Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-12 00:00:00

Представник позивача, адвокат Стасько О.Г, звернувся до суду із позовом про визнання за позивачем права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, після померлої [PERSON] . В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] померла [PERSON] , якій за життя належало право на земельну частку (пай), загальним розміром 3,78 в умовних кадастрових гектарах, розташованої в адмінмежах Стецівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0123481, який був виготовлений на ім`я [PERSON] та зареєстрований в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №657 від 18.10.1996 року, що підтверджується архівною довідкою, виданою архівним відділом №6 Черкаської РДА від 17.01.2024 року за № 04-02/05. Після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняла позивачка, - [PERSON] (єдиний спадкоємець по заповіту), оскільки після її смерті протягом шести місяців користувалася майном та речами померлої, обробляла присадибну ділянку та утримувала будинок померлої. Спадкодавець залишила заповіт на ім`я позивачки, посвідчений секретарем виконавчого комітету Стецівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, 25.12.2000 року, за реєстровим № 301, згідно змісту якого заповіла усе своє майно [PERSON] . Заповіт не змінений та не скасований. Інших спадкоємців немає. Позивачка фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] , згідно ст. 549 ЦК УРСР та звернувшись із заявою до Чигиринської державної нотаріальної контори для видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай), однак останній було відмовлено, через відсутність в неї оригіналу правовстановлюючого документу, який так і не був вручений під підпис померлій. Іншим чином, ніж через суд, забезпечити спадкові права позивача немає можливості. Тому просить визнати за нею право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. Представник позивача надав у судове засідання заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позов підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, та просив суд його задовольнити. Відповідач, на адресу суду надіслав заяву-відзив, відповідно до якого не заперечував проти задоволення позовних вимог та просив суд проводити розгляд справи за відсутності представника відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 цього Кодексу визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом чи за законом. За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або відмовитися від її прийняття. Згідно з п. 4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, його положення застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Таким чином, враховуючи, що спадкодавця померла [INFO] , суд вважає за необхідне при ухваленні даного рішення керуватися положеннями ЦК України 1963 року. Згідно ст.\~549\~ЦК УРСР\~від 1963,\~визнається,\~що спадкоємець\~прийняв спадщину:в\~тому числі\~1)\~якщо він\~фактично вступив\~в управління\~або володіння\~спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Крім того, Пленум Верховного суду України в своїй постанові від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах спадкування», а саме в п. 11 роз`яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Отже, Сертифікат на право на земельну частку (пай) посвідчує право громадян на відповідну частину земель сільськогосподарського призначення без виділу її в натурі (на місцевості). Державним актом на право власності на земельну ділянку, який видається після виділення власником земельних часток (паїв), посвідчується право власності на вже виділену землю, як об`єкт матеріального світу. Згідно паспортних даних, позивач, - [PERSON] , громадянка України, народилася [INFO] в с. Рацево Чигиринського району Черкаської області, РНОКПП [NUMBER] (а.с.6-7). Як вбачається з свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого Чигиринським відділом РАЦС у Черкаському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м.Київ) від 09.01.2024 р. (повторно), [PERSON] , померла [INFO] (а.с. 8). Спадкодавець, [PERSON] залишила заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Стецівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, 25.12.2000 року, за реєстровим № 301, згідно змісту якого заповіла усе своє майно [PERSON] (а.с. 12). Вказаний заповіт, не змінений та не скасований, згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №77404375 від 20.06.2024 року (а.с. 40(зворот) -43). Згідно Довідки виконкому Чигиринської міської ради від 04.12.2023 року за №45/06-01-06, позивачка, проживала разом з [PERSON] на день її смерті [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, були поєднані спільним побутом, після її смерті протягом шести місяців користувалася речами та майном померлої, обробляла присадибну ділянку, утримувала будинок (а.с. 9), відповідно позивачка фактично вступила в управління або володіння спадковим майном, тим самим прийняла спадщину, згідно ст. 549 ЦК УРСР. За життя спадкодавцеві належало право на земельну частку (пай), загальним розміром 3,78 в умовних кадастрових гектарах, розташованої в адмінмежах Стецівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0123481 та зареєстрований в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №657 від 18.10.1996 року, однак в графі з прізвищем « [PERSON] » відсутній підпис про отримання Сертифіката на руки, позначка «Погашено» відсутня, що підтверджується Архівною довідкою, виданою архівним відділом №6 Черкаської РДА,д 17.01.2024 року за № 04-02/05 (а.с.13). Згідно Витягу про Реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 77404432 від 20.06.2024 року, спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] зареєстрована у спадковому реєстрі за №72607110 Чигиринською державною нотаріальною конторою (а.с. 10). Однак, державний нотаріус Чигиринської державної нотаріальної контори, [PERSON] , відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай), у зв`язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа, а саме Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0123481, зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №657 від 18.10.1996 року, про що видала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 20.06.2024 року за № 296/02-31 (а.с. 11). Згідно дослідженої спадкової справи № 130/2024, заведено після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , спадкоємцем майна за заповітом є [PERSON] , інші спадкоємці відсутні (а.с.33-52). Вирішуючи справу по суті, суд зважує на відповідний пункт Пленуму Верховного Суду України, де в абз. 3 п. 23 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи, що твердження позивача є обґрунтованими та доведеними відповідними допустимими та достатніми доказами, які сумнівів у суду не викликають, вона є спадкоємцем за заповітом, який не скасований та не змінений, бажає прийняти спадщину, але не може іншим чином, ніж через звернення до суду, реалізувати свої спадкові права за відсутності оригіналу правовстановлюючого документу, позов підлягає задоволенню. Питання судових витрат сторонами не ставилося. На підставі викладеного,

Outcome: approved