Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 03.05.2024 року до Звенигородського районного суду Черкаської області надійшов даний позов, у якому позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф», заборгованість за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №000201212050 від 12.12.2020 в сумі 22664,98 грн., витрати на сплату судового збору у розмірі 24222,40 грн., та витрати на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн. Свою заяву позивач мотивує тим, що 12.12.2020 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» та [PERSON] укладено договір про надання позики на умовах фінансового кредиту №000201212050. Зазначає, що договір укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на вебсайті www.kf.ua, підписана електронним цифровим підписом ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА» та акцептована [PERSON] 12.12.2020 шляхом підписання електронним підписом відповідача заяви-формуляра про акцептування оферти від 12.12.2020 про прийняття пропозиції ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА» укласти договір про надання позики у тому числі і на умовах фінансового кредиту. Відповідач здійснив дії спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому було перераховано грошові кошти у розмірі 6029,00грн. на поточний/картковий рахунок [NUMBER] вказаний відповідачем при оформленні договору позики. На умовах договору позики кредитодавець надав відповідачу грошові кошти (кредит) у гривнях на умовах передбачених договором позики №000201212050у розмірі 6029,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 10.01.2021. Відповідно до вказаного договору відсоткова ставка за користування коштами кредиту становить у розмірі 1,11 відсотка у разі неповернення коштів після закінчення строку - 2,5 відсотка в день. Кредитодавець свої зобов`язання за договором позики виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами договором позики. Відповідач не виконав свої зобов`язання, не здійснив належних платежів, що передбачено умовами договору позики, як повернення отриманих коштів, а також сплату відсотків за користування кредитом. У зв`язку із припиненням здійснення платежів на виконання договору позики у відповідача утворилася заборгованість за договором позики. 30.06.2021 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф», ідентифікаційний код юридичної особи: 42655697 (надалі - Новий Кредитор) уклали Договору факторингу №20210630-Ф/2. Згідно Договору факторингу №20210630-Ф/2 від 30.06.2021р., та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА», включно і до [PERSON] .. У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором позики, станом на 02.05.2024 заборгованість відповідача перед позивачем становить 22664,98 грн., а саме: заборгованість по тілу кредиту - 6029 грн.; заборгованість по відсотках - 2007,60 грн.; заборгованість по прострочених відсотках за користування - 13565,25 грн.; заборгованість за пенею - 0,00 грн., інфляційне збільшення 1063,13грн. На підставі вищевикладеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №000201212050 від 12.12.2020 в сумі 22664,98 грн., витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн., та витрати на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 08.05.2024 було відкрито провадження у справі, вирішено цивільну справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Задоволено клопотання представника позивача про витребування у АТ КБ «Приватбанк» інформації про рух коштів, а саме поступлення на картковий рахунок [NUMBER] , що був/є відкрий на ім`я позичальника [PERSON] в день оформлення договору позики №000201212050 від 12.12.2020. 21.06.2024 від представника ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» адвокатаБачинського О. М. надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності представника, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 04.09.2024 від АТ КБ «Приватбанк» надійшла інформація про рух коштів, а саме на картковий рахунок № [NUMBER] , що був/є відкритий на імя позичальника [PERSON] . Відповідач був належно повідомлений про розгляд справи на адресу за місцем реєстрації, а також відповідач був повідомлений про розгляд справи шляхом оголошення на веб-сайті Звенигородського районного суду, що відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України - з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, однак, відзив до суду на позов не надав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, зустрічного позову не пред`являв, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. В прохальній частині позовної заяви представник позивача просить здійснити розгляд справи без його. Заявлені позовні вимоги підтримують та просять їх задоволити. Не заперечують проти заочного рішення суду. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за його відсутності та згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом Згідно договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №000201212050 від 12.12.2020 укладено між ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА» та [PERSON] сума кредиту 6029,00 грн. Строк дії договору 30 днів від дати отримання позичальником кредиту з 12.12.2020 по 10.01.2022. Дата погашення кредиту 10.01.2022. Процентна ставка після пролонгації 1,2 % в день. Кредитодавець нараховує проценти за користування кредитними коштами у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно паспорта споживчого кредиту [PERSON] ознайомилася з інформацією, яка надавалася споживачу до укладення договору про споживчий кредит та підписана електронним цифровим підписом. 30.06.2021 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф», ідентифікаційний код юридичної особи: 42655697 (надалі - Новий Кредитор) уклали Договору факторингу №20210630-Ф/2. Згідно Договору факторингу №20210630-Ф/2 від 30.06.2021р., та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА», включно і до [PERSON] .. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №1 до договору факторингу №20210630-Ф/2 від 30.06.2021р, сформованого 17.04.2024, [PERSON] укладено кредитний договір №000201212050 від 12.12.2020. Загальна сума заборгованості 8036,60 грн., заборгованість по тілу 6029,00 грн., заборгованість по відсоткам 2007,60 грн. Згідно з розрахунком заборгованості (виписка) з особового рахунку [PERSON] станом на 02.05.2024 заборгованість відповідача перед позивачем становить 22664,98 грн., а саме: заборгованість по тілу кредиту - 6029 грн.; заборгованість по відсотках - 2007,60 грн.; заборгованість по прострочених відсотках за користування - 13565,25 грн.; заборгованість за пенею - 0,00 грн., інфляційне збільшення 1063,13грн. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» надсилала повідомлення [PERSON] про відступлення прав вимоги за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №000201212050 від 12.12.2020 та надіслало вимогу про оплату заборгованості за договором. Відповідно до договору про надання правової допомоги №20240403-2 від 30.04.2024 укладеного між адвокатом Бачинським О. М. та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф», згідно якого у разі ухвалення судом рішення суду на користь клієнта (задоволення судом позовних вимог у повному обсязі), клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду у розмірі 7000 грн. Відповідно до попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат у справі за позовом ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» до [PERSON] за договором про надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту №000201212050 від 12.12.2020 становить: судовий збір сплачений позивачем за подання позову складає 2422,40 грн., сума витрат на правничу допомогу адвоката складає 7000 грн. Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України відсоткова ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст. 1077, 1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнтів) за плату ( у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача суми боргу за надання позики, заборгованості за відсотками за користування кредитом. Відповідач має зобов`язання за договорами позики, право грошової вимоги за яким належить позивачу. Відповідачкою розмір заборгованості не спростовано, альтернативного розрахунку за нарахованими відсотками суду не надано. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №1 до Договору факторингу №20210630-Ф/2 від 30.06.2021р позивач набув право вимоги за договором позики сформованого 17.04.2024 В. В.. на загальну сума заборгованості 8036,60 грн., з яких заборгованість по тілу 6029,00 грн., заборгованість по відсоткам 2007,60 грн. При цьому, звертаючись до суду, ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» пред`явило вимогу до відповідача про стягнення не лише заборгованості за тілом та відсотками за договором позики, а й інфляційних втрат та відсотків за користування кредитними коштами за межами строку дії договору, право нараховувати які передбачено ст. 625 ЦК України. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з пунктом 6.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №910/1238/17 плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У пункті 6.20. цієї постанови також зазначається, що термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Умови щодо нарахування процентів за правомірне та неправомірне користування кредитними коштами мають визначатися окремими пунктами договору. Так, за умовами пункту 5.13 Договору позики сторони погодили нарахування процентної ставки в день у разі користування кредитом поза межами строку дії договорів у розмірі 2,50. Відтак нарахування позивачем процентів після закінчення строку кредитування, визначеного Договором позики, є правомірним та не суперечить Договору факторингу. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Належних та допустимих доказів, у розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України на підтвердження виконання у повному обсязі взятих на себе за договором кредиту зобов`язань відповідачка не надала. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити, оскільки відповідачем порушено умови вищезазначеного кредитного договору, та не виконано взятих на себе зобов`язань. З наданого розрахунку заборгованості встановлено, що відповідач не здійснював погашення сум за наданим кредитом, внаслідок чого закономірною є наявність заборгованості відповідача перед позивачем. До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову, не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, заяви про застосування строку позовної давності від відповідача до суду не надходили, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред`явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів та дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. Розподіл судових витрат між сторонами За ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України документально підтверджені судові витрати позивача, понесені ним при подачі позовної заяви до суду підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2422,40 грн. Слід зазначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 7000,00 грн., суд приймає до уваги викладене нижче. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Суд вважає, що понесені витрати підтверджені належними доказами, а відтак підлягають стягненню з відповідачки. Саме такий розмір витрат є об`єктивним, співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved