Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

В лютому 2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про виділення частки в натурі із спільної часткової власності, припинення права спільної часткової власності, в якому просить виділити в натурі в окремий об`єкт (одиницю) нерухомого майна зі спільної часткової власності 1/3 частину житлового будинку з господарськими спорудами [ADDRESS] , яка належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), а саме: приміщення загальною площею 92,0 кв.м, житловою площею 37,4 кв.м. у складі приміщень: 3-1 коридор площею 5,5 кв.м.; 3-2 житлова кімната, площею 21,2 кв.м.; 3-3 житлова кімната, площею 7,7 кв.м.; 3-4 кухня, площею 9,6 кв.м.; 3-5 житлова кімната, площею 8,5 кв.м.; та приміщення підвального поверху: І - котельня, площею 6,9 кв.м.; ІІ - коридор площею 4,0 кв.м.; ІІІ - комора площею 17,0 кв.м.; ІV- комора площею 7,7 кв.м.; V- комора площею 2,8 кв.м.; VІ - комора площею 1,1 кв.м. та припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 1/3 частину житлового будинку з господарськими спорудами [ADDRESS] . У позові посилається на те, що йому та відповідачам [PERSON] , [PERSON] належить на праві спільної часткової власності по 1/3 частині кожному домоволодіння [ADDRESS] . Відповідно до Звіту про оцінку майна, зробленого Товариством з обмеженою відповідальністю «Бюро оцінки «Гріндей» вартість будинку складає 1 893 621,00 грн., 1/3 його частина складає 631 207,00 грн. Позивач стверджує, що будинковолодіння [ADDRESS] фактично складається з трьох відокремлених квартир, та надвірних споруд. Відповідач [PERSON] займає квартиру [ADDRESS] , яка складається з приміщень:1-1 коридор, площею 3,9 кв.м.;1-2 кухня, площею 7,7 кв.м.; 1-3 коридор, площею 5,2 кв.м.;1-4 житлова кімната, площею 23,5 кв.м.; 1-5 санвузол площею 3,9 кв.м. Відповідач [PERSON] займає квартиру [ADDRESS] , яка складається з приміщень: 2-1 кухня, площею 3,7 кв.м.; 2-2 житлова кімната, площею 7,1 кв.м.; 2-3 житлова кімната, площею 11,8 кв.м.; Позивач [PERSON] займає квартиру [ADDRESS] , яка складається з приміщень: 3-1 коридор, площею 5,5 кв.м.; 3-2 житлова кімната, площею 21,2 кв.м.; 3-3 житлова кімната, площею 7,7 кв.м.; 3-4 кухня, площею 9,6 кв.м.; 3-5 житлова кімната, площею 8,5 кв.м.; Також будинковолодіння має підвальне приміщення площею 39,5 кв.м. та надвірні споруди: сарай літера «Б», вбиральня літера «В», огорожа «№1-2». Вказує, що позивач користується підвальним приміщенням площею 39,5 кв.м., що розташоване під квартирою [ADDRESS] , вбиральнею літера «В», огорожею «№1-2» користуються відповідачі по справі. Такий порядок користування склався ще з 1989 року, коли відповідачі по справі та попередній власник успадкували частки у спірному будинку. До позовної заяви додано Висновок за результатами проведення будівельно-технічного дослідження № 1-31/1 судового експерта ТОВ «Український центр судових експертиз» Голубенко І.М., в резолютивній частині якого зазначено: «можливо зробити висновок про те, що виділити [PERSON] 1/3 частку житлового будинку літ. «А», що розташований за адресою: [ADDRESS] , з урахуванням фактичного порядку користування, у відповідності до якого в користуванні [PERSON] знаходяться приміщення квартири [ADDRESS] та приміщення підвального поверху житлового будинку, технічно можливо. З урахуванням викладеного вище просить суд позов задовольнити. 08.02.2024 р. на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Букіній О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2024 року у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. 01.04.2024 до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона підтвердила порядок користування житловими приміщеннями між співвласниками, що склався. Також відповідач [PERSON] повідомила, що позивач [PERSON] на початку 2024 року звернувся до неї з пропозицією укласти договір поділу будинковолодіння в натурі, однак вона не мала бажання цим займатися через поганий стан свого здоров`я, а також через ту обставину, що на сьогодні у країні йде війна, то вона вважала, що питання поділу будинку не на часі. Однак, оскільки позивачем подано позов до суду та проведено експертно будівельно-технічне дослідження, то вона визнає даний позов та не заперечую проти задоволення позовних вимог [PERSON] . За станом здоров`я я не має змоги бути присутньою в судових засіданнях, а тому просить суд слухати дану справу у її відсутність. 06.05.2024 до суду надійшло клопотання відповідача [PERSON] , в якому вона зазначила, що обставини викладені в позовній заяві [PERSON] відповідають дійсності, проти задоволення позовних вимог не заперечує, однак просить не стягувати з неї судові витрати по справі та просить слухати справу у її відсутність. У судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені. Представник позивача надав клопотання до суду та просив слухати справу у його відсутності. Суд вважає за можливе , з урахуванням приписів ст.223 ЦПК України розглядати справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Умовами ч. 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За правилами ст.ст.21,24,41 Конституції України, ст.ст.319,358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Як слідує зі ст.ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України. За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом. Крім того, відповідно до ст.ст. 183, 367 ЦК України, виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є співвласником у спільній часткові власності домоволодіння [ADDRESS] , а саме власником: -1/3 частини на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 448, виданий 22.11.2023р., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горбаль Н.О., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 70347614 від 22.11.2023 р., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1177042780389. Відповідач [PERSON] є власником 1/3 частини домоволодіння [ADDRESS] , а саме:1/8 частина на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою київською державною нотаріальною конторою 04 лютого 1989 року; 5/24 частин на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого Дев`ятою київською державною нотаріальною конторою 01 липня 2004 року. Відповідач [PERSON] є власником 1/3 частини домоволодіння [ADDRESS] , а саме:1/8 частина на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою київською державною нотаріальною конторою 04 лютого 1989 року; 5/24 частин на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого Дев`ятою київською державною нотаріальною конторою 01 липня 2004 року. Будинковолодіння [ADDRESS] фактично складається з: житлового будинку літера А, загальною площею 159,7 кв.м., житловою площею 72,6, що складається з трьох відокремлених квартир, та надвірних споруд. Відповідач [PERSON] займає квартиру [ADDRESS] , яка складається з приміщень:1-1 коридор, площею 3,9 кв.м.;1-2 кухня, площею 7,7 кв.м.; 1-3 коридор, площею 5,2 кв.м.;1-4 житлова кімната, площею 23,5 кв.м.; 1-5 санвузол площею 3,9 кв.м. Відповідач [PERSON] займає квартиру [ADDRESS] , яка складається з приміщень: 2-1 кухня, площею 3,7 кв.м.; 2-2 житлова кімната, площею 7,1 кв.м.; 2-3 житлова кімната, площею 11,8 кв.м.; Позивач [PERSON] займає квартиру [ADDRESS] , яка складається з приміщень: 3-1 коридор, площею 5,5 кв.м.; 3-2 житлова кімната, площею 21,2 кв.м.; 3-3 житлова кімната, площею 7,7 кв.м.; 3-4 кухня, площею 9,6 кв.м.; 3-5 житлова кімната, площею 8,5 кв.м.; Також будинковолодіння має підвальне приміщення площею 39,5 кв.м. та надвірні споруди: сарай літера «Б», вбиральня літера «В», огорожа «№1-2». Також позивач користується підвальним приміщенням площею 39,5 кв.м., що розташоване під квартирою [ADDRESS] , вбиральнею літера «В», огорожею «№1-2» користуються відповідачі по справі. Такий порядок користування склався ще з 1989 року, коли відповідачі по справі та попередній власник успадкували частки у спірному будинку. [PERSON] , з якою позивач уклав Договір купівлі-продажу 1/3 частини спірного будинку користувалась квартирою [ADDRESS] та підвальним приміщенням, тобто тією частиною будинку якою на даний час фактично користується позивач. Згідно Висновку за результатами проведення будівельно-технічного дослідження № 1-31/01 від 31.01.2024 судового експерта ТОВ «Український центр судових експертиз» Голубенко І.М. вказано, що виділити [PERSON] 1/3 частку житлового будинку літ. «А», що розташований за адресою: [ADDRESS] , з урахуванням фактичного порядку користування, у відповідності до якого в користуванні [PERSON] знаходяться приміщення квартири [ADDRESS] та приміщення підвального поверху житлового будинку, технічно можливо. Технічно можливий варіант виділу [PERSON] 1/3 частки житлового будинку літ. «А», що розташований за адресою: [ADDRESS] , з урахуванням фактичного порядку користування, зображено на схемі в Додатку № 1 до висновку. За приписами ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими, електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Однак, відповідно до ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Ст. 77 ЦПК України встановлено, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено, що вказаний вище Висновок експерта містить докладний опис проведеного дослідження та обґрунтовані, чіткі висновки. Оцінивши висновок за правилами ст. 89 ЦПК України, суд не знайшов жодних обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність висновку чи суперечливість його іншим матеріалам справи. Зважаючи на викладене, висновок слід вважати належним та допустимим доказом у справі. В абзаці 4 п. 7 та п. 8 Постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», Пленум Верховного суду України роз`яснив, що при поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. З огляду на вимоги чинного законодавства та фактичний порядок користування спірним домоволодінням, який склався між його співвласниками, приймаючи до уваги Висновок експертизи за № 1-31/01 від 31.01.2024, суд приходить до висновку про наявність підстав для поділу в натурі житлового будинку та господарських споруд за адресою : [ADDRESS] , шляхом виділу позивачу в окремий об`єкт (одиницю) нерухомого майна зі спільної часткової власності 1/3 частину житлового будинку з господарськими спорудами, а саме: приміщення загальною площею 92,0 кв.м, житловою площею 37,4 кв.м. у складі приміщень: 3-1 коридор площею 5,5 кв.м.; 3-2 житлова кімната, площею 21,2 кв.м.; 3-3 житлова кімната, площею 7,7 кв.м.; 3-4 кухня, площею 9,6 кв.м.; 3-5 житлова кімната, площею 8,5 кв.м.; та приміщення підвального поверху: І - котельня, площею 6,9 кв.м.; ІІ - коридор площею 4,0 кв.м.; ІІІ - комора площею 17,0 кв.м.; ІV- комора площею 7,7 кв.м.; V- комора площею 2,8 кв.м.; VІ - комора площею 1,1 кв.м. Враховуючи задоволення вимог позивача про поділ у натурі спірного домоволодіння, підлягає припиненню право спільної часткової власності на вказаний об`єкт нерухомого майна. Оцінивши Висновок за правилами ст. 89 ЦПК України, суд не знайшов обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність висновку чи суперечливість його іншим матеріалам справи, а тому суд приймає його до уваги при постановленні даного рішення у справі. Таким чином, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved