Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований 12 січня 2016 року виконавчим комітетом Селецької сільської ради Турійського району Волинської області, актовий запис № 01. Під час перебування у шлюбі у них народилося двоє дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків: впродовж трьох років перебуває за кордоном, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не цікавиться їх життям, не займається вихованням та моральним розвитком. Діти перебувають на повному утриманні позивача, який має постійне місце роботи та забезпечує дітей усім необхідним один. Однак, для нормального розвитку і забезпечення дітей доходу, який він отримує, не достатньо, а тому змушений звернутись до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 3500 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття та витрати на правову допомогу. Ухвалою суду від 26 червня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 24 липня 2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Будь-яких інших процесуальних дій у справі не вчинялося. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Демчук Ніна Володимирівна в судовому засіданні позов підтримали, посилаючись на викладені в ньому обставини, просили його задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила, у встановлений судом строк відзив на позов не подала. Суд вважає, що, оскільки судочинство здійснюється на засадах змагальності і неявкою до суду незалежно від причин, відповідач фактично відмовилася надавати докази на захист своїх прав у суді, в зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів за її відсутності, оскільки в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду спору та постановлення рішення у відповідності до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням вказаної статті Кодексу. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину, згідно з частиною першою статті 181 Сімейного кодексу України, визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] 12 січня 2016 року виконавчим комітетом Селецької сільської ради Турійського району Волинської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 1. Після державної реєстрації шлюбу подружжю присвоєно прізвище « [PERSON] (-а)» (а. с. 7). Під час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Старовижівського районного управління юстиції у Волинській області 07 квітня 2016 року, актовий запис № 48, та дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Старогутівської сільської ради Старовижівського району Волинській області 22 травня 2020 року, актовий запис № 3 (а. с. 8, 9). На підставі частини другої статті 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» встановлено, що з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить - 3 196 гривень. Положеннями статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено, як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини в їх сукупності, а саме: наявність у сторін двох неповнолітніх дітей, які перебувають на утриманні позивача, дохід якого не дозволяє йому забезпечити належним чином матеріальний рівень їх життєдіяльності, а відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дітей, суд приходить до висновку, що з відповідачки слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі. Відповідно до абзацу 3 пункту 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно вимог частини першої статті 182 Сімейного кодексу України, визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дітей. З письмових доказів, досліджених в судовому засіданні, суд позбавлений можливості перевірити матеріальне становище відповідачки, оскільки вона не скористалася своїм правом на подання відзиву на позовну заяву та не долучила докази на підтвердження свого матеріального стану, документально не підтвердила види та розміри своїх доходів. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на утримання неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині визначення розміру твердої грошової суми, яка підлягає стягненню з відповідача щомісячно на кожну дитину, є такими, що підлягають задоволенню. Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них, а також положення статті 185 Сімейного кодексу України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Крім того, суд роз`яснює, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Частиною першою статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема й розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів. Відповідно до статті 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судові витрати відносяться на рахунок відповідача відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: approved