Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-09 00:00:00

ТОВ «Коллект Центр» (далі позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за договорами. Мотивують позов тим, що 04 травня 2021 року між ТОВ "Бі Ел Джи Мікрофінанс" та [PERSON] укладено договір про надання фінансових послуг №3163232. Відповідно до умов договору кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 4000 грн., а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах, визначених в пунктах договору. Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти. Проте позичальник не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені договором. 20 січня 2021 року ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] уклали договір про надання фінансових послуг № 2102035477485. Вказаний договір укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов договору ТОВ «Служба миттєвого кредитування» зобов`язалося надати відповідачу кредит в сумі 2200 грн., строк кредитування 1 рік, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 2 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту, та збільшенням процентної ставки, починаючи з першого дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту. 20.01.2021 року на підставі укладеного договору ТОВ «Служба миттєвого кредитування» надало відповідачу грошові кошти в сумі 2200 грн., перерахунок яких здійснило Товариство з обмеженою відповідальністю фінансова компанія «Вей Фор Пей» згідно договору про організацію переказів грошових коштів, укладеного між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ ФК «Вей Фор Пей». 27.08.2021 було укладено договір №27/08-1, відповідно до умов якого ТОВ "Бі Ел Джи Мікрофінанс" відступило на користь ТОВ "Вердикт Капітал" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором №3163232. 10.03.2023 було укладено договір №10-03/2023/01 ,згідно з яким ТОВ "Вердикт Капітал" відступило на користь ТОВ "Коллект Центр" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3163232. 01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 1-12, відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за договором про надання фінансових послуг №2102035477485, укладеним з відповідачем. ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги за договором про надання фінансових послуг позивачу згідно договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 року № 10-03/2023/01. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, однак не виконував умови договорів, тому у нього виникла прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості відповідача за договором №3163232 від 04.05.2021 становить 7773,72 грн., з яких: 3854,93 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 3029,96 грн. - заборгованість за процентами, заборгованість за комісіями - 578,24 грн., інфляційні збитки - 253,25 грн., нараховані 3% річних - 57,34 грн. Загальна заборгованість відповідача за договором №2102035477485 від 20.01.2021 становила 47363,40 грн., з них: 2200 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 45163,40 грн. - заборгованість за процентами. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №1-12 від 01.12.2021, ТОВ "Вердикт Капітал" набуло право грошової вимоги до відповідача за договором №2102035477485 в сумі 17252,77 грн., в тому числі: 2162,01 грн. - сума заборгованості за кредитом; 15090,76 грн. - сума заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом, за період по 30.11.2021. Тобто відповідно до умов Договору факторингу №1-12 від 01.12.2021 ТОВ "Вердикт Капітал" набуло право вимоги до відповідача щодо сплати процентів за користування кредитними коштами не в повному обсязі. Зазначене не протирічить вимогам законодавства. Відповідно до Реєстру боржників до договору відступлення прав вимог між ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ "Коллект Центр", ТОВ "Коллект Центр" набуло право грошової вимоги до відповідача за договором №2102035477485 від 20.01.2021 в сумі 25544,07 грн., в тому числі: 2162,01 грн. - сума заборгованості за кредитом; 15090,76 грн. - сума заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом, за період по 30.11.2021, 8291,30 грн. сума заборгованості за нарахованими відповідно до умов договору процентами за користування кредитом за період з 01.12.2021 по 19.01.2022. ТОВ "Коллект Центр" після набуття права вимоги за договором нарахування процентів не здійснював. Враховуючи вищевикладене, посилаючись на приписи цивільного законодавства, позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за двома договорами в розмірі 33317,79 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 9000 грн. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 09 липня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання учасники не з`явились. В позовній заяві представник позивача просив розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Виходячи з приписів ст.ст. 43, 223 ЦПК України суд постановив слухати справу за відсутності сторін. Згідно з ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 22 січня 2021 року ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та [PERSON] уклали договір про надання фінансових послуг № 3163232 (а.с. 8-10). Відповідно до умов договору ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» зобов`язалося надати відповідачу кредит в сумі 4955,00 грн., строк кредитування 15 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом на умовах визначених в пунктах договору. 22 січня 2021 року на підставі укладеного договору ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» надало відповідачу грошові кошти в сумі 4955,00 грн. (а.с. 18, зворотній бік). Також в судовому засіданні встановлено, що 20 січня 2021 року ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] уклали договір про надання фінансових послуг №2102035477485 «Стандартний» (а.с. 11-18). Вказаний договір укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов договору ТОВ «Служба миттєвого кредитування» зобов`язалося надати відповідачу кредит в сумі 2200 грн., строк кредитування 1 рік, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 2 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту, та збільшенням процентної ставки, починаючи з першого дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту. 20 січня 2021 року на підставі укладеного договору ТОВ «Служба миттєвого кредитування» надало відповідачу грошові кошти в сумі 2200 грн., перерахунок яких здійснило Товариство з обмеженою відповідальністю фінансова компанія «Вей Фор Пей». 27 серпня 2021 року між ТОВ "Бі Ел Джи Мікрофінанс" укладено договір відступлення прав вимоги №27/08-1, відповідно до якого ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за договором про надання фінансових послуг №3163232, укладеним з відповідачем. (а.с. 28-32, 38). 10 березня 2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги за договором про надання фінансових послуг ТОВ "Коллект Центр" згідно договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 року № 10-03/2023/01 (а.с. 41-46). 01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 1-12 (а.с. 33-37, 39), відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за договором про надання фінансових послуг №2102035477485, укладеним з відповідачем. ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги за договором про надання фінансових послуг ТОВ "Коллект Центр" згідно договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року № 10-03/2023 (а.с. 46-52). Позивач у своєму позові зазначає, що відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, однак не виконував умови договору, тому у нього виникла прострочена заборгованість. Розмір заборгованості відповідача за договором №2102035477485, нарахований ТОВ "Служба миттєвого кредитування", становить 17252,77 грн., з яких: 2200,00 грн. заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 18930,89 грн. - заборгованість за відсотками (а. с. 21-23). Розмір заборгованості відповідача за договором №2102035477485, нарахований ТОВ "Вердикт Капітал", станом на 10.01.2023 становить 25544,07 грн., з яких: 2162,01 грн. заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 15090,76 грн. - заборгованість за відсотки на дату відступлення права вимоги, 8291,30 грн. - нараховані відсотки згідно кредитного договору (а.с. 24, 26). Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Положеннями статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Нормами ч. 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. За п. 3.4. Договору відступлення права вимоги №27/08-1 від 27.08.2021 (а.с. .28) кредитор зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за кредитним договором новому кредитору повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних до нового кредитора, надати інформацію, передбачену чинним законодавством про нового кредитора у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства. За п. 6.6. Договору факторингу від 01 грудня 2021 року №1-12 (а.с. 33) клієнт протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за даним договором повідомляє боржників відповідно до вимог чинного законодавства про факт відступлення права вимоги та про передачу персональних даних боржників, а також надає інформацію про фактора. Аналогічні пункти наявні і в договорах відступлення права вимоги від 10 березня 2023 року №10-03/2023/01, від 10 січня 2023 року №10-01/2023 Разом з тим, в матеріалах справи відсутнє підтвердження, що боржник повідомлений про зміну кредиторів і вимоги законодавства та умови договорів в цій частині виконані факторами. Також суд звертає увагу на наступне. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ "Служба миттєвого кредитування" по тілу кредиту нараховано 2200,00 грн., сплачено 0,00 грн., відсотки - нараховано 18930,89 грн., сплачено - 3878,12 грн. Тобто розмір несплачених відсотків складає 15052,77 грн. (а.с. 23). Разом з тим, згідно з розрахунком заборгованості ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованість за тілом кредиту складає 2162,01 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 15090,76 грн. Суд приходить до висновку, що з наданих розрахунків неможливо встановити, як визначено розмір заборгованості та який розмір заборгованості позивач вважає правильним, адже вони відрізняються. Відтак, вимога про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №2102035477485 від 20.01.2021 до задоволення не підлягає. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Згідно з \~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів. Таким чином, з доданих до позову додатків неможливо встановити, який саме розмір заборгованості був переданий від ТОВ "Служба миттєвого кредитування". Також неможливо встановити, чи був повідомлений боржник про зміну кредиторів за обома кредитними договорами. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами свої позовні вимоги, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, судові витрати по справі залишаються за позивачем. На підставі викладеного вище,

Outcome: dismissed