Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-05 00:00:00

Позиції учасників справи. [PERSON] через представника - адвоката Тисевич Л.В. звернулася з позовом до Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, де просить: 1. Визнати [PERSON] такою, що має право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . 2. Визнати [PERSON] наймачем квартири за адресою: [ADDRESS] . 3. Зобов`язати Деснянську районну в місті Києві державну адміністрацію укласти з [PERSON] договір найму на кв. [ADDRESS] . Вимоги позову обґрунтовує тим, що позивач є рідною онукою [PERSON] . Позивач зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] з 17.11.2005 по теперішній час. 30.10.1985 [PERSON] (чоловік [PERSON] ) отримав ордер № 13013 на право зайняття, разом із сім`єю, квартири загальною площею 57,34 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Бабуся позивача, [PERSON] , у зв`язку зі смертю власника особового рахунку [PERSON] та відповідно до витягу з Розпорядження Деснянської районної у м.Києві адміністрації від 30.11.2004 «Про зміну договору найму житлових приміщень громадянам Деснянського району» стала квартиронаймачем квартири [ADDRESS] . Позивач була вселена у квартиру [ADDRESS] до своєї матері [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ). [INFO] [PERSON] померла. На момент звернення до суду, у вищевказаній квартирі зареєстровано 5 повнолітніх осіб, а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Наскільки відомо позивачу, у серпні 2021 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] виїхали на постійне проживання за кордон і з того часу не поверталися до України. У зв`язку з повномаштабним вторгненням 24.02.2022 країни агресора в Україну [PERSON] та її дочка [PERSON] тимчасово виїхали з-за кордон, де перебувають і на сьогоднішній день. Крім того, позивач з 2005 року постійно проживала разом з [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , була вселена в квартиру як неповнолітня особа до своєї матері, що відповідно до норм чинного законодавства, дійсного на той момент, не потребувало згоди інших повнолітніх членів родини. Після досягнення повноліття позивач продовжила проживати з [PERSON] у квартирі [ADDRESS] та вела разом з нею спільний побут, крім того займалася похованням [PERSON] . Позивач, з метою переукласти договір найму житлового приміщення (квартири [ADDRESS] ), звернулася до ЦНАП Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, де їй було роз`яснено, що відповідно до Розпорядження Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації «Про закріплення на праві господарського відання за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» майна» від 30.01. 2015 № 48 на баланс КП «Керуюча компанія» передано житловий фонд Деснянського району, що перебуває в управлінні Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації. Відповідно комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» організовує збір необхідних документів для зміни договору найму житла і передає на розгляд Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації. 20.12.2023 позивач, для переоформлення договору найму житлового приміщення, звернулась до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» з відповідною заявою та просила врахувати, що отримати згоду всіх повнолітніх осіб зареєстрованих в квартирі [ADDRESS] неможливо, оскільки вони там не проживають і місце їх знаходження їй невідомо. 25.12.2023 позивачем було отримано відповідь № 46-306/2а від КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва», що наданий пакет документів не оформлений належним чином, а саме заява про зміну договору найму не оформлена відповідно до встановленої форми і не містить підписів/згоди всіх повнолітніх членів сім`ї, крім того відсутні інформація про зареєстроване місце кожного повнолітнього. Однак, отримати згоду всіх повнолітніх осіб, зареєстрованих в квартирі [ADDRESS] на сьогоднішній день неможливо, оскільки ці особи перебувають з-за кордоном і на зв`язок не виходять.Через цю обставину позивач як єдина повнолітня член сім`ї померлої квартиронаймачки [PERSON] , яка перебуває на території України, не може реалізувати своє право на переоформлення договору найму житлового приміщення, тому звертається до суду за захистом своїх прав. Скориставшись правом подачі відзиву, 12.02.2024 представником відповідача надано до суду відзив, в якому адміністрація не погоджується з позовними вимогами, викладеними у позовній заяві, вважає їх необгрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, просили у задоволенні позовних вимог відмовити. Посилались на те, що згідно з заявленими позовними вимогами позивач просить визнати за нею право користування квартирою [ADDRESS] наймачем спірної квартири та зобов`язати відповідача укласти з нею договір найму жилого приміщення. Згідно з листами комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва « від 01.12.2024 № 46-3177 та від 25.12.2024 № 46-306/2а позивачу відмовлено у зміні договору найму спірної квартири, оскільки серед документів доданих до звернення відсутні: заява про зміну договору найму, інформаційні довідки про реєстрацію на всіх зареєстрованих членів родини та витяг з реєстру про кількісгь зареєстрованих. Згідно з листом відділу обліку, розподілу житлової площі та приватизації Деснянської райдержадміністрації від 02.02.2024 № 102/24-3 приватизація спірної квартири через відділ не проходила, а отже є комунальною та власником (наймодавцем) вказаного житла є територіальна громада м. Києва в особі Київської міської ради. Єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення є ордер, виданий на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради. Частиною другою статті 61 ЖК України визначено, що договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем-житлово-експлуатаційною організацією і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Враховуючи викладене, відповідач, є наймодавцем та уповноважений приймати рішення щодо внееення змін до договору найму спірної квартири. Відповідно до чинного законодавства члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача. їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Отже, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача. Отже у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача. Тому для визнання осіб членами сім`ї наймача, визнання права користування жилим приміщення підлягають встановленню обставини постійного проживання та ведення спільного господарства з ним. В позовній заяві позивач зазначає, що вона була вселена у спірну квартиру, місце проживання зареєстровано за адресою спірної квартири з 2005 року та підтверджує вказане копіями відповідних довідок, однак крім позивача, право на переукладення договору найму спірної квартири та визнання наймачем спірної квартири мають і інші повнолітні особи, місце проживання яких зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , за умови їх постійного проживання з попереднім наймачем спірної квартири. Представник відповідача звертає увагу суду, що згода інших членів сім`ї на визнання позивача наймачем спірної квартири, які зареєстровані у спірній квартирі та мають рівні права щодо спірної квартири, відсутня. З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що позивач не вчинила жодних дій для отримання їх згоди, докази про об`єктивні причини неможливості отримання такої згоди позивачем від інших членів сім`ї, не надані. Також відсутні ріщення судів щодо визнання осіб, які тривалий термін не проживають за місцем реєстрації, такими, що втратили право користування зазначеним житловим приміщенням та позивач не вчинила відповідних дій по зняттю їх з реєстраційного обліку. Отже, у відповідача відсутні правові підстави для переукладення договору найму спірної квартири та визнання позивача наймачем. Також, в позовній заяві позивач зазначає, що вона була вселена у спірну квартиру до своєї матері як неповнолітня особа та після досягнення повноліття, продовжувала проживати разом з попереднім наймачем - [PERSON] та вести з нею спільний побут, при цьому, не надавши жодного доказу, який би підтвердив стверджуване. Щодо заявленої позовної вимоги в частині зобов`язання відповідача змінити договір найму спірної квартири, змінивши померлого наймача на нового вважаю, що дану позовну вимогу слід залишити без задоволення, оскільки вона є передчасною, крім того, ухвалення рішення про зобов`язання Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації здійснити ті чи інші дії є таким, що призведе до втручання у реалізацію суб`єктом владних повноважень його дискреційних повноважень. 06.08.2024 від представника відповідача через підсистему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення, де Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація вважає за необхідне викласти свої доводи та міркування щодо наступних питань. Відповідно до заявлених позовних вимог, позивач просить визнати її такою, що має право користування кв. [ADDRESS] , визнати її наймачем вказаної квартири та зобов`язати відповідача укласти з позивачем договір найму вищезазначеної квартири. При цьому, позивач будучи онукою наймача [PERSON] автоматично не є членом сім`ї наймача, проте може бути визнана такою, якщо доведе, що постійно з нею проживала і вела спільне господарство. Втім позовна вимога про визнання членом сім`ї наймача [PERSON] . позивача [PERSON] не заявлялась. Обставини спільного проживання позивача з наймачем, як однією сім`єю та ведення ними спільного господарства не підтверджені наявними у матеріалах справи доказами та не доведені під час розгляду справи. 04.09.2024 від представника позивача - адвоката Тисевич Л.В. через підсистему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі, у яких вказує, що позивач з 2005 року постійно проживала разом з [PERSON] у кв. [ADDRESS] , була вселена в квартиру як неповнолітня особа до своєї матері, що відповідно до норм чинного законодавства, дійсного на той момент, не потребувало згоди інших повнолітніх членів родини. Після досягнення повноліття позивач продовжила проживати з [PERSON] у квартирі [ADDRESS] та вела разом з нею спільний побут, крім того займалася похованням [PERSON] . В матеріалах справи наявні пояснення рідної тітки позивача [PERSON] , яка підтверджує, що позивач проживала та вела спільний побут з наймачем житлового приміщення, а також покази свідка яка підтвердила, що позивач постійно проживала та вела спільний побут з [PERSON] . Позивач на сьогоднішній день є єдиним повнолітнім членом сім`ї померлої квартиронаймачки [PERSON] , яка перебуває на території України і яка не може реалізувати своє право на переоформлення договору найму житлового приміщення. Нею були вжиті всі необхідні заходи для врегулювання данного питання, однак отримати згоду всіх повнолітніх осіб, зареєстрованих в кв. [ADDRESS] на сьогоднішній день неможливо, оскільки ці особи перебувають за кордоном і на зв`язок не виходять. Через цю обставину позивач, як єдина повнолітня член сім`ї померлої квартиронаймачки [PERSON] , яка перебуває на території України, не може реалізувати своє право на переоформлення договору найму житлового приміщення. Тому, враховуючи вищевикладене, просить суд задовольнити позов в повному обсязі. В судових засіданнях представником позивача підтримано вимоги позову в повному обсязі, посилаючись на викладене у позові та у додаткових поясненнях. В судових засіданнях представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на викладене у відзиві. Зокрема надали письмові пояснення. Треті особи та їх представники до суду не з`явились, однак про розгляд справи повідомлялися належними чином. Процесуальні дії та рішення суду. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. від 24.01.2024 відкрито провадження у вказаній справі та постановлено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. від 24.01.2024 постановлено витребувати у Державної прикордонної служби України інформацію про перетин державного кордону України [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ухвали, постановленої шляхом внесення до протоколу судового засідання від 30.04.2024 було вирішено закрити підготовчий розгляд справи, призначивши справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. Фактичні обставини справи. Позиція суду та оцінки аргументів сторін. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного. [PERSON] є рідною онукою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 29.10.1978, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 03.11.2006, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.11.2006. Відповідно до інформаційної довідки про зареєстроване місце проживання від 09.01.2024 № 105131780 з 17.11.2005 і по теперішній час [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Ордеру № 13013 серія Б від 30.10.1985, виданого Виконавчим комітетом Ленінської районної ради народних депутатів м. Києва, діду позивача - [PERSON] разом з сім`єю з 6-ти осіб було надано право на заняття та користування жилим приміщенням площею 57,34 кв. м., що складається з двох кімнат в ізольованій кв. [ADDRESS] . До складу сім`ї увійшли: наймач жилого приміщення [PERSON] ; його дружина [PERSON] , їх донька [PERSON] (до шлюбу); [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] . [PERSON] у зв`язку зі смертю власника особового рахунку [PERSON] та відповідно до витягу з Розпорядження Деснянської районної у м.Києві адміністрації від 30.11.2004 «Про зміну договору найму житлових приміщень громадянам Деснянського району» стала квартиронаймачем квартири [ADDRESS] . [PERSON] була вселена у квартиру [ADDRESS] до своєї матері [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ), що підтверджується довідками № 1478 від 26.10.2005 та №03-08/945 від 05.04.2017. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 29.04.2023. В матеріалах справи наявні пояснення рідної тітки позивача [PERSON] , яка підтверджує, що [PERSON] проживала та вела спільний побут з наймачем житлового приміщення, а також покази свідка [PERSON] , яка підтвердила, що позивач постійно проживала та вела спільний побут з [PERSON] . Відповідно Витягу з реєстру територіальної громади м. Києва № 105132191 від 09.01.2024 у квартирі [ADDRESS] зареєстровані 11 членів сім`ї [PERSON] . Враховуючи, що [PERSON] померла [INFO] , а [PERSON] ( [INFO] ) помер [INFO] , станом на 18.01.2024 за вказаною адресою зареєстровані наступні громадяни: - [PERSON] (дата народження[INFO], вік - 10 років); - [PERSON] (дата народження [INFO] , вік - 36 років); - [PERSON] (дата народження [INFO] , вік 10 років); - [PERSON] (дата народження [INFO] , вік 15 років); - [PERSON] (дата народження [INFO] , вік 18 років); - [PERSON] (дата народження [INFO] , вік 13 років); - [PERSON] (дата народження [INFO] , вік 22 роки); - [PERSON] (дата народження [INFO] , вік 38 років); - [PERSON] (дата народження [INFO] , вік 27 років). У серпні 2021 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , виїхали на постійне проживання за кордон і з того часу не поверталися до України. Відомостейщодо перетинання державного кордону [PERSON] , 2001 р.н., в період з 01.01.2022 по 31.03.2024 в базі даних не виявлено. Вказана обставина підтверджується інформацією, наданою Державною прикордонною службою України на запит суду. Також факт не проживання, на сьогоднішній день у квартирі [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтверджуються Актами від 28.11.2023, засвідченими начальником ЖЕД-305. 20.12.2023 [PERSON] для переоформлення договору найму житлового приміщення звернулась до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» з відповідною заявою. 25.12.2023 [PERSON] було отримано відповідь № 46-306/2а від КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва», що наданий пакет документів не оформлений належним чином, а саме заява про зміну договору найму не оформлена відповідно до встановленої форми і не містить підписів/згоди всіх повнолітніх членів сім`ї, крім того відсутні інформація про зареєстроване місце кожного повнолітнього. Як вважає позивач, оскільки вона на сьогоднішній день є єдиним повнолітнім членом сім`ї померлої квартиронаймачки [PERSON] та не може реалізувати своє право на переоформлення договору найму житлового приміщення, тому звернулася до суду з позовом за захистом своїх житлових прав. Згідно з вимогами ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень ч. 1 ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. У відповідності до ч. ч. 1, 4, 5 ст. 9 ЖК України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово- будівельних кооперативів. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 63 ЖК України, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Стаття 64 ЖК УРСР передбачає, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належить чоловік (дружина) наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Стаття 64 ЖК УРСР передбачає принцип рівності прав і обов`язків наймача житла та членів його сім`ї. Наймач, на ім`я якого видано ордер і з яким укладено договір найму жилого приміщення, не має ніяких переваг перед членами своєї сім`ї. Він є лише представником своєї сім`ї перед наймодавцем. Серед членів сім`ї наймача виділяють дві категорії: 1) безспірні члени сім`ї (дружина (чоловік) наймача; діти наймача, в тому числі повнолітні - є членами сім`ї наймача незалежно від жодних факторів; батьки наймача); 2) особи, які постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі такі, як онуки, дід і баба, але й інші родичі чи особи, які не перебувають з наймачем у безпосередніх родинних зв`язках. Поняття члена сім`ї, яке застосовується у Сімейному кодексі, не можна ототожнювати з поняттям члена сім`ї наймача за Житловим кодексом, згідно з яким можуть бути визнані членами сім`ї наймача й інші особи, які постійно проживають із наймачем і ведуть із ним спільне господарство. Слід враховувати, що спільне проживання і ведення спільного господарства не завжди свідчать про наявність єдиної сім`ї, зокрема, зазначені у другій групі особи можуть бути визнані членами сім`ї наймача з урахуванням конкретних обставин, якщо вони ведуть спільне господарство (загальні витрати), надають взаємну допомогу, а також інші обставини, які свідчать про наявність родинних стосунків. (Узагальнення практики розгляду судами окремих категорій спорів, що виникають із договору найму жилого приміщення Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ). Член сім`ї наймача в розумінні Житлового кодексу - це особа яка перебуває з наймачем жилого приміщення у правовідносинах, природа яких визначається: кровними (родинними зв`язками/стосунками), або шлюбними відносинами; постійним проживанням з наймачем та членами його сім`ї; ведення з ним спільного господарства. Такі ознаки (вимоги) застосовуються диференційовано при розгляді конкретної справи в суді щодо визначенні членом сім`ї та визнання наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача, у зв`язку з його смертю. (Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999р. № 5-рп/99 у справі № 1-8/99 щодо офіційного тлумачення поняття "член сім`ї "). Отже, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача. Згідно з викладеними у позовній заяві вимогами, [PERSON] просить суд визнати за нею право користування житловим приміщенням - кв. [ADDRESS] та визнати її новим наймачем житлового приміщення з тих підстав, що вона з 2005 року постійно проживала у спірній квартирі разом з бабусею [PERSON] . Вони вели разом спільне господарство, мали спільний бюджет, робили ремонт у квартирі, придбавали продукти харчування та предмети домашнього вжитку, сплачувала квартплату та комунальні послуги. Судом було допитано в якості свідка [PERSON] , яка підтвердила, що позивач постійно проживала та вела спільний побут з [PERSON] . Статтею 65 ЖК України передбачено, що наймач в праві в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів еім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно зі ст. 103 ЖК України договір найму жилого приміщення може бути змінено відповідно до вимог законодавства України. Статтею 824 ЦК України вказано, що на вимогу наймача та інщих осіб, які постійно проживають разом з ним, та за згодою наймодавця наймач у договорі найму житла може бути замінений однією з повнолітніх осіб, яка постійно проживає разом з наймачем. У разі смерті наймача або вибуття його з житла наймачами можуть стати усі інщі повнолітні особи, які постійно проживали з колишнім наймачем, або, за погодженням з наймодавцем, одна або кілька із цих осіб. У цьому разі договір найму житла залишається чинним на попередніх умовах. За змістом вказаних норм закону будь-який член сім`ї наймача, що має повну цивільну дієздатність, має право вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення. Виходячи з принципу рівності прав та обов`язків наймача та членів його сім`ї ст. 64 ЖК члени сім`ї заміщують наймача в договірних правовідносинах найму. Тому право вимагати зміни договору в цих випадках має будь-хто з членів сім`ї наймача, які залишились проживати у приміщенні і в силу статей 64, 65 ЖК України має право користування ним. Таким чином, для визнання осіб членами сім`ї наймача, визнання права користування жилим приміщення підлягають встановленню обставини постійного проживання та ведення спільного господарства з ним. Такі висновки щодо застосування статей 64, 65, 106 ЖК України узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 04 лютого 2020 року у справі № 761/27875/16-ц (провадження № 61-1075св17). В позовній заяві позивач зазначає, що вона була вселена у спірну квартиру, місце проживання зареєстровано за адресою спірної квартири з 2005 року та підтверджує вказане копіями відповідних довідок. Однак, згідно з Службовою запискою відділу реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської райдержадміністрації від 01.02.2024 № 102/28/159 станом на 01.02.2024 у спірній квартирі зареєстровано 10 осіб, з яких 5 осіб повнолітні. Тому, враховуючи зазначене та беручи до уваги положення ст. 824 ЦК України, ст. 106 ЖК України, крім позивача право на переукладення договору найму спірної квартири та визнання наймачем спірної квартири мають і інші повнолітні особи, місце проживання яких зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , за умови їх постійного проживання з попереднім наймачем спірної квартири. При цьому, згода інших членів сім`ї на визнання позивача наймачем спірної квартири, які зареєстровані та мають рівні права щодо спірної квартири, відсутня. Отже, у відповідача відсутні правові підстави для переукладення договору найму квартири за адресою [ADDRESS] та визнання [PERSON] наймачем. При цьому, як зазначалося вище, згідно з ч. 1 ст. 106 ЖК України повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів еім`ї. які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. Відповідно до положень зазначеної статті вимагати визнання себе наймачем квартири має право особа яка, як член сім`ї наймача правомірно вселилася і постійно проживає у цьому житлі на час заявлення відповідної вимоги, тобто має право користування ним. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (ч. 2 ст. 3 СК України). Отже, ознаками фактичної сім`ї є: спільне проживання, спільний побут, взаємні права і обов`язки. Конституційний суд України у своєму рішенні від З червня 1999 року у справі № 1 - /99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат; спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин, наявність усталені відносини, що притаманні члена сім`ї, які пов`язані спільним побутом. Згідно із п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз`яснено, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи прописані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господаретво, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 липня 2012 року у справі № 6-60цс12 і підстав для відступлення від цієї позиції немає. Крім того, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої еудової палати Каеаційного цивільного суду від 18 травня 2022 року у справі № 463/2277/20-ц (провадження № 61-2027св22) зазначено, що: «під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні, наявність згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між згаданими особами, наймачем і членами сім`ї, які проживають з ним, певного порядку користування жилим приміщенням, й інщі обставини, які мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство. тривалість часу їх проживання. З матеріалів справи вбачається, що позивач 2005 року була вселена в квартиру як неповнолітня особа до своєї матері, що відповідно до норм чинного законодавства, дійсного на той момент, не потребувало згоди інших повнолітніх членів родини. Відповідно до чинного законодавства, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача. Однак, позивач будучи онукою наймача [PERSON] в розумінні наведених вище норм законодавства автоматично не є членом сім`ї наймача, проте може бути визнана такою, якщо доведе, що постійно з нею проживала і вела спільне господарство. Втім позовна вимога про визнання членом сім`ї наймача [PERSON] позивачем [PERSON] не заявлялась. При цьому, ні в тексті позовної заяви, ні в ході судового розгляду справи, не обґрунтовані пред`явлені позовні вимоги [PERSON] . Щодо вимоги стосовно права користування, суд зазначає, що таке право [PERSON] має, оскільки є зареєстрованрю у зазначеній вище квартирі з 2005 року. Щодо заявленої позовної вимоги в частині зобов`язання відповідача змінити договір найму спірної квартири, змінивши померлого наймача на нового суд вважає, що дану позовну вимогу слід залишити без задоволення, оскільки вона є передчасною, крім того, ухвалення рішення про зобов`язання Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації здійснити ті чи інші дії є таким, що призведе до втручання у реалізацію суб`єктом владних повноважень його дискреційних повноважень. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. З огляду на викладене, обставини та доводи, викладені у позовній заяві та встановлені в ході розгляду справи по суті є такими, що не підтверджені належними та допустимими докази, а отже задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed