Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-09 00:00:00

17 липня 2024 року позивач [PERSON] (далі- позивач, [PERSON] ), в інтересах якого діє представник - адвокат Гузєв І.Г., звернувся до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі Відповідач, ПрАТ «ЦГЗК») про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я в сумі 302 800 гривень. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що [PERSON] у період з 01 вересня 2022 року по 25 жовтня 2023 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, і був звільнений 25 жовтня 2023 року за угодою сторін у зв`язку з припиненням трудового договору. Рішенням МСЕК від 25 червня 2024 року позивачу первинно було встановлено 65% втрати професійної працездатності та встановлено 3 групу інвалідності. Зазначив, що у зв`язку із отриманими профзахворюваннями порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він відчуває стійкий біль у попереково-крижовому відділі хребта з іррадіацією в праву сідницю, оніміння пальців лівої стопи, труднощі при ходьбі, біль у шиї, в міжлопатковій області, скутість при рухах голови в сторони. Позивач відчуває задишку при незначному фізичному навантаженні, його систематично турбує вологий кашель зі скудним, слизово-гнійним, важковідділяємим мокротінням, як в денний так і в нічний час, що порушує сон позивача та позбавляє його можливості нормально відпочивати, призводить до головного болю, до постійного відчуття втоми, загальної слабкості, зниження уваги позивача в денний час. Професійні захворювання призводять до постійного перенесення позивачем больових відчуттів, до необхідності проходження медикаментозного лікування, придбання ліків, що призводить до нераціональної втрати часу та життєвої енергії. Крім того, тривалі переїзди в автомобільному, залізничному транспорті призводять до приступів задухи, загострення хвороби, виникнення гострого болю в попереку, шиї, що виключає можливість здійснення подорожей, піші прогулянки та навіть вихід в магазин потребують від позивача залучення значних зусиль, він відчуває себе неповноцінною людиною, що постійно викликає у позивача відчуття тривоги за своє здоров`я та життя. Життя позивача змінилося назавжди, перспектива в майбутньому переносити ще сильніший біль, постійно лікуватись спричиняє позивачу моральні страждання. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 липня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Ухвалою суду від 10 вересня 2024 року клопотання представника відповідача про залучення третьої особи залишено без задоволення. Відповідач 07 серпня 2024 року, через систему «Електронний суд» подав до суду відзив на позов в якому позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, зазначив, що загальний стаж роботи позивача в шкідливих умовах за професією складає 21 рік 01 місяць 03 дні, з яких позивач працював на ПрАТ «Запорізький залізорудний комбінат» 19 років 11 місяців 8 днів, на підприємстві ПрАТ «ЦГЗК» 01 рік 01 місця 25 днів, з яких фактично спускався в шахту 237 разів. Вказав, що до працевлаштування на підприємство відповідача позивач мав ранні ознаки професійних захворювань, які мали місце в тому числі у іншого роботодавця, у якого позивач відпрацював 95% своєї трудової діяльності у шкідливих умовах, тому відповідальність за моральну шкоду повинна бути покладена на інше підприємство. Зазначив, що підприємство відповідача, з метою своєчасного виявлення ознак професійних захворювань та недопущення їх подальшого розвитку, згідно із законодавством про охорону праці, організовувало проведення медичних оглядів позивача, метою яких є виявлення ознак професійних захворювань на ранніх стадіях з метою недопущення їх розвитку та переходу у хронічні професійні захворювання. За наслідками медичних оглядів позивач визнавався таким, що не має ознак професійних захворювань та придатний працювати за професією «прохідник підземний». Вказав, що позивач мав ознаки професійних захворювань за багато років до працевлаштування на ПрАТ «ЦГЗК». Крім того вказав, що у разі визнання відповідача винним у заподіяння моральної шкоди, відповідач має намір, в порядку регресу, згідно ст. 1191 ЦК України, стягнути суму, визначені судовим рішенням, в якості збитків, спричинених неналежним виконанням ТОВ «Медиком Кривбасс» договорів на проведення медичних оглядів працівників, оскільки наявні факти істотного порушення умов договору та нормативних актів з боку даного медичного закладу під час проведення попереднього та щорічного медичних оглядів позивача. Вказав, що сума заявлених позивачем вимог є занадто завищеною та не відповідає критеріям розумності та справедливості. Вказав, що відповідно до матеріалів справи наявні дві групи медичних документів, які містять взаємовиключні відомості про стан здоров`я позивача, і до працевлаштування до підприємства відповідача мав ознаки розвитку захворювань, що виключають його роботи за професією «прохідник». 14 серпня 2024 року, через систему «Електронний суд», представник відповідача подав до суду додаткові пояснення в яких зазначив, що направлення повідомлення за формою П-3 не свідчить, що тільки останній роботодавець є винним у хронічному професійному захворюванні працівника. Змість постанови КМУ №337 вказує лише на те, що розслідування ХПЗ проводиться за місцезнаходженням та за участі останнього підприємства, де були наявні шкідливі фактори та на яке направлене повідомлення за формою П-3, але зазначена норма не виключає відповідальності інших підприємств, протягом роботи на яких працівник раніше зазнавав впливу шкідливих умов праці, що могли викликати хронічне професійне захворювання позивача. Також вказав, що попередньо повідомлення за формою П-3 було направлене ПрАТ «Запорізький залізорудний комбінат», де теж мали місце шкідливі фактори. Вказав, що тільки внаслідок того, що УкрНДІ промислової медицини отримав роз`яснення Держпраці Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 08.03.2024 №ПС/3.1/4764-24, повторно повідомлення за ф. П-3 було направлено на ПрАТ «ЦГЗК», оскільки це останнє підприємство де працював [PERSON] і на якому були зареєстровані ХПЗ. Зазначив, що позивач працював у інших роботодавців за тією ж професією, що і у відповідача більше 20 років, враховуючи, що позивач відпрацював у відповідача у шкідливих умовах лише 237 днів, тому за завдану позивачу шкоду відповідач повинен відповідати частково на 5%, а в іншій частині відповідальність щодо моральної шкоди повинна бути покладена на інше підприємство. Крім того, зазначив, що позивача зберігається право стягнути решту моральної шкоди з попереднього роботодавця, у якого мали місце шкідливі фактори виробництва, які підтверджені медичними документами та які також могли викликати ХПЗ. Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено,\~що [PERSON] \~з 01\~вересня 2022\~року по\~25\~жовтня 2023\~року перебував у трудових відносинах з відповідачем і працював прохідником 5 розряду, в структурному підрозділі шахта ім. Колачевського, нарізна дільниця №5, і 10 25 жовтня 2023 року був звільнений з підприємства за угодою сторін, п.1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копіями наказу про прийняття на роботу №262 від 31.08.2022, довідки ПрАТ «ЦГЗК» №1260 від 26.10.2023 (а.с. 21-26). Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 22 квітня 2024 року, складеного на підприємстві ПРАТ «ЦГЗК», встановлено наявність у [PERSON] професійного захворювання вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної та локальної вібрації: синдром церебрально-периферичної ангіодистонії з вестибулопатією, синдром полірадикулоневропатії з вираженими статико-динамічними порушеннями на шийному та поперековому рівнях, стійким больовим компонентом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), деформуючого артрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ другого ступеня), колінних (ПФ другого ступеня) суглобів; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. ЛН першого-другого ступеня, із зазначенням причин його виникнення- вібрація локальна, хімічні фактори (а.с. 12-16). Згідно пункту 17 вказаного Акту хронічне професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи в підземних умовах шахти імені Колачевського прохідником, виконував весь комплекс гірничих робіт з проходження гірничих виробок, кріплення та очисного виймання корисних копалин. Також працював підземним прохідником шахти «Експлуатаційна», шахти «Прохідницька» Підприємства з іноземними інвестиціями у формі приватного акцонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» у період з 10.07.2002 по 15.06.2022. Через недосконалість технологічного устаткування та технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, протягом тривалої дії підпадав під вплив підвищених параметрів пилу переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони та виробничої локальної вібрації. Також, відповідно до пункту 20 вказаного Акту зазначено, що осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, не встановлено, через тривалий час роботи в умовах дії шкідливих факторів та зміну керівників структурного підрозділу. Позивач 25 червня 2024 року пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому при первинному огляді встановлено ступінь втрати професійної працездатності 65%, з яких 50% - вібраційна хвороба, 15% ХОЗЛ, встановлено первинно третю групу інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням, з 10 червня 2024 року до 01 липня 2026 року, з переоглядом 10 червня 2026 року, що підтверджується копіями довідок МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №130006 від 25 червня 2024 року, до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №573642 від 25 червня 2024 року (а.с. 8-9, 10-11). Статтею 3 Конституції України\~передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті\~43, частина 1 статті\~46 Конституції України\~передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.\~Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.\~Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності.\~Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до\~статті 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України\~передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень\~ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням стійкої втрати працездатності первинно 25 червня 2024 року у розмірі 65% із встановленням третьої групи інвалідності, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, він змушений проходити лікування, крім того, він відчуває стійкий фізичний біль. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд враховує, загальний період роботи позивача в шкідливих умовах 21 рік 01 місяць, з яких саме на підприємстві відповідача 01 рік 01 місяць, характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що\~позивачу первинно встановлено 65% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням, а також визнано особою з інвалідністю (3 група), до 01 липня 2026 року, з переоглядом 10 червня 2026 року, і, виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 130\~000 гривень. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1 300 гривень.

Outcome: partial