Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд визнати іпотечний договір від 30.04.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Руденко О.Є., серія та номер 763 таким, що припинений та скасувати державну реєстрацію іпотеки квартири [ADDRESS] , яка належить на праві приватної власності [PERSON] та державну реєстрацію обтяження даного майна іпотекою. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 30.04.2014 між [PERSON] та [PERSON] , укладений договір позики на суму 132 000,00 грн., що на день підписання договору складало 11000,00 доларів США. Для забезпечення виконання умов договору позики 30.04.2014 року між сторонами укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Руденко О.Є., зареєстрований 30.04.2014 року в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 5528671. Предметом іпотеки є належна [PERSON] квартира [ADDRESS] , на яку накладено обтяження у виді заборони відчуження, зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень № 5527702. Протягом строку дії договору [PERSON] повертала відповідачу борг частинами, що підтверджується розписками на загальну суму 3630,00 доларів США, що складало 61961,00 грн. відповідно до курсу НБУ. Однак, [PERSON] вирішив однобічно та протиправно збільшити суму позики до 33250,00 доларів США, [PERSON] не погодилась з такими умовами, тому 10.06.2016 року [PERSON] звернувся до суду про стягнення з неї протиправно збільшеної суми позики, вона просила суд задовольнити позов частково з урахуванням частково сплаченої заборгованості. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29.05.2018 року суд часткового задовольнив позовні вимоги [PERSON] , врахував сплачену частково суму позики [PERSON] та стягнув на його користь 192 721,08 грн. 16.01.2019 року Харківський апеляційний суд апеляційну скаргу [PERSON] залишив без задоволення та рішення першої інстанції без змін. 04.02.2019 року [PERSON] отримав виконавчий лист за рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29.05.2018 року про стягнення на його користь суми боргу за договором позики у розмірі 192721,08 грн. 11.01.2022 року [PERSON] звернувся з виконавчими листами до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляка В.В. Постановами приватного виконавця Попляка В.В., 11.01.2022 року, відкрито виконавчі провадження ВП № 68115950, ВП № 68116717 та ВП № 68116932. 22.02.2022 року, [PERSON] почала поступово сплачувати заборгованість за виконавчими провадженнями, нею було перераховано на рахунок Приватного виконавця Попляка В.В. 14000,00 грн. [PERSON] почала сплачувати заборгованість та мала можливість повернути протягом місяця всю суму заборгованості, однак в зв?язку з початком 24.02.2022 року військово стану в Україні, вона та її сім?я деякий час були в окупації, а згодом були вимушені виїхати за межі Харківської області. Квартира [PERSON] знаходиться на Північній Салтовці м. Харкова, яка в перші місяці війни постійно знаходилась під ворожими обстрілами. Їй знадобився деякий час, щоб поновити свій психологічний, житловий та матеріальний стан, тому влітку 2023 року, вона намагалась зв?язатись з приватним виконавцем Попляком В.В. та повернути решту заборгованості, однак його телефони не відповідали. Згодом, вона дізналась, що приватний виконавець Попляк В.В. зупинив свою діяльність та виїхав закордон. [PERSON] знайшла контакти приватного виконавця Пашкова Д.Ю., якому були передані її виконавчі провадження, почала з?ясовувати, яким чином можна перерахувати заборгованість. Весь час [PERSON] була готова погасити залишок суми боргу, зверталась до нотаріуса та до [PERSON] , однак останній відмовлявся отримувати гроші та постійно погрожував залишити її з дітьми без житла. 29.12.2023 року [PERSON] сплатила всю суму заборгованості у повному розмірі 233142,86 грн., виконавши в повному обсязі рішення суддів, що підтверджується квитанціями про сплату. 04.01.2023 року постановами приватного виконавця Пашкова Ю.Д. закінченні виконавчі провадження ВП № 68115950, ВП № 68116717 та ВП № 68116932. Таким чином, борг за Договором позики сплачено в повному обсязі, у зв?язку з чим вже немає потреби у забезпеченні зазначеного боргу за рахунок майна позивача. Однак, без згоди іпотекодержателя зняти обтяження з зазначеної квартири поза судового розгляду немає можливості, оскільки останній відмовляється спілкуватись. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 15.01.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 10.04.2024 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заві. Надали відповідні пояснення. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи наявні поштові конверти з відміткою про відсутність адресату за адресою, зазначеною в позовній заяві, що свідчить про належне його повідомлення, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Відзив на позов не подав. Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про місце і час судового засідання, суд протокольною ухвалою,

Outcome: approved