Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину. Просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання, в розмірі 1/5 частки від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму визначеного законодавством для осіб, що втратили працездатність, починаючи з дати пред`явлення позову і довічно. На обґрунтування свого позову вказала, що вона являється донькою відповідача. Вона є інвалідом першої групи з дитинства безтермінова, потребує стороннього догляду згідно довідки МСЕК. Згідно ст. 198 СК України, батьки зобов`язанні утримувати свої повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Беручи до уваги, що вона є інвалідом першої групи, потребує сторонньої допомоги, її батько добровільно не надає матеріальну допомогу на її утримання та лікування, вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі 1/5 усіх доходів, які отримує вона на утримання повнолітньої дитини, яка є непрацездатною. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідач офіційно працює, є пенсіонером за вислугу років, інших непрацездатних осіб на утриманні немає. Позов пред`являє до батька, оскільки місце проживання її матері їй не відомо. За останньою інформацією вона виїхала за кордон - республіку Ізраїль, де постійно проживає. Зв`язку ні з нею, ні з батьком не підтримує. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що він проживає разом з позивачкою, надає їй необхідну матеріальну допомогу, купує ліки. Рішення суду про стягнення аліментів з нього на користь доньки необхідно для оформлення необхідних йому документів. Піклувальником доньки (по документам) є її мама, яка перебуває за кордоном. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав: судом встановлено, що [PERSON] має інвалідність першої групи з дитинства довічно, потребує стороннього догляду. Її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Доказів тому, що між батьками розірвано шлюб, до суду не надано. [PERSON] проживає з батьком за адресою: [ADDRESS] та перебуває на його утриманні. Відповідач матеріальну допомогу повнолітній непрацездатній доньці надає, що визнається сторонами. Згідно із ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Стягнення аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної дитини є способом захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. У ч.1 ст.200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. Тлумачення ст.ст.198, 200 СК України свідчить, що при встановленні, чи повнолітні непрацездатні дочка чи син потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання повнолітнім непрацездатним дочкою, сином доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що вони не потребують матеріальної допомоги. Наведений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12 вересня 2019 року у справі №459/1381/18. Відповідно з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п.17 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей; непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач потребує матеріальної допомоги, а відповідач може надавати таку допомогу, працює, отримує дохід, оскільки з пояснень позивача та відповідача вбачається, що між ними відсутній спір стосовно надання матеріальної допомоги. Крім того, позивачкою не надано доказів чи отримує пенсію по інвалідності (соціальну допомогу), її розмір, що, в свою чергу, позбавляє суд можливості дійти висновку щодо можливості сплати відповідачем таких та розміру аліментів, необхідного до стягнення на утримання доньки. Також, до суду не надано доказів тому, що [PERSON] (мама позивачки) перебуває за кордоном, що вона не надає матеріальну допомогу на утримання доньки. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed