Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~третя особа\~на стороні\~відповідачів,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмету спору:\~приватний нотаріус\~Сторожинецького районного\~нотаріального округу\~Чернівецької області\~Хоміцька Наталя\~Георгіївна,\~про визнання\~недійсним договору\~дарування житлового\~будинку, мотивуючи свої позовні вимоги наступним. Зазначала, що [INFO] помер рідний брат позивача [PERSON] , який був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~ Та обставина, що [PERSON] був рідним братом позивача підтверджується наступними доказами: моїм свідоцтвом про народження [NUMBER] , яке видано 08.03.1954 року, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 19,07.2022 року про зміну мною прізвища із [PERSON] на [PERSON] , витягом із по господарської книги за 1965 рік, Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію про народження від 23.12.2022 року. Станом на 15 квітня 1991 року головою господарства був батько позивача [PERSON] , [INFO] , господарство належало до суспільної групи - колгоспний двір, членами господарства були також: мати - [PERSON] , [INFO] , брат [PERSON] , [INFO] , сестра [PERSON] , [INFO] , та племінник [PERSON] , [INFO] . Таким чином, станом на 15.04.1991 р. було п`ять членів колгоспного двору, кожному із них належало по 1/5 частці в даному господарстві. Після смерті [PERSON] , його 1/5 частку в рівних долях по 1/15 частці успадкували: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , тобто 20 % власності в майні колгоспного двору успадкували в рівних частинах по 6,7% кожен із них, кожному із них належало по 26,7% в спільному майні. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , належні їй 4/15 часток (26,7% в спільному майні) успадкували в рівних частках, по 3/22 частки, що становить 13,5%: брат [PERSON] та сестра [PERSON] , їм належало в сукупності по 40% кожному по 2/5 частки в спільному майна, тобто по 40%, [PERSON] є власником 1/5 частки в спальному майні, що становить 20%. Зазначені вище обставини підтверджуються виписками (витягами) із по господарських книг за 1974-2020 роки, ксерокопії яких додано до даної позовної заяви. Відповідач [PERSON] 23.08.2018 року подала до Сторожинецького районного суду позовну заяву про визнання права власності на спадкове майно за законом. 23 листопада 2018 року Сторожинецький районний суд Чернівецької області ухвалив судове рішення, яким визнав за позивачем [PERSON] право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] , цивільна справі №713/3001/18. Відповідач [PERSON] обманом, отримала довідку із зазначенням адресної частини будинковолодіння в [ADDRESS] ( нині Панкіський старостинський округ Сторожинецької міської ради), мотивуючи тим, що дана довідка необхіда їй для присвоєння адреси зазначеному вище будинковолодінню. Маючи таку довідку, відповідач [PERSON] звернулась до приватного підприємця [PERSON] для виготовлення Технічного паспорта на дане будинковолодіння. 10.12.2017 року приватний підприємець [PERSON] виготовив технічний паспорт на житловий будинок, з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, в [ADDRESS] . Позивач зазначає, що відповідач [PERSON] ввела в оману суд, який в свою чергу належним чином не дослідив надані суду докази на підтвердження позову, в результаті чого було ухвалено незаконне судове рішення. Чернова МД. по цивільній справі №713/3001/18, як відповідача залучила [PERSON] , [INFO] , хоча такої особи но існує в природі, від особи, яка не існує в природі, судом було зареєстровано аж дві заяви, що позов визнається, та що він відмовляється від частки в майні колгоспного двору, хоча особа, якій належить частка в майні колгоспного двору не може відмовитись від належного їй майна, також були долучені сфальсифіковані докази на підтвердження позовних вимог, натомість як вже зазначено вище, судом не було належним чином досліджено доказі що додані, в тому числі довідки та витяги із по господарської книги, із яких вбачається, що станом на 15.04.1994 року в господарстві проживав та був членом колгоспного двору [PERSON] , [INFO] , судові повістки як [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] чи [PERSON] не вручались, вбачається, що рекомендовані листи їм не вручались, заяви вони не писали до суду, що позов визнають, аж по дві заяві від їх імені було зареєстровано судом, із різними підписами, в тому числі від [PERSON] , якого не існувало та не існує в природі. Третьою особою, що не заявляє самостійні вимоги - [PERSON] , подана апеляційна скарга про скасування рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 23 листопада 2018, оскільки даним судовим рішенням було порушено його законні права та інтереси, та не було залучено до участі в справі як сторону. 07.02.2019 року відповідач [PERSON] подарувала відповідачу [PERSON] зазначене вище будинковолодіння. Договір дарування, серія та номер 284 посвідчила приватний нотаріус Сторожинецького районного нотаріального округу Чернівецької області Хоміцька Наталія Георгіївна. Зазначені вище обставини підтверджуються наступними листами Панківського старостинського округу Сторожинецької міської ради Чернівецького округу Чернівецької області: №175 від 24.10.2022 року, №104 від 13.07.2022 року, №155 від 15.09.2022 року, Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, ксерокопією свідоцтва про народження позивача, ксерокопією свідоцтва про смерть [PERSON] , ксерокопія паспорта позивача [PERSON] , ксерокопія Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ксерокопія Технічного паспорта на будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] , ксерокопія облікової картки об`єкта по господарського обліку на 2021-25 роки на двох аркушах, ксерокопія облікової картки об`єкта по господарського обліку на 2016-2020 роки, ксерокопія витягу із по господарської книги за 2006-2010 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , ксерокопія витягу із по господарської книги за 2001-2005 року особовий рахунок № [NUMBER] , ксерокопія витягу із по господарської книги за 1996- 2000 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , ксерокопія витягу із по господарської книги за 1991-1995 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , ксерокопія витяіу із по господарської книги за 1986-1990 роки, на двох аркушах, ксерокопія витягу із по господарської книги за 1983-1985 роки, ксерокопія витягу із по господарської книги за 1974-1976 роки, ксерокопія витягу із по господарської книги за 1977-1979 роки, ксерокопія витягу із по господарської книги за 2011-2015 роки. Таким чином, позивач просить визнати недійсним договір дарування житлового будинку, з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] ), від 07.02.2019 року, серія та номер 284, відповідно до якого відповідач [PERSON] подарувала, а відповідач [PERSON] прийняла в дар, який (договір дарування) посвідчений 07.02.2019 року приватним нотаріусом Сторожинецького районного нотаріального округу Чернівецької області Хоміцькою Наталією Георгіївною. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, представник відповідача [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника та відповідача, в задоволенні позову відмовити повністю. Третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог Приватний нотаріус Хомінська Н.Г. в судове засідання не з`явилася надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Третя особа на стороні позивач, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] в судове засідання не з`явився причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, станом на 15 квітня 1991 року в господарстві, що знаходиться в [ADDRESS] , який відносився до категоріїх колгоспного двору, були зареєстровані та проживали: [PERSON] . - голова двору, [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - дочка, [PERSON] - онук. Отже всі члени колгоспного двору, які були такими, станом на 15 квітня 1991 року мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору, який належав їм у рівних частках - по 1/5 частині кожному. З матеріалів справи встановлено, що [INFO] помер [PERSON] та після його смерті відкрилася спадщина на 1/5 частину будинковолодіння (колишнього колгоспного двору), яка успадкована у рівних частках по 67/1000 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , оскільки останні були зареєстровані та проживали з спадкодавцем на момент відкриття спадщини та фактично вступили в управління або володіння спадковим майном. [INFO] померла [PERSON] , після її смерті відкрилася спадщина на 267/1000 частин спірного будинковолодіння. Рішенням Сторожинецького районного суду від 23.11.2018 року по цивільній справі №723/3001/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадщину за законом позовні вимоги задоволено. Постановою Чернівецького апеляційного суду від 27.04.2023 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, вищезазначене рішення Сторожинецького районного суду від 23.11.2018 року скасовано, у задоволенні позовних вимог відмовлено. Апеляційне провадження за апеляційною скаргою [PERSON] на дане рішення суду закрито. Ухвалою суду від 16.10.2023 року провадження по справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням по справі №723/3393/23 за позовом [PERSON] , в особі представника [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визначення додоткового строку про прийняття спадщини. Рішенням Сторожинецького районного суду по справі №723/3393/23 за позовом [PERSON] , в особі представника [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визначення додоткового строку про прийняття спадщини позовні вимоги задоволено. Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, вирішуються за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69). Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Відповідно до абзацу 2 пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 18 листопада 2015 року у справі № 6-350цс15. Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК Україниспадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зістаттею 1220 ЦК Україничасом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтями 1217,1223 ЦК Українипередбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265 цього Кодексу(спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно достатті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановленихстаттею 1259 ЦК України. Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору. Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Outcome: approved