Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся до суду з указаним позовом, у якому просить суд стягнути з [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 78172,00 грн; стягнути судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що 14.10.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» та [PERSON] було укладено договір про надання грошових коштів у позику № 1897141023. Позивач свої зобов`язання відповідно до умов договору позики виконав у повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 10000,00 грн, відповідач свої зобов`язання не виконала, суму позики не повернула, проценти за користування грошовими коштами не сплатила. Станом на день подання позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем складає 78172,00грн з яких: 10000,00 грнзаборгованість за тілом кредиту; 68172,00 грнзаборгованість за процентами (10000 х 2,99% х 228), а разом: 78172,00 грн, проценти нараховувалися по 28.05.2024 включно. Посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення позики та сплати відсотків, позивач просить задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача загальну суму заборгованості у розмірі 78172,00 грн. Указані обставини стали підставою звернення до суду з цим позовом. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 13.06.2024 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. 10.07.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач позовні вимоги визнала частково, а саме в сумі 18970,00 грн, з яких: 10000,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 8970,00 грн заборгованість за процентами. Просить суд стягнути витрати на правничу допомогу. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що 14.10.2023 вона дійсно уклала договір надання грошових коштів у позику № 1897141023 з позивачем та отримала на свій банківський рахунок позику в розмірі 10000,00 грн. Водночас, відповідач не погоджується з розрахунком, наведеним позивачем та вказує, що згідно до п. 1.2. Строк позики (строк дії договору) становить 30 днів. Дата повернення позики 13.11.2023 (п. 1.3.2.). Відповідно до п. 4.1. договору позики, позичальник має право продовжити строк (надалі-пролонгації) користування позикою. У випадку ініціювання позичальником пролонгації позичальник сплачує товариству проценти, проте відповідачем не було ініційовано право на продовження строку (пролонгацію) користування позикою, отже останнім днем повернення позики залишається дата 13.11.2023. Право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку дії договору чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Оскільки договором позики від 14.10.2023 визначено строк його дії, який становить 30 днів з 14.10.2023, то саме протягом указаного строку позивач мав право нараховувати відсотки, які з урахуванням невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором у встановлений ним строк та положень п. 1.5. цього договору становлять 2,99 %. Таким чином, заборгованість відповідача по відсоткам складає 8970,00 грн ((10000,00 (сума позики)/100%х2,99% (узгоджений сторонами у п. 1.5. договору відсоток, який сплачує позичальник щоденно за користування коштами, у разі невиконання свого зобов`язання у строк дії договору) = 299,00 грн) х 30 днів (строк дії договору, визначений сторонами у п. 1.2 договору) = 8970,00 грн). Учасники провадження в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача у позовній заяві просить суд розглянути справу в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Представник відповідача подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та її представника, свою позицію виклала у відзиві на позовну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Згідно зі ст. ст. 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановленихст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. За змістом ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтями 1046-1047 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Частиною 1 ст. 638 ЦК Українивстановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Нормою ст. 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис.Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомуст. 12 цього Закону;заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону;вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст. 64 ЦПК України. За змістом ст. 12 цього Законуякщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що 14.10.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» та [PERSON] було укладено договір про надання грошових коштів у позику № 1897141023 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до умов Кредитного договору кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 10000,00 грн. строком на 30 днів (п.п. 1.1., 1.2.) зі сплатою дисконтної (зниженої) процентної ставки 0,99 % на день (п.1.4), з кінцевим терміном повернення позики 13.11.2023 (п.1.3.2). Позивач свої зобов`язання за договором позики виконав у повному обсязі, надав відповідачу позику у розмірі 10000,00 грн, що підтверджується довідкою ТОФ «ФК «Контрактовий Дім» № 4971 від 29.05.2024. Відповідно до розрахунку наведеного позивачем в позовній заяві заборгованість відповідача становить 78172,00 грн, з яких 10000,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 68172,00 грн - сума заборгованості за процентами. Враховуючи, що відповідачем не виконано грошове зобов`язання в строк, передбачений умовами договору позики, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості за договором позики № 1897141023 від 14.10.2023 за основною сумою боргу в розмірі 10000,00 грн, обґрунтованими. Разом з тим, щодо позовних вимог позивача в частині стягнення відсотків за договором позики суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1.2 договору позики № 1897141023 від 14.10.2023 строк позики (строк дії договору) становить 30 днів; п. 1.3.1. -1.3.2. договору позики дата надання позики 14.10.2023; дата повернення позики 13.11.2023; п. 1.4. дисконтна процентна ставка складає 0,99% на день; п. 1.5. у випадку користування позикою понад строк, встановлений п. 1.2 договору, з наступного дня після спливу строку вказаного в п. 1.2. цього договору умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою у розмірі 0,99 % на день перераховуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується поза акційна (базова) процентна ставка в розмірі 2,99 % на день від суми позики за кожен день користування позикою з першого дня дії договору. Згідно з п.4.2. договору у випадку ініціювання позичальником пролонгації позичальник сплачує Товариству проценти на умовах, що були обрані для здійснення певного виду Пролонгації. З матеріалі справи слідує, що відповідач жодних коштів на погашення своїх боргових зобов`язань за кредитним договором № 1897141023 від 14.10.2023 не вносила. Позивач не надав суду доказів пролонгації договору. За таких обставин, суд приходить до висновку, що продовження строку кредитування за договором кредиту № 1897141023 від 14.10.2023 не відбулося. Частиною 1\~ст. 1048\~ЦК України визначено,\~що щомісячну\~виплату процентів\~до дня\~повернення позики\~у разі\~відсутності іншої\~домовленості сторін\~може бути\~застосований лише\~у межах\~погодженого сторонами\~договору строку\~надання позики\~(тобто\~за період\~правомірного користування\~нею).\~Після спливу\~такого строку\~чи у\~разі пред`явлення\~до позичальника\~вимоги згідно\~з ч.\~2\~ст.\~ 1050 ЦК Україниправо позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок Верховний Суд зробиву постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження № 4-10цс18), від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Підстав для відступу від вказаних правових висновків не вбачає також Велика Палата Верховного Суду від 18.01.2022 у справі №910/17048/17. З позовними вимогами про стягнення з відповідача грошових коштів на підставі ст. 625 ЦК України позивач не звертався. Оскільки після спливу визначеного договором позики строку кредитування право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється, з огляду на положення ст. ст. 1048, 1049, 1050 ЦК України, про що зазначено вище, а тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача процентів за кредитним договором за період після 13.11.2023 задоволенню не підлягають. Суд відхиляє доводи позивача щодо обґрунтованості нарахування процентів за договором позики № 1897141023 від 14.10.2023 після настання терміну повернення кредиту, оскільки вказані умови договору суперечать положенням ст.ст. 1048, 1050 ЦК Українита висновкам, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 ( провадження №14-10цс18). За таких\~обставин,\~враховуючи узгоджений сторонами строк кредитування 30 днів, а також враховуючи відсутність належних та допустимих доказів щодо пролонгації строку дії кредитного договору, позовні вимоги про стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами підлягають частковому задоволенню в межах строку дії кредитного договору. Відповідно до умов договору надання грошових коштів у позику № 1897141023 від 14.10.2023 строк позики становить 30 днів (п. 1.2.) з 14.10.2023 по 13.11.2023. У відповідності до п.1.5. договору у випадку користування позикою понад строк, встановлений п. 1.2. договору, з наступного дня після спливу строку вказаного в п. 1.2 цього Договору умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою у розмірі 0.99% на перераховуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується позаакційна (базова) процентна ставка в розмірі 2,99% на день від суми позики за кожен день користування позикою з першого дня дії договору. Представник відповідача у поданому відзиві на позовну заяву зазначив, що позивач ТОВ "ІННОВА ФІНАНС" мав право нараховувати відповідачу передбачені цим договором відсотки, які, з урахуванням невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором у встановлений ним строк та положень п. 1.5 цього договору, становлять 2,99 %. За таких обставин, з урахуванням визнання стороною відповідача відсоткової ставки 2,99% за користування кредитом, розмір відсотків, які підлягають стягненню з відповідача становить 8970,00 грн. (10000*0,0299*30=8970,00), які і підлягають стягненню. Виходячи з викладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором надання грошових коштів у позику № 1897141023 від 14.10.2023 у розмірі 18970,00 грн, з яких: 10000,00 гривень - сума заборгованості за тілом кредиту; 8970,00 гривень - сума заборгованості за відсотками. В іншій частині позовних вимог суд відмовляє відмовити за безпідставністю. V. Розподіл судових витрат Згідно з ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до платіжної інструкції № 6 від 31.05.2024, позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в розмірі 2422,50 грн. Оскільки, позовні вимоги задоволено частково, судові витрати, понесені позивачем покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору в сумі 587,94 грн. Відповідач заявила клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу. На підтвердження понесених відповідачем витрат на правову допомогу суду надано: договір про надання правничої допомоги від 02.07.2024 за № 999, акт приймання-передачу наданої правничої допомоги №1 до договору № 999 про надання правничої допомоги від 02.07.2024, складений 10.07.2024, квитанцію № 999 від 02.07.2024, детальний опис робіт (наданих послуг) від 10.07.2024. Позивач клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу не заявив. Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 №301/1894/17, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Розмір понесених відповідачем витрат на правничу допомогу підтверджено належними та допустими доказами. Вимоги позивача задоволено частково на суму 18970,00 грн. При цьому позивач просив стягнути 78172,00 грн Отже, вимоги позивача задоволені на 24,26 %, а відмовлено у 75,74% вимог. Відповідно, оскільки позов задоволений частково, з позивача на користь відповідача слід стягнути частину понесених останнім витрат на правову допомогу, яка складатиме 4923,10 грн. (75,74 х 6500 : 100).

Outcome: partial