Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

28 травня 2024 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] і просила стягувати з останнього на свою користь аліменти на навчання їх сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання 21 лютого 2025 року, але не більше як до досягнення ним 23 річного віку. В обґрунтування заявленого позову вказувала, що відповідач є батьком [PERSON] , який є повнолітнім та навчався на стаціонарному відділенні Державного Університету «Люблінська Політехніка» на факультеті електроніки і інформатики та рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 29 листопада 2021 року стягувались аліменти на його утримання на період навчання у вказаному університеті починаючи з 14 вересня 2021 року і до 28 лютого 2024 року включно. Після закінчення зазначеного періоду [PERSON] продовжує навчатись у вказаному університеті на факультеті математики та технічної інформатики на третьому курсі денної форми навчання, з терміном закінчення 21 лютого 2025 року, у зв`язку із чим не працює та потребує матеріальної допомоги. Навчання у цьому навчальному закладі є платним, батько [PERSON] , який має постійний дохід та можливість надавати щомісячну допомогу, в добровільному порядку такої допомоги не надає, усі витрати по утриманню сина, зокрема витрати на оплату навчання, продукти харчування, засоби гігієни, одяг несе його мати [PERSON] яка має незначний дохід, а тому просить в судовому порядку вирішити питання про стягнення з відповідача аліментів на період навчання їх сина. У судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Кравчук В.М. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Зазначили, що відповідач також сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки сторін на підставі судового наказу, є військовослужбовцем, працездатним, та має стабільний дохід та матеріальну можливість надавати матеріальну допомогу сину на період його навчання. Позивачка є військовим медиком, під час проходження військової служби здійснює догляд та утримання неповнолітньої дочки та змушена самостійно утримувати сина, що продовжує навчання, що є надмірним тягарем для неї. Представник відповідача адвокат Приймак Л.І. подала відзив у якому у задоволенні позовних вимог просила відмовити у повному обсязі. Зазначила, що [PERSON] є учасником бойових дій, особою з інвалідністю третьої групи, має ряд хронічних захворювань, при яких йому протипоказана фізична праця та на лікування яких він несе значні витрати, сплачує аліменти на неповнолітню дочку, в розумінні Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є непрацездатним, а відтак не має можливості надавати матеріальну допомогу працездатному сину. Крім того, позивачка не погоджувала з відповідачем, як батьком, навчання їх сина у зарубіжному вузі, яке вимагає значних матеріальних витрат, а з урахуванням того, що обоє батьків є учасниками бойових дій, що надає їх сину право навчатись в Україні безоплатно, таке її рішення було недоцільним. У судовому засіданні представник відповідача просила у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у відзиві. Заслухавши позивачку та представників сторін, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26 серпня 2003 року. [INFO] [PERSON] досяг повноліття. Згідно довідки Люблінської Політехніки від 28 березня 2024 року [PERSON] , [INFO] , є студентом факультету математики та технічної інформатики денної форми навчання, розпочав навчання 01 жовтня 2021 року, термін закінчення навчання - 21 лютого 2025 року. У зв`язку із навчанням [PERSON] потребує матеріальної допомоги, оскільки його мати [PERSON] несе витрати, які полягають в оплаті навчання у Державному Університеті «Люблінська Політехніка». Так, [PERSON] було сплачено за навчання сина [PERSON] згідно підтвердження переказів 27 лютого 2023 року 2450 злотих, що еквівалентно на день подання позову 25\~196 грн., 06 липня 2023 року 2300 злотих, що еквівалентно 23653 грн. 43 коп., 16 лютого 2024 року 2170 злотих, що еквівалентно 22316, 49 грн (а.с.6, 7, 8, 10). Згідно судового наказу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 09 лютого 2018 року [PERSON] сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON] , 2007 року народження. [PERSON] є військовослужбовцем військової частини [NUMBER] , що представником відповідача не оспорювалось. [PERSON] має ендокринологічні захворювання, захворювання серця, травму колінного суглоба, у зв`язку із чим проходив стаціонарні лікування, що підтверджується виписками із медичної карти стаціонарного хворого №183 від 24 січня 2023 року, №900 від 27 травня 2022 року, №3632, №СК-140524/4007 від 25 травня 2024 року та іншими медичними документами ( а.с.43-52 ). Згідно довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії №583599 встановлено, що [PERSON] є особою з інвалідністю ІІІ групи, причинною інвалідності є захворювання пов`язане із проходженням військової служби, йому протипоказана фізична праця. Відомості про те, що [PERSON] демобілізований за станом здоров`я суду не надано, відтак він отримує дохід у зв`язку із проходженням військової служби, тобто має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, що продовжує навчання. У зв`язку із навчанням [PERSON] не працює, а його мати [PERSON] має на утриманні неповнолітню доньку, одноособово несе усі витрати по утриманню [PERSON] в період його навчання. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України у редакції, чинній на час вирішення справи судами попередніх інстанцій, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Отже, законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, незалежно від форми навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати їм матеріальну допомогу. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При цьому, з огляду на встановлений СК України спільний обов`язок з утримання дітей обома батьками, як матір`ю так і батьком має бути забезпечено (надано) однаковий (рівний, або приблизно рівний) матеріальний ресурс для цього. При вирішенні позову суд ураховує, що позивачка [PERSON] навчається на платній основі, у зв`язку із навчанням не працює, окрім витрат на оплату навчання його мати несе витрати на харчування, придбання канцелярського приладдя, засобів гігієни, одягу, ліків, а відповідач [PERSON] має на\~утриманні одну\~неповнолітню дитину,\~на даний\~час є\~особою з\~інвалідністю ІІІ\~групи,\~що свідчить\~про погіршення\~його матеріального\~становища,\~тому суд, відповідно до закріплених у ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності, розумності та рівності обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача не період навчання повнолітнього [PERSON] у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісяця, а тому позов підлягає частковому задоволенню. При визначені часу, з якого присуджуються дані аліменти, суд враховує, що відповідно до ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 28 травня 2024 року. Оскільки при подачі даного позову позивачка звільнялась від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в розмірі 1211,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial