Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 23 жовтня 2020 року вона уклала шлюб з відповідачем, про що Виконавчим комітетом Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області, був зроблений відповідний актовий запис №13. Вони з відповідачем спільних малолітніх чи неповнолітніх дітей не мають. Позивачка посилається на те, що подружні стосунки між ними не склалися з причин взаємного непорозуміння, через різні характери, темпераменти, погляди на сімейне життя, на побудову сімейних стосунків, що призводило до сварок та конфліктів у сім`ї, та як наслідок з 2021 року вони припинили сімейно-шлюбні стосунки. Спір про розподіл майна між ними відсутній. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Позивачка зазначила суду, що підстав передбачених ст. 110 СК України, які перешкоджають розглянути справу судом немає. Відповідач в судове засідання, не з`явився про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив (а. с. 52). Судом постановлено проводити заочний розгляд справи. Суд вислухавши позивачку, з`ясувавши обставини по справі та дослідивши докази наявні матеріалах справи на підтвердження вказаних обставин, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23 жовтня 2020 року, що зареєстрований Виконавчим комітетом Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області, актовий запис №13, вказана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23 жовтня 2020 року (а. с. 4). Сторони немають спільних малолітніх чи неповнолітніх дітей. Спільне життя подружжя не склалося через різні характери, погляди на сімейне життя, на побудову сімейних стосунків, що призвело до втрати почуттів між ними, та припинення сімейно-шлюбних відносин з 2021 року. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що з 2021 року сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, та до цього часу не поновили їх. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивачки, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст. 105, 112 СК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп., сплачений нею під час звернення з позовом до суду (а. с. 3а, 13). На підставі викладеного, ст.ст. 105, 112 СК України,

Outcome: approved