Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-11 00:00:00

05 жовтня 2023 року [PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) звернулася в суд з позовом до [PERSON] (далі відповідач-1, [PERSON] ), [PERSON] (далі відповідач-2, [PERSON] ) про\~захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач [PERSON] працює на посаді начальника відділу освіти, молоді, спорту та охорони здоров`я Мар`янівської селищної ради Луцького району Волинської області з 27 липня 2021 року. Відповідач-1 є Мар`янівським селищним головою, а відповідач-2 власником веб-сайту [PERSON] [INFO] о 15 год. 30 хв. на веб-сайті «Волинь UA» за посиланням https://volynua.com/posts/oleg-basalik-tsilove-i-prozore-vikoristannya-koshtiv-gromadi-miy-printsip було розміщено статтю з назвою « [PERSON] : Цільове і прозоре використання коштів громади мій принцип». Вказана стаття також розміщена на власних сторінках відповідачів у соціальній мережі Facebook. Позивач вважає, що вказана публікація містить неправдиву та недостовірну інформацію і завдає шкоду честі, гідності і діловій репутації позивача. Посилаючись на вищевикладене позивач просить суд: 1) визнати недостовірною та такою, що порушує немайнові права позивача [PERSON] на повагу до її честі, гідності та ділової репутації інформацію, поширену [PERSON] 30 березня 2023 року о 15 год. 30 хв. в мережі інтернет на веб-сайті «Волинь UA», що належить [PERSON] за посиланням: https://volynua.com/posts/oleg-basalik-tsilove-i-prozore-vikoristannya-koshtiv-gromadi-miy-printsip у статті під назвою « [PERSON] : Цільове і прозоре використання коштів громади мій принцип», а також поширеному [PERSON] за посиланням та власником веб-сайту «Волинь UA» [PERSON] на особистих сторінках у соціальні мережі «Facebook» наступного змісту: «Після попереднього аналізу інформації я вирішив відверто поговорити з [PERSON] і поставив прямі питання начальнику відділу освіти, молоді та спорту. Та чітких відповідей щодо необхідності закупівлі такої кількості торфу і обгрунтованості його вартості я не отримав. Навпаки, почув претензії, що від неї вимагають зайві документи, навантажують роботою та заважають працювати. Це звучало дивно і нещиро. [PERSON] має великий досвід роботи в освітній сфері. У її підпорядкуванні знаходиться чималий штат працівників. Відмова надати документи під вигаданими приводами дефіциту часу лише посилила підозри. Тому вирішив сформувати спеціальну комісію для перевірки усіх нюансів сумнівної закупівлі.» «Інформація про завищену вартість однієї тонни торфу теж підтвердилася. Ціна 5980 гривень майже на 50% вища ринкової. Чому в одних громадах відділи освіти купують торф за 4200 гривень, а начальниця відділу освіти вирішила купити його значно дорожче? Невже ці понад 1 млн гривень не можна було спрямувати відділом освіти на інші більш нагальні потреби? В тому числі для наших освітян, про яких нібито на словах так «турбується» [PERSON] ? Чи став би чиновник, якому дійсно небайдужа доля педагогів Мар`янівської громади, здійснювати закупівлю торфу для них за ціною майже на 50% вищою за ринкову?» «У мене просте питання до освітян: чи заслуговує чиновник, який закуповує непотрібне зараз паливо за ціною на 300 тисяч гривень дорожчою, ніж на ринку, преміювання? Я не маю ніяких особистих питань до [PERSON] . Я маю питання до неї як до посадової особи, яка зобов`язана працювати на благо громади. Якщо, на мою думку, вона використовує гроші громади неефективно, я ставлю їй питання. І прошу дати аргументовану відповідь. Чиновник не має займатися політиканством, прикриватися освітянами, використовувати інших людей у своїх ігрищах. Залучати вчителів шкіл, щоб прикрити власні управлінські провали, є низько, цинічного та аморально.». 2. Зобов`язати власника веб-сайту «Волинь UA» [PERSON] протягом 10 днів з дня вступу рішення в законну силу спростувати недостовірну інформацію шляхом її видалення за посиланням https://volynua.com/posts/oleg-basalik-tsilove-i-prozore-vikoristannya-koshtiv-gromadi-miy-printsip у статті під назвою « [PERSON] : Цільове і прозоре використання коштів громади мій принцип» по тексту, зокрема, видалити інформацію такого змісту дослівно: «Після попереднього аналізу інформації я вирішив відверто поговорити з [PERSON] і поставив прямі питання начальнику відділу освіти, молоді та спорту. Та чітких відповідей щодо необхідності закупівлі такої кількості торфу і обгрунтованості його вартості я не отримав. Навпаки, почув претензії, що від неї вимагають зайві документи, навантажують роботою та заважають працювати. Це звучало дивно і нещиро. [PERSON] має великий досвід роботи в освітній сфері. У її підпорядкуванні знаходиться чималий штат працівників. Відмова надати документи під вигаданими приводами дефіциту часу лише посилила підозри. Тому вирішив сформувати спеціальну комісію для перевірки усіх нюансів сумнівної закупівлі.» «Інформація про завищену вартість однієї тонни торфу теж підтвердилася. Ціна 5980 гривень майже на 50% вища ринкової. Чому в одних громадах відділи освіти купують торф за 4200 гривень, а начальниця відділу освіти вирішила купити його значно дорожче? Невже ці понад 1 млн гривень не можна було спрямувати відділом освіти на інші більш нагальні потреби? В тому числі для наших освітян, про яких нібито на словах так «турбується» [PERSON] ? Чи став би чиновник, якому дійсно небайдужа доля педагогів Мар`янівської громади, здійснювати закупівлю торфу для них за ціною майже на 50% вищою за ринкову?» «У мене просте питання до освітян: чи заслуговує чиновник, який закуповує непотрібне зараз паливо за ціною на 300 тисяч гривень дорожчою, ніж на ринку, преміювання? Я не маю ніяких особистих питань до [PERSON] . Я маю питання до неї як до посадової особи, яка зобов`язана працювати на благо громади. Якщо, на мою думку, вона використовує гроші громади неефективно, я ставлю їй питання. І прошу дати аргументовану відповідь. Чиновник не має займатися політиканством, прикриватися освітянами, використовувати інших людей у своїх ігрищах. Залучати вчителів шкіл, щоб прикрити власні управлінські провали, є низько, цинічного та аморально.». та опублікувати на веб-сайті за посиланням https://volynya.com/ спростування наступного змісту, а саме про те, що інформація розміщена на веб-сайті «Волинь UA» за посиланням [INFO] у статті під назвою « [PERSON] : Цільове і прозоре використання коштів громади мій принцип» такого змісту: «Після попереднього аналізу інформації я вирішив відверто поговорити з [PERSON] і поставив прямі питання начальнику відділу освіти, молоді та спорту. Та чітких відповідей щодо необхідності закупівлі такої кількості торфу і обгрунтованості його вартості я не отримав. Навпаки, почув претензії, що від неї вимагають зайві документи, навантажують роботою та заважають працювати. Це звучало дивно і нещиро. [PERSON] має великий досвід роботи в освітній сфері. У її підпорядкуванні знаходиться чималий штат працівників. Відмова надати документи під вигаданими приводами дефіциту часу лише посилила підозри. Тому вирішив сформувати спеціальну комісію для перевірки усіх нюансів сумнівної закупівлі.» «Інформація про завищену вартість однієї тонни торфу теж підтвердилася. Ціна 5980 гривень майже на 50% вища ринкової. Чому в одних громадах відділи освіти купують торф за 4200 гривень, а начальниця відділу освіти вирішила купити його значно дорожче? Невже ці понад 1 млн гривень не можна було спрямувати відділом освіти на інші більш нагальні потреби? В тому числі для наших освітян, про яких нібито на словах так «турбується» [PERSON] ? Чи став би чиновник, якому дійсно небайдужа доля педагогів Мар`янівської громади, здійснювати закупівлю торфу для них за ціною майже на 50% вищою за ринкову?» «У мене просте питання до освітян: чи заслуговує чиновник, який закуповує непотрібне зараз паливо за ціною на 300 тисяч гривень дорожчою, ніж на ринку, преміювання? Я не маю ніяких особистих питань до [PERSON] . Я маю питання до неї як до посадової особи, яка зобов`язана працювати на благо громади. Якщо, на мою думку, вона використовує гроші громади неефективно, я ставлю їй питання. І прошу дати аргументовану відповідь. Чиновник не має займатися політиканством, прикриватися освітянами, використовувати інших людей у своїх ігрищах. Залучати вчителів шкіл, щоб прикрити власні управлінські провали, є низько, цинічного та аморально.». є недостовірною та не відповідає дійсності на підставі рішення суду. 3) зобов`язати [PERSON] та власника веб-сайту власника веб-сайту «Волинь UA» [PERSON] протягом 10 днів з дня вступу рішення в законну силу спростувати недостовірну інформацію на власних сторінках у соціальній мережі Facebook шляхом опублікування такої інформації: «Інформація поширена мною на особистій сторінці у соціальні мережі Facebook з посиланням на статтю під назвою « [PERSON] : Цільове і прозоре використання коштів громади мій принцип», яка розміщена за посиланням [INFO] , а саме такого змісту «Після попереднього аналізу інформації я вирішив відверто поговорити з [PERSON] і поставив прямі питання начальнику відділу освіти, молоді та спорту. Та чітких відповідей щодо необхідності закупівлі такої кількості торфу і обгрунтованості його вартості я не отримав. Навпаки, почув претензії, що від неї вимагають зайві документи, навантажують роботою та заважають працювати. Це звучало дивно і нещиро. [PERSON] має великий досвід роботи в освітній сфері. У її підпорядкуванні знаходиться чималий штат працівників. Відмова надати документи під вигаданими приводами дефіциту часу лише посилила підозри. Тому вирішив сформувати спеціальну комісію для перевірки усіх нюансів сумнівної закупівлі.» «Інформація про завищену вартість однієї тонни торфу теж підтвердилася. Ціна 5980 гривень майже на 50% вища ринкової. Чому в одних громадах відділи освіти купують торф за 4200 гривень, а начальниця відділу освіти вирішила купити його значно дорожче? Невже ці понад 1 млн гривень не можна було спрямувати відділом освіти на інші більш нагальні потреби? В тому числі для наших освітян, про яких нібито на словах так «турбується» [PERSON] ? Чи став би чиновник, якому дійсно небайдужа доля педагогів Мар`янівської громади, здійснювати закупівлю торфу для них за ціною майже на 50% вищою за ринкову?» «У мене просте питання до освітян: чи заслуговує чиновник, який закуповує непотрібне зараз паливо за ціною на 300 тисяч гривень дорожчою, ніж на ринку, преміювання? Я не маю ніяких особистих питань до [PERSON] . Я маю питання до неї як до посадової особи, яка зобов`язана працювати на благо громади. Якщо, на мою думку, вона використовує гроші громади неефективно, я ставлю їй питання. І прошу дати аргументовану відповідь. Чиновник не має займатися політиканством, прикриватися освітянами, використовувати інших людей у своїх ігрищах. Залучати вчителів шкіл, щоб прикрити власні управлінські провали, є низько, цинічного та аморально.». є недостовірною та не відповідає дійсності на підставі рішення суду. 4) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду за розповсюдження недостовірної інформації в розмірі 50\~000,00 грн. Від відповідачів письмових відзиві не надходило. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Заслухавши присутню представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з таких підстав. Судом встановлено, що 30 березня 2023 року о 15 год. 30 хв. в мережі інтернет на веб-сайті «Волинь UA», що належить [PERSON] , за посиланням: [INFO] опублікована стаття під назвою « [PERSON] : Цільове і прозоре використання коштів громади мій принцип», яка містить у собі абзаци наступного змісту: «Після попереднього аналізу інформації я вирішив відверто поговорити з [PERSON] і поставив прямі питання начальнику відділу освіти, молоді та спорту. Та чітких відповідей щодо необхідності закупівлі такої кількості торфу і обгрунтованості його вартості я не отримав. Навпаки, почув претензії, що від неї вимагають зайві документи, навантажують роботою та заважають працювати. Це звучало дивно і нещиро. [PERSON] має великий досвід роботи в освітній сфері. У її підпорядкуванні знаходиться чималий штат працівників. Відмова надати документи під вигаданими приводами дефіциту часу лише посилила підозри. Тому вирішив сформувати спеціальну комісію для перевірки усіх нюансів сумнівної закупівлі.» «Інформація про завищену вартість однієї тонни торфу теж підтвердилася. Ціна 5980 гривень майже на 50% вища ринкової. Чому в одних громадах відділи освіти купують торф за 4200 гривень, а начальниця відділу освіти вирішила купити його значно дорожче? Невже ці понад 1 млн гривень не можна було спрямувати відділом освіти на інші більш нагальні потреби? В тому числі для наших освітян, про яких нібито на словах так «турбується» [PERSON] ? Чи став би чиновник, якому дійсно небайдужа доля педагогів Мар`янівської громади, здійснювати закупівлю торфу для них за ціною майже на 50% вищою за ринкову?» «У мене просте питання до освітян: чи заслуговує чиновник, який закуповує непотрібне зараз паливо за ціною на 300 тисяч гривень дорожчою, ніж на ринку, преміювання? Я не маю ніяких особистих питань до [PERSON] . Я маю питання до неї як до посадової особи, яка зобов`язана працювати на благо громади. Якщо, на мою думку, вона використовує гроші громади неефективно, я ставлю їй питання. І прошу дати аргументовану відповідь. Чиновник не має займатися політиканством, прикриватися освітянами, використовувати інших людей у своїх ігрищах. Залучати вчителів шкіл, щоб прикрити власні управлінські провали, є низько, цинічного та аморально.». Також судом встановлено та сторонами не заперечується, що позивач [PERSON] працює на посаді начальника відділу освіти, молоді, спорту та охорони здоров`я Мар`янівської селищної ради Луцького району Волинської області з 27 липня 2021 року, Відповідач-1 є Мар`янівським селищним головою, а відповідач-2 власником веб-сайту Волинь UA. Аналогічна стаття була опублікована на особистих сторінках відповідачів у мережі Facebook. Позивач вважає вищенаведені матеріали такими, що порочать його честь, гідність та ділову репутацію. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. В перше чергу суд вважає за необхідне визначитися з належністю відповідачів у справі. У пункті 12 постанови Пленуму Верховного суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснено, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет. У розглядуваному випадку, позивач належними та допустимими доказами, зокрема інформацією від адміністратора системи реєстрації та обліку доменних імен, довів суду що власником веб-сайту https://volynua.com/ є саме [PERSON] . Що стосується суті позовних вимог, суд зазначає таке. У статтях 3, 28 Конституції України визначено, що честь і гідність людини є найвищою соціальною цінністю, та передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності. Відповідно до частини другої та четвертої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до статті 10 Конвенції кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання держави і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може бути предметом таких формальностей, умов, обмежень або санкцій, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського спокою, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду. Пункт 2 статті 10 Конвенції дає можливість захищати репутацію інших осіб, тобто всіх людей, і цей захист поширюється і на політиків також, навіть коли вони не виступають як приватні особи; але в цьому разі вимоги такого захисту мають розглядатися у зв`язку з інтересами відкритого обговорення політичних питань (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 08 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії»). Згідно зі статтею 62 Конституції України один з основоположних принципів - презумпція невинуватості, а відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, праву кожної особи на свободу думки і слова, на вільне відповідає обов`язок не поширювати про іншу особу/осіб недостовірну інформацію. Відповідно до пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної та юридичної особи» юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. ЄСПЛ вказує, що слід розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна (рішення ЄСПЛ від 08 липня 1986 року у справі «Лінгенс проти Австрії»). Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. У свою чергу, діловою репутацією є усталена оцінка особи, що ґрунтується на наявній інформації про її позитивні та негативні суспільно значимі діяння у певній сфері, що відома оточуючим. Згідно із частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці ЄСПЛ при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 08 липня 1986 року у справі «Лінгенс проти Австрії»). Разом з тим слід відрізняти деякі висловлювання, які хоч і мають характер образи, однак в цілому в надрукованому тексті є оцінюючими судженнями з урахуванням вживаних слів та виразів з використанням мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Свобода преси дає громадськості одну з найкращих можливостей дізнатися про ідеї та позиції політичних лідерів і сформувати свій погляд на них. У більш загальному плані свобода політичних дискусій лежить в самій основі концепції демократичного суспільства, якою пройнята вся Конвенція. Відповідно, межі допустимої критики є ширшими, коли вона стосується власне політика, а не приватної особи. На відміну від останньої, перший неминуче і свідомо відкривається для прискіпливого аналізу кожного свого слова і вчинку як з боку журналістів, так і громадського загалу і, як наслідок, повинен виявляти до цього більше терпимості. Безсумнівно, пункт 2 статті 10 дає можливість захищати репутацію інших осіб, тобто всіх людей, і цей захист поширюється і на політиків також, навіть коли вони не виступають як приватні особи; але в цьому разі вимоги такого захисту мають розглядатися у зв`язку з інтересами відкритого обговорення політичних питань (рішення ЄСПЛ від 08 липня 1986 року у справі «Лінгенс проти Австрії»). Оскільки політичні\~діячі та\~посадові особи,\~які обіймають\~публічні посади\~або здійснюють\~публічну владу\~на місцевому,\~регіональному,\~національному чи\~міжнародному рівнях,\~вирішили апелювати\~до довіри\~громадськості та\~погодилися «виставити»\~себе на\~публічне політичне\~обговорювання,\~то вони\~підлягають ретельному\~громадському контролю\~і потенційно\~можуть зазнати\~гострої та\~сильної громадської\~критики у\~засобах масової\~інформації з\~приводу того,\~як вони\~виконували або\~виконують свої\~функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку з цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи або органу державної влади є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Вказані особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе (рішення ЄСПЛ у справі «Гендісайд проти Сполученого Королівства» від 07 грудня 1976 року). Право на наявність і можливість висловлювання власного судження, оцінки, думки, гарантоване. Це право закріплене і в статті 34 Конституції України. Оцінка є ставленням особи до певного явища або події, висловленням її поглядів та/або переконань. ЄСПЛ неодноразово зазначає, що вимогу доведення правдивості оціночного судження виконати неможливо, отже, ця вимога порушує свободу вираження думки як таку, а вона є основною складовою права, гарантованого статтею 10 Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Лінгенс проти Австрії» від 08 липня 1986 року). У Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі. Такі самі правові висновки зроблені у постановах Верховного суду від 11 липня 2018 року №658/1795/17-ц, від 01 березня 2018 року №757/54322/16-ц, від 21 серпня 2018 року №607/4318/16-ц, від 20 червня 2018 року №755/7842/16-ц. Загальновідомою є інформація що позивач у справі начальником відділу освіту, молоді, спорту та охорони здоров`я Миронівської селищної ради Луцького району Волинської області та публічною особою, принаймі, на місцевому рівні. Вказане підтверджується і самим позивачем як у позові, так і її представником у судовому засіданні. Проаналізувавши зміст спірних публікацій, суд дійшов висновку, що поширена відповідачами інформація є лише оціночним вираженням особистих поглядів щодо особи позивача, його висловлювань, критичною оцінкою діяльності, вираженням суб`єктивної думки і поглядів, а тому не підлягає спростуванню, оскільки кожен має право на свободу вираження поглядів у демократичному суспільстві. Доводи позивача про те, що окремі частини спірних публікацій містять звинувачення про вчинення нею кримінальних правопорушень, а також недостовірні відомості про обставини закупівлі палива на потреби комунальних установ селищної ради, є необґрунтованими, оскільки вирвані із контексту спірних публікацій, які носять в цілому критичний характер та виражають суб`єктивну думку про особу позивача з боку автора публікацій. Суд ще раз підкреслює, що відповідно до вищенаведеної практики Європейського суду з прав людини, межі допустимої критики щодо позивача є ширшими, оскільки вона стосується власне політика, а не приватної особи. На відміну від останньої, перший неминуче і свідомо відкривається для прискіпливого аналізу кожного свого слова і вчинку як з боку журналістів, так і громадського загалу і, як наслідок, повинен виявляти до цього більше терпимості. Також суд зауважує, що позивач не надала суду висновків судової експертизи тексту в справах про захист честі, гідності й ділової репутації, яка встановлює чи містить текст негативну інформацію про особу, в якій формі (твердження, чи оцінного судження) подано інформацію, чи є підстави вважати, що судження виражено в брутальній, принизливій або непристойній формі. Підсумовуючи вищевикладене, оскільки спірна публікація носять критичний характер, містять особисті судження та переконання відповідача [PERSON] щодо особи позивача, враховуючи, що межі допустимої крити щодо позивача, як публічної особи та посадової особи органу місцевого самоврядування, є значно ширшими, ніж для приватної особи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про спростовування недостовірної інформації є необґрунтованими та не підлягають до задоволення. Оскільки суд відмовляє у задоволенні основної вимоги про спростування недостовірної інформації, тому не підлягають до задоволення похідні від неї вимоги про зобов`язання вчинити дії та про стягнення моральної шкоди.

Outcome: dismissed