Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-18 00:00:00

В травні 2024 року позивач [PERSON] через Електронний суд звернулася до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Смартбуд-КР» (далі - ТОВ «КК «Смартбуд-КР»), який в подальшому був уточнений, про захист прав споживачів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що є власницею квартири [ADDRESS] , що знаходиться на обслуговуванні у ТОВ «КК «Смартбуд-КР». 03.04.2024 року позивач звернулася до відповідача ТОВ «КК «Смартбуд-КР» з електронним зверненням, в якому просила протягом десяти робочих днів з дня отримання цього звернення надати повну письмову інформацію про фактичні витрати та виконані/надані роботи/послуги з утримання і ремонту спільного майна будинку за період з 01.01.2024 по 31.03.2024 з детальною розшифровкою виконаних робіт, з зазначенням їх обсягу, вартості (кожної роботи) та дат виконання кожної роботи/послуги, з посиланням на реквізити документів про їх виконання по позиціям 1, 5, 6, 7, 8, 10, 11, 12 Договірної ціни на послугу з управління будинком (додаток до договору). Ця інформація необхідна позивачу для того, щоб перевірити ефективність фактично сплачуваних нею грошей за утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території. 20.06.2024 року позивач отримала від відповідача лист від 31.05.2024 року №420, яким було частково задоволене клопотання позивача щодо надання їй вищевказаної інформації, зокрема інформацію про фактичні витрати на утримання і ремонт спільного майна будинку з вищезазначеною адресою з 01.01.2024 по 31.03.2024. Однак вважає, що їй не було надано інформацію про виконані/надані роботи/послуги з утримання і ремонту спільного майна будинку за період з 01.01.2024 по 31.03.2024 з детальною розшифровкою виконаних робіт, з зазначенням їх обсягу, вартості (кожної роботи) та дат виконання кожної роботи/послуги, з посиланням на реквізити документів про їх виконання по позиціям 1, 5, 6, 7, 8, 10, 11, 12 Договірної ціни на послугу з управління будинком (додаток до договору). На підставі викладеного, просила суд зобов`язати відповідача ТОВ «КК «Смартбуд-КР» протягом семи днів з дня набрання законної сили рішенням суду надати позивачу письмову інформацію про виконані/надані роботи/послуги з утримання і ремонту спільного майна будинку за період з 01.01.2024 по 31.03.2024 з детальною розшифровкою виконаних робіт/послуг, з зазначенням їх обсягу, вартості (кожної роботи/послуги) та дат виконання кожної роботи/послуги, з посиланням на реквізити документів про їх виконання/надання. Ухвалою суду від 28 травня 2024 року позовну заяву було залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. 29 травня 2024 року на підставі ухвали суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов. Не погодившись із позовними вимогами представник відповідача через підсистему Електронний суд надав до суду відзив на позовну заяву, який був сформований в підсистемі Електронний суд 20.06.2024 року та надійшов до суду 21.06.2024 року, в якому зазначив, що вимоги у позовні заяві є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Так, відповідь на звернення позивача від 03.04.2024 року була надана згідно з вимогами ст. 20 Закону України «Про звернення громадян». 31.05.2024 року за вих. №420 на звернення [PERSON] від 03.04.2024 року, засобами електронної пошти, з використанням ЕЦП, відповідачем було надано ґрунтовну відповідь з інформацією, в обсязі передбаченому ч. 1 ст. 7 та ч. 3 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідь було продубльовано 20.06.2024 року. Вважає, що на час подання позову та після відкриття провадження у справі предмет спору відсутній, оскільки відповідь на звернення позивача від 03.04.2024 року, відповідачем було надано 31.05.2024 року. Провадження у справі просив закрити у зв`язку із відсутністю предмету спору. Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій розгляд справи просила проводити за її відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно статей 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власницею квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та його архівної складової частини щодо об`єкта нерухомого мана від 04.08.2023 року за №341622278, а також копією Договору купівлі-продажу квартири від 15.12.2012 року. (а.с. 7-15, 39-40) Вказаний багатоквартирний житловий будинок знаходиться на обслуговуванні у Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Смартбуд-КР» (управитель), що підтверджується копією Договору №30/12/2022-АШ25-У від 30.12.2022 року, укладеного між ТОВ «КК «Смартбуд-КР» та співвласниками будинку за адресою [ADDRESS] , співвласники в особі [PERSON] , уповноваженої особи зборами співвласників багатоквартирного будинку (далі - Договір), а також копією роздруківки з Єдиної міської інформатизованої системи комунальних розрахунків про суми, нараховані до сплати за вищевказаною адресою. (а.с. 16-24, 41-44) Згідно пункту 1.1 Договору, управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за вищевказаною адресою, а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору. Послуга з управління полягає у забезпеченні управителем належних умов проживання і задоволення, господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території. Послуга з управління включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів (за наявності), тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку. Послуга з управління надається відповідно до вимог до якості згідно з додатком 4 до цього договору, що є його невід?ємною частиною (пункт 1.3 Договору). Кожен із співвласників має право, зокрема одержувати від управителя своєчасно та належної якості послугу з управління згідно з законодавством та умовами цього договору; без додаткової оплати одержувати від управителя інформацію про ціну послуги з управління, загальну вартість щомісячного платежу, структуру ціни, норми споживання та порядок її надання, а також про її споживчі властивості. Згідно з пунктом 2.4 Договору, управитель зобов`язаний, зокрема надавати співвласникам без додаткової оплати інформацію про ціну послуги з управління, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни, норми споживання та порядок надання послуги з управління, а також про її споживчі властивості; розглядати в порядку та строки, визначені законом та цим договором, претензії та скарги співвласників; вести окремий облік доходів і витрат за будинком та надавати співвласникам відповідну інформацію, у порядку, визначеному пунктами 5.1. та 5.4. цього договору тощо. Згідно п. 5.1 Договору управління, - інформацію, пов?язану з виконанням цього договору, управитель доводить до відома співвласників шляхом Загального повідомлення та Персонального повідомлення. Персональне повідомлення здійснюється, зокрема: ??у листах, інших видах поштових відправлень, у тому числі рекомендованих та цінних; ??на електронну адресу співвласника, якщо така адреса надана співвласником. Відповідно до пункту 5.4 Договору, інформація про фактичні витрати відповідно до кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території надається окремо на вимогу співвласника у такій спосіб, визначений у п.5.1: цього Договору. Також у пункті 6.2 Договору зазначено, що у разі ненадання, надання неналежної якості послуги з управління кожен співвласник має право викликати управителя для перевірки її якості. За результатами перевірки якості послуги з управління складається акт-претензія, який підписується співвласником та управителем. 03.04.2024 року позивач звернулася до відповідача ТОВ «КК «Смартбуд-КР» з електронним зверненням, в якому просила протягом десяти робочих днів з дня отримання цього звернення надати повну письмову інформацію про фактичні витрати та виконані/надані роботи/послуги з утримання і ремонту спільного майна будинку за період з 01.01.2024 по 31.03.2024 з детальною розшифровкою виконаних робіт, з зазначенням їх обсягу, вартості (кожної роботи) та дат виконання кожної роботи/послуги, з посиланням на реквізити документів про їх виконання по позиціям 1, 5, 6, 7, 8, 10, 11, 12 Договірної ціни на послугу з управління будинком (додаток до договору). (а.с. 25, 36) 31.05.2024 року за вих. №420 на звернення [PERSON] від 03.04.2024 року відповідачем було надано відповідь, а саме інформацію про витрати на утримання будинку за адресою: [ADDRESS] за січень, лютий, березень та квітень 2024 року, що містить акти виконаних робіт та їх розшифровку. (а.с. 72-74) Як зазначено позивачем, вказана відповідь є ґрунтовною та надана в обсязі, передбаченому ч. 1 ст. 7 та ч. 3 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Так, суд зазначає, що частиною 1 статті 5 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 5 Закон України «Про інформацію», кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Згідно із ст. 1 Законом України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Особи, які не є громадянами України і законно знаходяться на її території, мають таке ж право на подання звернення, як і громадяни України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами. Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (частина 1 статті 3 Закону України «Про звернення громадян». Заява (клопотання) - це звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. (частина 1, 3 статті 3 Закону України «Про звернення громадян»). Відповідно до ст. 15 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право, зокрема, без додаткової оплати одержувати від виконавця житлово-комунальних послуг інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/ тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги; на перевірку кількості та якості житлово-комунальних послуг у встановленому законодавством порядку; складати та підписувати акти-претензії у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їхніх споживчих властивостей та перевищенням строків проведення аварійно-відновних робіт; без додаткової оплати отримувати інформацію про проведені управителем, виконавцем комунальної послуги нарахування плати за житлово-комунальні послуги (з розподілом за періодами та видами нарахувань) та отримані від споживача платежі. Відповідно до ч. 3 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Управитель у порядку та з періодичністю, визначеними договором, та/або на вимогу споживача зобов?язаний інформувати споживача про фактичні витрати та виконані (надані) роботи (послуги) з утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території. Суд встановив, що позивач [PERSON] є власницею квартири за адресою: власницею квартири за адресою: [ADDRESS] і відповідно співвласницею вказаного будинку. Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління. Статтею 6 даного Закону передбачено права співвласників багатоквартирного будинку, зокрема співвласники мають право: брати участь в управлінні багатоквартирним будинком особисто або через представника; ознайомлюватися рішеннями (протоколами) зборів співвласників, листками опитування, робити з них копії; інші права, визначені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель у порядку та з періодичністю, визначеними договором, та/або на вимогу споживача зобов`язаний інформувати споживача про фактичні витрати та виконані (надані) роботи (послуги) з утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території. Враховуючи зазначене, позивач звернулась до відповідача з електронним зверненням від 03.04.2024 року, в якому просила протягом десяти робочих днів з дня отримання цього звернення надати повну письмову інформацію про фактичні витрати та виконані/надані роботи/послуги з утримання і ремонту спільного майна будинку за період з 01.01.2024 по 31.03.2024 з детальною розшифровкою виконаних робіт, з зазначенням їх обсягу, вартості (кожної роботи) та дат виконання кожної роботи/послуги, з посиланням на реквізити документів про їх виконання по позиціям 1, 5, 6, 7, 8, 10, 11, 12 Договірної ціни на послугу з управління будинком (додаток до договору). 31.05.2024 року за вих. №420 на звернення [PERSON] від 03.04.2024 року відповідачем було надано відповідь з інформацією, в обсязі передбаченому ч.1 ст.7 та ч.3 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» щодо фактичних витрат на утримання будинку та виконаних робіт/послуг, що містить акти виконаних робіт за січень, лютий, березень та квітень 2024 року з розшифровкою. (а.с. 72-74) Відповідь було направлено [PERSON] засобами електронного зв`язку. Отримання відповіді останньою не заперечується. Вказаний факт під час розгляду справи позивачем не був спростований належними та достатніми доказами. Відповідачем надані докази того, що відповідь надана позивачу у визначений законом строк, а тому порушення прав позивача суд не встановив. Згідно зі ст. 13 ч. 1, 3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Відповідно до ст. 76, ч. 1 ст. 77, ст. 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Тому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. З урахуванням наведеного, оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що за період з 01.01.2024 року по 31.03.2024 рік відповідачем ТОВ «КК «Смартбуд-КР» було надано позивачу запитувану інформацію, а отже позов не підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів», тому судові витрати необхідно компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed