Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін 15 травня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг в А-Банк від 04 серпня 2016 року, посилаючись на те, що відповідачка отримала кредит у виді встановленого кредитного ліміту та видано кредитну картку, однак не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за його користування, у зв`язку з чим станом на 28 квітня 2024 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 77 555,72 грн, з яких: 48 326,69 - заборгованість за кредитом; 29 229,03 - заборгованість за відсотками. Відповідачка правом подання відзиву не скористалась. КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.06.2024 заяву Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано до Деснянського районного суду м. Києва. 12.07.2024 справа надійшла до Деснянського районного суду м. Києва. 26 липня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 27 серпня 2024 року. 27 серпня 2024 року суд відклав розгляд справи з причини першої неявки в судове засідання відповідачки, що була належним чином повідомлена про розгляд (поштовий конверт повернуто з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", що є місцем проживання відповідача, що зареєстровано у встановленому законом порядку. День проставлення у поштовому повідомленні відмітки - 16 серпня 2024 року (пункт 5 частини шостої статті 272 ЦПК України). Наступне судове засідання призначено на 23 вересня 2024 року. 23 вересня 2024 року відповідачка повторно не з`явилася, була повідомлена належним чином про судове засідання. Відповідачка належним чином повідомлена про розгляд (поштовий конверт повернуто з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", що є місцем проживання відповідача, що зареєстровано у встановленому законом порядку. Представник позивача не заперечує проти розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини першої, другої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Системне тлумачення частини четвертої статті 223, частини першої статті 280 ЦПК України свідчить, що вирішення питання щодо проведення заочного розгляду справи належить до дискреційних повноважень суду. 23 вересня 2024 року суд згідно зі статтею 281 ЦПК України постановив протокольну ухвалу про заочний розгляд справи. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 «Заочний розгляд справи». Судовий розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу через неявку в судове засідання всіх учасників справи (частина друга статті 247 ЦПК України) ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН 04 серпня 2016 року відповідачка підписала анкету - заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК». Підписавши анкету-заяву відповідачка погодилася, що дана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг АТ "А-БАНК", що розміщені за посиланням https://a-bank.com.ua, між мною та АТ "А-БАНК" становлять Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), умови якого їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. АТ "А-БАНК" свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору. 14 квітня 2020 року відповідачці встановлено кредитний ліміт у сумі 50000,00 грн, а 29 жовтня 2023 року зменшено до 48326,90 грн. Відповідачка користувалася кредитним лімітом, повертала використану суму кредитного ліміту та сплачувала відсотки за користування кредитним лімітом, але припинив повертати своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором (додається до позовної заяви) та підтверджується випискою за рахунком. Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором (аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 серпня 2023 року у справі № 206/3009/15 (провадження № 61-5576св23) та ін.). За розрахунком позивача, відповідачка станом на 28.04.2024 має заборгованість - 77 555,72 грн, що становить: 48 326,69 грн - заборгованість за кредитом; 29 229,03 грн - заборгованість по відсоткам. ОЦІНКА СУДУ Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином належним виконанням зобов`язання з боку відповідачки є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. Згідно з статтями 610 та 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до статті 1050 ЦК України передбачено, якщо договором установлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то при простроченні повернення чергової частини позикодавець має право зажадати дострокового повернення частини позики, що залишилася, й сплати відсотків, що йому належать. Відповідачка порушила зобов`язання з повернення кредитних кошті, розрахунок заборгованості не спростувала та доказів на підтвердження належного виконання вимог договору з її боку суду не надано. Суд встановив факт підписання анкети-заяву до договору про надання банківських послуг, отримання кредитних коштів, а також прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором, тому,

Outcome: approved