Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

22.07.2024р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що у провадженні Савранського районного суду Одеської області перебувала цивільна справа №2-15/97 за позовом Державної податкової інспекції смт.Саврань до нього про стягнення недоїмки по податкам. Позивач зазначає, що відповідно до інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 10.08.2023р. на підставі постанови Савранського районного суду Одеської області від 29.01.1997р. Савранською районною державною нотаріальною конторою 07.04.2008р. зареєстровано арешт належного йому на праві приватної власності майна, а саме: автомобіля марки «ВАЗ 2101», номер державної реєстрації МО2700Т, та мотоциклу, д/н [NUMBER] , а 17.11.2008р. зареєстровано заборону відчуження будь-якого іншого, всього майна, зокрема, будинку [ADDRESS] . Арешт на вказане майно було накладено з метою забезпечення позову у цивільній справі №2-15/97. Згідно відповіді Савранського районного суду Одеської області від 29.08.2023р. цивільна справа №2-15/97 була надіслана для розгляду до Котовського міськрайонного суду Одеської області, який листом від 11.10.2023р. повідомив представника позивача про те, що вказана справа на розгляд суду не надходила. Представник позивача звернувся до Балтського районного суду Одеської області, який листом від 10.11.2023р. також повідомив його про те, що вказана справа до суду не надходила. З відповіді Головного управління ДПС в Одеській області від 28.12.2023р. вбачається, що за даними інформаційно-телекомунікаційної системи ДПС відсутня інформація щодо цивільної справи №2-15/97, у зв`язку з чим відсутня можливість надати архівну копію судового рішення по цій справі. Також, Одеський державний нотаріальний архів листом від 19.01.2024р. повідомив представника позивача про відсутність будь-якого документа, на підставі якого накладено арешт на майно позивача та запису про його накладення. У зв`язку з відсутністю матеріалів цивільної справи №2-15/97 неможливо встановити яке рішення було ухвалено за результатами її розгляду та чи вирішувалось судом питання про скасування заходів забезпечення позову одночасно з ухваленням рішення або після нього. Такі заходи забезпечення позову позбавили позивача можливості розпоряджатися належним йому майном, а тому він просить суд зняти арешт та заборону відчуження з будь-якого належного йому на праві приватної власності рухомого/нерухомого майна, а також виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відповідні записи. В судовому засіданні представник позивача адвокат Савченко С.М. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача, який повідомлений належним чином про місце, дату і час судового засідання, в засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов, а також заяву про розгляд справи за його відсутності не подав. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, дійшов такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 03.06.2016р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). У ст.41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частинами 1\~і 2\~ст.319\~ЦК України\~визначено,\~що власник\~володіє,\~користується,\~розпоряджається своїм\~майном на\~власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України). Як встановлено ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт з усього майна боржника може бути знятий за рішенням суду. На час звернення з позовом до суду за наявності арешту, накладеного на майно, позивач був позбавлений можливості в повному обсязі реалізовувати свої права щодо користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Оскільки іншого способу захисту та реалізації своїх прав, ніж зняття арешту з майна у позивача немає, обраний ним спосіб захисту суд вважає правильним та таким, що не порушує права та інтереси інших осіб і не суперечить закону, а тому суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved