території їх громади. Зі слів [PERSON] та [PERSON], після того, як мати виїхала за межі України, вона взагалі перестала цікавитись життям сина, його інтересами, здоров`ям, потребами, не підтримує з ним відносин. Мати мала можливість спілкуватися з сином засобами телефонного зв`язку, іншими соціальними мережами, але вона не має такого бажання. Мати не телефонує сину, не вітає з днем народження та іншими святами, не дарує подарунки. Провести розмову з [PERSON] не було можливості у зв`язку з відсутністю засобів зв`язку. Враховуючи вищезазначене, можна зробити висновок, що мати свідомо ухиляється від своїх батьківських обов`язків, не бажає підтримувати сина матеріально, не цікавиться його потребами, навчанням, розвитком, не розуміє необхідності своєї участі у житті дитини. Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради вважає за можливе позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 50 ). За таких обставин, суд вважає, що з висновком Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради варто погодитися і позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] , оскільки вона не виконує своїх обов`язків по вихованню дитини, ухиляється від їх виконання. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 06.05.2024 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, на основі з`ясованих обставин, суд дійшов висновку про можливість встановлення факту самостійного виховання [PERSON] свого сина [PERSON] , [INFO] . З наведеного вбачається, що позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Управління "Служба у справах дітей" Сумської міської ради про встановлення факту самостійного виховання дитини батьком та про позбавлення батьківських прав матері дитини є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved