Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Дорошев Є.Л. звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації, в якому просить суд 1) зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод для [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною - [PERSON] [INFO] , що є дитиною з інвалідністю віком до 18 років; 2) визначити для батька [PERSON] спосіб участі у вихованні дитини - [PERSON] , [INFO] , що є дитиною з інвалідністю віком до 18 років, у наступному порядку: - систематичні зустрічі з дитиною у вихідні (субота, неділя) кожного місяця з 9:00 год. до 21:00 год., за територіальним місцем проживання дитини у м. Києві при вільному виборі території та місць спілкування за бажанням дитини (відвідування парків відпочинку, рекреаційних зон, торгово-розважальних центрів, кафе, ресторанів, театрів, кінотеатрів) без присутності матері [PERSON] ; - відвідування спеціалізованих гуртків та занять, що підвищують та допомагають розвитку дитини; - зустрічі у будні дні, за попередньою домовленістю; зустрічі з батьками [PERSON] за попередньою домовленістю; - щорічно в літній період протягом 14 днів за погодженням з матір`ю [PERSON] календарних дат та за погодженням з дитиною щодо виду відпочинку (море, озеро, ліс, тощо) без присутності матері [PERSON] ; - зобов`язати [PERSON] надавати інформацію [PERSON] про зміну місця проживання дитини, зміну місця навчання дитини та зміну номерів мобільних телефонів чи особистих сторінок в соціальних мережах Інтернет; 3) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що сторони перебували у шлюбі, в якому у них народилася дитина - [PERSON] [INFO] . Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 29 грудня 2023 року по справі №760/21081/23 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 02 березня 2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №280. Однак, судом не було вирішено питання способу в вихованні та спілкуванні того із батьків, хто проживає окремо від дитини. На сьогоднішній день батько позбавлений можливості спілкуватись зі своєю дитиною, оскільки відповідач чинить опір у цьому спілкуванні. Також, відповідач чинить психологічний тиск на дитину, налаштовує її проти батька. Зараз відповідач проживає однією сім`єю з іншим чоловіком разом з дитиною і ймовірно така поведінка відповідача викликана бажанням максимально зблизити дитину з новим чоловіком. Однак, неприпустимо позбавляти дитину рідного батька, який піклується та усіма способами намагається підтримувати дружні стосунки зі своїм сином, приймати участь в його вихованні та розвитку. Батько забезпечує свою дитину матеріально та постійно надає фінансову допомогу. Окрім цього, [PERSON] є дитиною з інвалідністю віком до 18 років (діагноз двобічна хронічна сенсоневральна приглухуватість, глухота 4 ступеня), у зв`язку з чим потребує особливої уваги та піклування. Дана обставина є поважною причиною для проведення частіших та більш тривалих зустрічей батька з сином. Забезпечення якнайкращого піклування про дитину, турботу про його здоров`я, фізичний та духовний розвиток є найвищим пріоритетом для позивача. У договірному порядку не вдалося вирішити питання щодо участі у вихованні батька дитини, у зв`язку з чим [PERSON] вимушений звернутись з позовом до суду. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 лютого 2024 року для розгляду визначено суддю Аксьонову Н.М. Ухвалою від 29 лютого 2024 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні. 01 квітня 2024 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Залозної Д.П. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає його необґрунтованим. Вказала, що відповідач не чинила та не має наміру чинити перешкоди у спілкуванні дитини з батьком, а навпаки пропонувала йому побачення з дитиною. [PERSON] постійно спілкується з батьком, проводить з ним час, залишається ночувати. Спілкування дитини з батьком є регулярним, у тому числі за допомогою месенджерів. Позивач не надав жодних доказів щодо вчинення відповідачем перешкод у спілкуванні з дитиною. Єдиний раз, коли син не бачився з батьком - це період, коли він хворів на скарлатину, під час хвороби [PERSON] не бажав розважатися та відпочивати, оскільки погано себе почував. Твердження позивача про те, що відповідач чинить психологічний тиск та налаштовує дитину проти батька не відповідає дійсності, оскільки матір навпаки бажає, щоб син спілкувався з батьком. Указаний факт також підтверджується довідкою психолога Солом`янського районного в м. Києві центру соціальних служб. Також зазначила, що відповідач частково погоджується з графіком позивача, викладеним у позовній заяві, однак позивачем не повністю врахований звичний для сина графік та його побажання. 01 квітня 2024 року представником [PERSON] - адвокатом Залозною Д.П. подано до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини та визначення способів участі батька у вихованні дитини. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02 квітня 2024 року зустрічну позовну заяву було повернуто позивачу. 13 травня 2024 року представник відповідача - адвокат Залозна Д.П. подала до суду пояснення, у яких зазначила, що з метою комфортного життя сина, вважає за доцільне визначити наступний графік участі у вихованні сина [PERSON] : - зустрічі кожної суботи з 09.00 до 21.00 год. за місцем проживання дитини та інших місць за бажанням дитини (парки, рекреаційні зони, розважальні центри, кафе, ресторани, комплекси для відпочинку, театри, кінотеатри, відвідування додаткових занять, спеціалізованих гуртків для розвитку дитини) без присутності матері [PERSON] , крім субот, в які дитина перебуває на канікулах у батьків [PERSON] або на відпочинку на території України або за кордоном; - зустріч в будні дні за попередньою домовленістю; - зустріч з батьками [PERSON] за попередньою домовленістю; - щорічний літній відпочинок протягом 14 календарних днів за погодженням з матір?ю та дитиною виду відпочинку (море, озеро, ліс, гори) та календарних дат без присутності матері [PERSON] ; - зустрічі батька та сина поза зазначеним графіком, у разі побажання сина провести час з батьком; - якщо у дні, коли дитина відповідно до даного графіку повинна бути з батьком, здійснюються масові обстріли, оголошена ракетна небезпека та наявні інші небезпечні явища, які викликані повномасштабним вторгненням на територію України, дитина, з метою безпеки, залишається за місцем свого проживання або в безпечному місці (укритті) з мамою; - зобов`язати кожного з батьків повідомляти про місце перебування/проживання дитини, зміну місця навчання та додаткових занять, номерів телефонів та сторінок в соціальних мережах. 10 червня 2024 року до суду надійшов висновок органу опіки та піклування Солом' янської районної в місті Києві державної адміністрації №108-6972 від 06 червня 2024 року про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітнім [PERSON] , [INFO] . Протокольною ухвалою від 01 липня 2024 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні 16 вересня 2024 року представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, зазначених у позові. Уточнивши позовні вимоги в частині визначення зустрічей з дитиною у кожні вихідні, вказав, що хоче бачитися з сином або в суботу, або в неділю з 9 год. до 21 год. Представник відповідача в судовому засіданні зазначила, що жодних перешкод у спілкуванні батька з сином, а також у вихованні сина відповідачем не чинилося. Дитина постійно бачиться із батьком. У батька немає постійного місця проживання. Жодного тиску на дитину немає, оскільки дитина сама висловлює бажання спілкування із батьком. Зауважила, що дитина ходить у школу, тому графік побачень не повинен цьому заважати. Відповідач не заперечує проти побачень у суботу. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служби у справах дітей та сім`ї Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, у заяві від 10 червня 2024 року просила розглянути справу без його представника служби. З`ясувавши доводи та аргументи сторін, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було зареєстровано 02 березня 2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №280. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03 серпня 2013 року. [PERSON] є дитиною з інвалідністю віком до 18 років (діагноз двобічна хронічна сенсоневральна приглухуватість, глухота 4 ступеня). Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 29 грудня 2023 року у справі №760/21081/23 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 02 березня 2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №280. З моменту розірвання шлюбу син [PERSON] постійно проживає з матір`ю [PERSON] . Батько проживає окремо від них. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року у цивільній справі №753/13188/18 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 21 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Також батько добровільно надає кошти на утримання дитини. [PERSON] , звернувшись до суду із позовом про визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, покликається на те, що після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матір`ю. Батько позбавлений можливості спілкуватись із своєю дитиною, оскільки матір чинить перешкоди у такому спілкуванні. Відповідач, заперечуючи проти позову в частині усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, стверджує, що жодних перешкод у спілкуванні батька з сином нею не чинилося. Щодо визначення способів участі у вихованні та спілкуванні батька з сином не заперечувала, однак вважає, що при цьому необхідно врахувати звичний для дитини графік. Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частиною першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Стаття 141 СК України визначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Відповідно до положень статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі №189/68/20. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У §54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України» (заява № 2091/13) йдеться про визначення інтересів дитини, їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Таким чином, при оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню такі базові елементи: (а) погляди дитини, (б) індивідуальність дитини, (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин, (г) піклування, захист і безпека дитини, (ґ) вразливе положення, (д) право дитини на здоров`я, (е) право дитини на освіту. Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й передусім повинні бути визначені інтереси дитини, а вже тільки потім - права її батьків. Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі №189/68/20 (провадження № 61-16244св21), від 08 лютого 2023 року у справі № 334/1202/20 (провадження № 61-7951св22), від 15 серпня 2023 року у справі № 759/4170/20 (провадження № 61-3420св23). Верховний Суд у постанові від 15 березня 2023 року у справі № 577/3878/21 (провадження № 61-8759св22) зазначив, що «апеляційний суд погодився з рішенням суду в частині зобов`язання [PERSON] не чинити перешкоди відповідачу у спілкуванні з дитиною. Апеляційний суд зазначив, що наслідки особистого конфлікту між батьками негативно впливають на дитину та не сприяють якнайкращому задоволенню її інтересам, які мають пріоритет над інтересами батьків. Натомість існування між сторонами неприязних стосунків ускладнює погодження ними форм та методів спілкування з дитиною, тож зобов`язання матері не чинити відповідні перешкоди батьку дитини, визначене судовим рішенням, сприятиме розумінню того, що права кожного з батьків є рівними. Колегія суддів Верховного Суду погоджується з таким висновком судів, адже такий спосіб участі батька у вихованні сина та спілкуванні з ним у повній мірі відповідатиме інтересам дитини, забезпечує справедливу рівновагу між інтересами дитини та батьків, а також рівність прав батьків щодо дитини». Згідно з статтею 19 СК України при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо роз`яснення спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення способів участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітнім [PERSON] , [INFO] , №108-6972 від 06 червня 2024 року, [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з березня 2013 року по грудень 2023 року. Після припинення стосунків малолітній залишився проживати з матір`ю. У своїй заяві до суду та бесіді з працівником служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації (далі-Служба) [PERSON] зазначає, що на сьогодні він позбавлений можливості спілкуватись зі своїм сином, оскільки [PERSON] чинить опір у цьому спілкуванні, налаштовує сина проти нього. [PERSON] є дитиною з інвалідністю віком до 18 років, має вади слуху, потребує особливої уваги, частіших та тривалих зустрічей. Батько забезпечує дитину матеріально та постійно надає фінансову допомогу. Просить визначити йому наступний порядок зустрічей з сином, а саме, систематичні зустрічі з дитиною у вихідні дні (субота або неділя) кожного місяця з 09.00 до 21.00 без присутності матері дитини, відвідування спеціалізованих гуртків та занять, зустрічі у будні дні за попередньою домовленістю, зустрічі з бабою та дідом, літній відпочинок протягом 14 днів за попередньою домовленістю з матір`ю дитини та за погодженням з дитиною виду відпочинку, без присутності матері дитини. [PERSON] у своїх поясненнях до Служби від 29.03.2024 та бесіді з працівником Служби заперечує чинення перешкод у спілкуванні батька з сином, зазначає, що з батьком не проживають з червня 2023 року. До певного часу, коли батько проживав сам за відомою їй адресою, він забирав дитину до себе на всі вихідні з п`ятниці до неділі, іноді у понеділок зразу завозив до школи. Після зимових канікул забирав дитину на вихідні без ночівлі, а згодом лише по суботам. [PERSON] самостійно спілкується з батьком по месенджеру, повідомляє батька коли він хоче з ним зустрітись та які заходи відвідати. Щодо спілкування батька з сином не заперечує, просить врахувати бажання дитини та повідомляти адресу перебування сина, зважаючи на воєнний стан в країні. Не заперечує щодо задоволення позовних вимог [PERSON] окрім зустрічей в неділю, по суботам з 09.00 до 21.00. 05 квітня 2024 року під час бесіди з працівником Служби малолітній [PERSON] зазначив, що з батьком зустрічається та їздить до нього, але тато живе далеко. З батьком йому проводити час цікаво, але тато може повести туди де дитині не цікаво, іноді тато сердиться і свариться. На канікули так довго проводити час з батьком не хоче, бо буде сумувати за мамою, не проти проводити час з батьком на вихідних тільки одну ніч і до обіду наступного дня. Відповідно до інформаційної довідки Солом`янського районного в місті Києві центру соціальних служб від 01.04.2024 з дитиною проведено психологічне консультування. На малюнку [PERSON] зобразив тата, себе, маму, після фігурки мами дописав « [PERSON] » вітчим. Між собою і татом намалював ламану коричневу лінію. Любить маму, вважає маму найважливішою людиною на світі, яку він покличе на допомогу. Про тата говорить, що він розділився з мамою, у нього є інша жінка, яку не хоче бачити наступного разу. Відповідно до довідки про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин від 01.05.2024 психіатричні протипоказання у [PERSON] відсутні. Відповідно до сертифікату від 01.05.2024 про проходження профілактичного наркологічного огляду наркологічних протипоказань не виявлено. Враховуючи викладене, виходячи з інтересів дитини, орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації вважає за доцільне визначити наступні способи участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітнім [PERSON] , 2013 року народження, а саме, зустрічі кожної суботи місяця з 09.00 до 21.00, зустрічі у будні дні за попередньою домовленістю, два тижні влітку для сумісного відпочинку та оздоровлення дитини за попередньою домовленістю з матір`ю дитини. Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування, оскільки він є обґрунтованим, та таким, що узгоджується з наявними у справі доказами. Суд, визначаючи спосіб та порядок участі у спілкуванні та вихованні дітей, враховує, що батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з сином, враховуючи його бажання приймати участь у вихованні сина. Матір, яка проживає разом з сином, не має права перешкоджати батькові спілкуватися з ним та брати участь у його вихованні, адже судом не встановлено, що таке спілкування має негативний вплив на нормальний розвиток дитини чи в подальшому може призвести до порушень прав та інтересів останнього. До того ж, суд наголошує, що для дитини вкрай важлива комунікація батьків у спілкуванні між собою в питаннях виховання останньої. Суд вважає за необхідне зазначити про те, що саме батьки, як матір, так і батько, несуть відповідальність відносно малолітньої дитини, та саме вони повинні докласти усіх зусиль для того, щоб у їх дитини виникало прагнення бути як із мамою, так і з татом. На обох батьках лежить відповідальність за збереження психічної рівноваги дитини, що досягається шляхом уникнення конфліктних, напружених стосунків між батьками, оскільки, саме це в подальшому може бути причиною початку емоційних розладів у дитини. Важливо підтримувати позитивні, неконфліктні взаємини з колишнім чоловіком (дружиною), зберігати незгоду між собою у таємниці від дитини, досягти співробітництва в інтересах дитини. Наявність між сторонами спорів, не повинно впливати на реалізацію права та на виконання обов`язку щодо батьківського спілкування та виховання дитини. Взаємовідносини між батьками дитини не мають відображатися на дитині, дитина не може бути заручником тих чи інших непорозумінь. Дитина має знати батька та матір, має право любити їх, спілкуватися з ними без обмеження. Враховуючи ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я, режим дня, поведінку кожного з батьків, бажання дитини спілкуватись із батьком, суд прийшов до висновку, що необхідно визначити такі способи участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] : - побачення кожної суботи місяця з 09 години 00 хвилин до 21 години 00 хвилин без присутності матері [PERSON] ; - побачення у будні дні за попередньою домовленістю з матір`ю [PERSON] ; - щорічний спільний відпочинок влітку тривалістю 14 календарних днів за погодженням з матір`ю [PERSON] без присутності матері; - зобов`язати кожного з батьків повідомляти іншого з батьків про зміну місця проживання та/або перебування, зміну місця навчання, зміну номеру телефону дитини. Суд вважає, що такий спосіб участі батька у вихованні дитини буде якнайкраще відповідати інтересам дитини та забезпечить потребу сина у спілкуванні із батьком, а тому у задоволенні позову в іншій частині необхідно відмовити. Щодо вимоги про відвідування спеціалізованих гуртків та занять, що підвищують та допомагають розвитку дитини, то в цій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки позивач не конкретизував які саме гуртки буде відвідувати дитина, крім того, відповідач також не довела, що дитина відвідує гуртки чи додаткові заняття. Крім того, суд вважає, що вимоги про зустрічі з батьками [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки батьки [PERSON] не звертались до суду з означеним позовом про визначення способів участі баби чи діда у спілкуванні з дитиною. Що стосується позовних вимог щодо зобов`язання [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною - [PERSON] , [INFO] , суд зазначає таке. Позивач, звернувшись до суду з указаним позовом, вказав, що він позбавлений можливості спілкуватись зі своєю дитиною, оскільки відповідач чинить опір у цьому спілкуванні та психологічний тиск на дитину, налаштовує її проти батька. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків,передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Проте, позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні його із сином. Натомість судом встановлено, що [PERSON] постійно спілкується з батьком, проводить з ним час, залишається ночувати. Спілкування дитини з батьком є регулярним, у тому числі за допомогою месенджерів. Єдиний раз, коли син не бачився з батьком - це період, коли він хворів на скарлатину, під час хвороби [PERSON] не бажав розважатися та відпочивати, оскільки погано себе почував. Зазначені обставини позивачем не заперечувалися та підтверджуються листуванням батька з дитиною у месенджерах. Таким чином, між сторонами відсутнє порозуміння щодо побачень батька із сином. Разом з тим, жодних об`єктивних даних про те, що відповідач вчиняє будь які активні дії чи допускає бездіяльність, які б надали суду можливість констатувати факт спричинення перешкод позивачу матеріали справи не містять. Окрім цього, також відсутні докази того, що позивач звертався до органу опіки і піклування для вирішення спору з приводу участі у вихованні дитини і цей орган вже приймав певне рішення, яке відповідач не виконує. А тому в цій частині позовних вимог про усунення перешкод у спілкуванні позивача із сином необхідно відмовити за недоведеністю. Також суд зауважує, що у справах щодо здійснення батьківських прав та обов`язків суд, враховуючи гостро емоційні і постійно мінливі стосунки між батьками і їхньою дитиною, зростання дитини, остаточність судового рішення можна вважати нестійкою. Правосуддя не в змозі встановлювати, запроваджувати або припиняти сталі чутливі людські стосунки та приписувати чи забороняти почуття прихильності й комфорту, а лише формує у процесуальний спосіб найсприятливіші за конкретних обставин справи умови для цього. Визначений судом спосіб участі батька у спілкуванні з дитиною та її вихованні не є перешкодою для підтримки зв`язків між батьком і дитиною у інших формах за погодженням батьків або ж зміни компетентним органом встановленого порядку за наявності обставин, що мають істотне значення. З урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, порушення інтересів дитини,батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати інтересам дитини. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідач звільнена від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому підстав для стягнення із відповідача на користь позивача судового збору суд не вбачає.

Outcome: partial