Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

В квітні 2024 року представник позивача АТ «Перший український міжнародний банк» звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору № 2001419938601 від 08.10.2019 АТ «Перший український міжнародний банк» видало [PERSON] кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 30\~000,00 грн., який пізніше неодноразово збільшувався та остаточно становив 39\~186,81\~грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 47,88 % річних. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредитні кошти. Натомість відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яку банк просить стягнути з [PERSON] і яка станом на 01.02.2024 становить 62\~524,90 грн., з яких: 39\~186,81 грн. - заборгованість за кредитом; 23\~338,09 грн. - заборгованість за відсотками. Також представник позивача просить стягнути з відповідача на користь АТ «Перший український міжнародний банк» витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 25.04.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. 20.05.2024 від представника відповідача [PERSON] адвоката Нечай О.Д. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач визнає заборгованість за кредитним договором № 200141998601 від 08.10.2019 у загальній сумі 62\~524,90 грн. в повному обсязі проте просить розстрочити виконання рішення строком на 6 місяців. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідач є пенсіонером за віком, пенсія є єдиним її доходом. Відповідно вона не має можливості одразу погасити заборгованість за кредитом в повному обсязі. 04.06.2024 від представника позивача АТ «Перший український міжнародний банк» надійшла відповідь на відзив, згідно якої він заперечує проти розстрочення виконання рішення при його постановленні. Вважає, що відповідачем порушено порядок подання такого клопотання, встановлений Цивільним процесуальним кодексом України. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача АТ «Перший український міжнародний банк» у позовній заяві просив про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача\~ [PERSON] \~-\~адвокат Нечай\~О.Д.\~в судовому\~засіданні 21.05.2024 позов визнав в повному обсязі, просив розстрочити виконання рішення на шість місяців. Також 02.09.2024 від нього надійшло клопотання про доручення доказів, що підтверджують майновий стан відповідача. Протокольно клопотання про доручення доказів задоволено. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. 08.10.2019 року між АТ "Перший український міжнародний банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2001419938601 шляхом підписання відповідачем заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 17). Відповідно до умов вказаної заяви [PERSON] просить банк відкрити на її ім`я поточний рахунок у гривнях і надати кредитну картку; встановити на її поточний рахунок кредитний ліміт в розмірі 30\~000,00 грн.; реальна річна процентна ставка складає 47,88 %. Позичальник підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ», в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування. Згідно довідки про збільшення кредитного ліміту вбачається, що по договору №\~2001419938601 від 08.10.2019, боржник [PERSON] , кредитний ліміт неодноразово збільшувався та станом на 4.08.2020 становив 38\~500,00 грн. (а.с. 56). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 2001419938601 станом на 01.02.2024 року становить 62\~524,90 грн., з яких: 39\~186,81 грн. - заборгованість за кредитом; 23\~338,09 грн. - заборгованість за відсотками (а.с. 57-59). Так, відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ПУМБ»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом статей 629, 525, 612, 611 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України). Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Верховний Суд у постановах від 04 липня 2018 року у справі № 201/5527/16-ц, від 25.05.2021 року у справі № 554/4300/16-ц дійшов висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Відповідно до виписки з особового рахунку [PERSON] на підставі укладеного із позивачем кредитного договору, вона користувалась кредитними коштами та частково здійснювала погашення заборгованості, проте несвоєчасно та не в повному обсязі (а.с. 60-70). Матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між кредитодавцем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, умови якого який позивачем були виконані (надано кредитні кошти в строки та в порядку, визначені договором). Однак відповідач свої зобов`язання за цим договором щодо повернення кредитних коштів не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість згідно розрахунку позивача, який відповідає умовам, узгодженим між сторонами (згідно пропозиції укласти договір карткового рахунку та договір страхування (оферту)), а також сумам, отриманим відповідачем. Надана банком виписка за картковим рахунком позичальника підтверджує обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту. На підставі належної оцінки зібраних у справі доказів суд встановив, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надав відповідачу кредит в обумовленій сумі, що підтверджується випискою з особового рахунку, тому дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитом в загальному розмірі 62\~524,90 грн. Відповідачем існування заборгованості за кредитом належними, достовірними та переконливими доказами не спростовано, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Щодо вимог відповідача [PERSON] про розстрочку виконання рішення, судом встановлено наступне. В обґрунтування вимог про розстрочення виконання рішення про стягнення з неї заборгованості в розмірі 62\~524,90 грн. [PERSON] посилається на те, що вона є пенсіонером за віком, пенсія є її єдиним доходом на теперішній час. На підтвердження вказаних обставин надає до суду копію пенсійного посвідчення та копію довідки форми ОК-5 та ОК-7за період з 1996 по 2023 роки, а також довідку АТ КБ «ПриватБанк» про виплати з Пенсійного фонду, що зараховуються на її картку у 2024 році. При цьому її дохід станом на 22.08.2024 становить 4\~007,47 грн. пенсії на місяць, інших виплат згідно довідок ОК-5, ОК-7 у 2023 році відповідач не мала. Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Згідно з ст. 129 - 1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Згідно з ч. 2 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Аналогічні положення закріплені в статті 18 ЦПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про виконавче провадження» у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3)\~стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка - спосіб виконання зобов`язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановлені наперед. Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб. Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим. Відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа зобов`язань залишається незмінною. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом. Така правова позиція сформована Великою Палатою ВС у постанові від 04 06.2019 року у справі №916/190/18. Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. [PERSON] стверджує, що можливості сплатити розмір заборгованості в повній мірі на даний час немає, просить суд врахувати, що вона є пенсіонером та станом на серпень 2024 року має пенсію у розмірі 4\~007,47 грн., інших доходів не має. Враховуючи наведене, суд вважає за доцільне розстрочити відповідачу виконання рішення строком на 6 місяців зі сплатою кожного місяця - по 10\~420,82 грн. У зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, відповідно до частини 1 статті 142\~ЦПК України з державного бюджету позивачу підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду з позовом. Інші 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору, відповідно до статті 141 ЦПК України, підлягають стягненню на його користь з відповідача.

Outcome: approved