Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: [PERSON] , у якому після уточнення позовних вимог просить: стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи з дати подання позову до суду та до моменту припинення навчання. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначає, що з 1997 року по 2023 рік сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 28.09.2023 у справі № 627/745/23. Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З 01.09.2023 [PERSON] навчається на 1-му курсі Харківського національного університету радіоелектроніки за денною формою з використанням інформаційно-комунікаційних засобів навчання. Освітня програма є акредитованою строком до 30.06.2027. У зв`язку з навчанням [PERSON] на протязі навчального року необхідно придбати додаткову літературу та канцелярські товари. Крім того, у зв`язку з напруженістю навчання сину необхідне повноцінне харчування. [PERSON] проживає разом з матір`ю та перебуває на повному її утриманні. Позивачка офіційно працює у КНП «Краснокутська центральна районна лікарня», але коштів [PERSON] не вистачає, щоб самостійно утримувати сина та забезпечувати необхідні його потреби. [PERSON] вказала, що відповідач [PERSON] відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу, хоча має таку можливість, оскільки він працездатний, не є інвалідом, а тому має можливість утримувати свого сина - [PERSON] , який продовжує навчання та у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 04.06.2024 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено у справі судове засідання. Заходи забезпечення позову не вживались. Позивачка [PERSON] в судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надіслала до суду заяву, у якій просила розглядати справу за її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: [PERSON] в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надіслав до суду заяву, у якій просив розглядати справу за його відсутності. Зазначив, що відповідач ніякої допомоги не надає, не цікавиться зовсім життям сина. Просив позов задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання втретє не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неприбуття до суду не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання або про розгляд справи за його відсутності не заявляв. Відзиву на позов не подав. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, жодного разу не повідомив про причини неявки в судове засідання, відзиву на позов не подав, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 31.08.2022 Краснокутським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 26.01.2023, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 11-14). 04.05.2024 [PERSON] досяг повноліття. Згідно з Витягом з реєстру територіальної громади від 25.04.2024 № 2024/004140958 [PERSON] з 19.06.2019 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). Також за вищевказаною адресою зареєстрована позивачка [PERSON] , що підтверджується штампом у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданим Краснокутським РВ УМВС України в Харківській області від 29.08.1997 (а.с. 6-7). [PERSON] є студентом групи ПЗПІ-23-9 1 курсу денної форми з використанням інформаційно-комунікаційних засобів навчання факультету Комп`ютерних наук Харківського національного університету радіоелектроніки. Навчається на бюджетній основі. Строк навчання - з 01.09.2023 по 30.06.2027, що підтверджується довідкою вказаного навчального закладу від 26.04.2024 № 48/589 (а.с. 16). Відповідно до наданої позивачкою довідки про доходи від 26.04.2024 № 45, [PERSON] працює медичною сестрою у КНП Краснокутська центральна районна лікарня та отримала заробітну плату: у січні 2024 року у сумі 19195 грн.; у лютому 2024 року - 14571,43 грн.; у березні 2024 року - 15300,00 грн.; у квітні 2024 року - 15300,00 грн. Загальна сума доходу за період з 01.01.2024 по 30.04.2024 становить 64367,08 грн. (а.с. 17). Судом встановлено, що [PERSON] добровільно не надає допомоги на утримання повнолітнього сина, [PERSON] , який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст. ст. 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Частина 1 ст. 199 СК України передбачає, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 також зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Вирішення питання про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у частці від заробітку залежить від наявності у відповідача такої можливості та з урахуванням можливості надання утримання іншим із батьків. В силу ч.1 ст.12 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Частиною другою статті 12, частинами першою та частиною п`ятою статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Матеріали справи свідчать про те, [PERSON] , [INFO] , є студентом 1 курсу денної форми Харківського національного університету радіоелектроніки, та у зв`язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII (78912) від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд також враховує, що обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, покладається на обох батьків, та те, що батьки мають рівні права по відношенню до дитини. Як вбачається з позовної заяви, [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] , та перебуває на її утриманні. [PERSON] не має можливості працювати, оскільки навчається на денній формі навчання. Відомості про отримання стипендії суду не надано. Позивачка не має можливості самостійно забезпечити повнолітнього сина, який продовжує навчатися на належному рівні придбання одягу, продуктів харчування, придбання матеріалів для здобуття професії, а також інших супутніх витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За приписами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач [PERSON] , [INFO] , є особою працездатного віку. Доказів, які б свідчили про те, що відповідач [PERSON] не працює, має тяжкі або хронічні захворювання, має інших утриманців, та у зв`язку з цим не має матеріальної можливості надавати допомогу дитині, яка продовжує навчання, суду не надано. Доказів на спростування тих обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги, відповідачкою не надано. Враховуючивищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання [PERSON] , як повнолітньої дитини, який продовжує навчання. Доказів неможливості сплати аліментів у тому розмірі, про який просила позивачка - 1/4 від усіх видів доходу - відповідачем не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Матеріалами справи підтверджено, що з первісною позовною заявою позивачка [PERSON] звернулася (направила її поштою) до суду 27.04.2024, тобто коли [PERSON] , [INFO] , ще не досяг повноліття. На підставі наведеного, з урахуванням змісту позовних вимог та характеру спірних відносин, дати, коли [PERSON] досяг повноліття - [INFO] , дати звернення до суду з цим позовом - 27.04.2024, матеріального становища позивачки та відповідача, інших обставин, що мають істотне значення, вимог розумності та справедливості, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивачки на утримання [PERSON] , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно на період навчання, починаючи з 04.05.2024 (досягнення повноліття) та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення [PERSON] 23-х років. Щодо вимоги позивачки про встановлення мінімального розміру аліментів не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд зазначає, що [PERSON] вже досяг повноліття і відповідно до ст. 200 СК України аліменти на повнолітню дитину стягуються у частині від заробітку (доходу) платника аліментів, без урахування неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 12.03.2018 по справі № 569/8960/17, який вказав на те, що мінімальний розмір аліментів на повнолітніх дочку чи сина законом не встановлений. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги, що позивачка згідно із Законом України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved