Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-11 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Представник позивача звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивачка шлюб з відповідачем зареєструвала 27.07.2014 у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1682. Від даного шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у позивача з відповідачем не склалося через протилежно різні погляди на життя, шлюб та сім`ю. Наразі сторони припинили подружнє життя, не ведуть спільного господарства, позивач на початку березня 2022 року виїхала з сином до Швейцарії, де знаходиться по даний час, тому не бачить жодної можливості для збереження сім`ї та просить суд розірвати їх шлюб з відповідачем. Процесуальні дії у справі \~ \~ \~ \~ Ухвалою від 24.07.2024 справу прийнято до розгляду. Визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 13 годину 45 хвилин 12.09.2024. 10.09.2024 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі та позивача, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу та стягнення судових витрат підтримує у повному обсязі, просить задовольнити, після розірвання шлюбу прізвище позивача не змінювати, залишити їй прізвище, набуте у шлюбі. Відповідач у судове засідання не з`явився, 20.08.2024 від нього надійшла заява, в якій зазначено, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу він визнає, просить проводити розгляд справи без його участі, не визнає вимоги про витрати на правову допомогу в розмірі 8000 грн з тих підстав, що в матеріалах справи відсутня квитанція про оплату позивачем послуг адвоката, проведення судового засідання без участі позивача та її представника, наявність дружніх відносин між позивачем та її представником. Суд, відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України розглядає справу у судовому засіданні за відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Встановлені судом обставини Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони зареєстрували шлюб 27 липня 2014 року, про що Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві складено відповідний актовий запис № 1682, дошлюбне прізвище позивача - [PERSON] (а.с.15). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , а його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16). Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом Між сторонами виник спір щодо розірвання шлюбу. За змістом ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.\~\~\~\~\~\~ Частиною 2 ст.\~112\~СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач заявою від 20.08.2024 визнав позовні вимоги. Дослідивши матеріали справи, зокрема, копію свідоцтва про шлюб позивача та відповідача, копію свідоцтва про народження дитини, приймаючи до уваги взаємне бажання сторін на розірвання шлюбу, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або встановити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, враховуючи клопотання зі сторони позивача щодо залишення їй прізвища набутого у шлюбі, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище, набуте у шлюбі. Розподіл судових витрат У позовній заяві представником позивача заявлено вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 1211,20 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн. Згідно із вимогами ст. 133\~ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ст. 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктами 1, 2, 3 частини другоїстатті 141\~ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Положеннями ч. 8 ст. 141\~ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Верховним Судом у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленомузакономпорядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц). Так, представник позивача - адвокат Клименко Я.М. просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача витрати, понесені позивачем, на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн. Разом з тим, суд вважає, що витрати на правничу допомогу, наведені представником позивача у наданих суду документах, є неспівмірними, оскільки не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, складності справи, обсягу наданої правової допомоги. Справа про розірвання шлюбу є малозначною, не потребує витрат часу на вивчення судової практики та збирання і підготовку доказової бази. Крім того у акті-приймання-передачі послуг №1 до Договору про надання правової допомоги №2024/24 від 16.07.2024 послугою під №2 є супровід судової справи за позовом про розірвання шлюбу в суді першої інстанції, однак після надходження позову до суду представником позивача через підсистему "Електронний суд" 10.09.2024 була направлена заява про проведення розгляду справи без участі позивача та її представника. З врахування наведеного, враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, дотримуючись принципів співмірності та розумності судових витрат, суд вважає, що обґрунтованим є розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Окрім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме: сплачений позивачем судовий збір. Згідно з ч. 3 ст.\~7\~Закону України\~«Про судовий\~збір» у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічні положення, що визначають підстави повернення позивачу судового збору містяться у ч. 1 ст.\~142\~ЦПК України у якій зазначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з визнанням відповідачем позовних вимог до початку розгляду справи по суті, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% від суми сплаченого судового збору, а інші 50% підлягають поверненню з державного бюджету.

Outcome: approved