Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-11 00:00:00

Позивач Комунальне\~підприємство теплових\~мереж «Криворіжтепломережа»\~(далі\~ КПТМ\~«Криворіжтепломережа»)\~звернувся до\~суду з\~вказаним позовом\~до відповідача [PERSON] , зазначивши, що відповідачці щомісячно, відповідно до тарифів на вказані послуги, здійснювалося постачання теплової енергії до житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] ,. Оскільки будинок є багатоповерховим, опалення до вказаної квартири здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку, це свідчить про те, що відповідачі отримують теплову енергію, що підтверджується актами про подачу теплоносія та про його відключення. Однак відповідач у повному обсязі оплату за отримані послуги не здійснювала, у результаті чого виникла заборгованість за період з 01.05.2015 по 01.01.2023 у сумі 42\~171,75 грн., з яких за послугу з централізованого опалення в сумі 32\~635,28 грн., за послугу з постачання теплової енергії за період з 05.11.2021 по 01.01.2023 в сумі 7\~964,45 грн., за абонентське обслуговування за період 05.11.2021 по 01.01.2023 в сумі 280,51 грн., за послугу з гарячого водопостачання в сумі 1\~291,51 грн., яку позивач просить стягнути на свою користь з відповідача. Ухвалою суду від 03 березня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Заочним рішенням суду від 23 травня 2023 року, позов задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» заборгованість, яка виникла за адресою : [ADDRESS] , за період з 01 05 2015 року по 01.01.2023 року у розмірі 42171 грн. 75 коп., що складається з : послуги з централізованого опалення у розмірі 32635,28 грн. , з послуги з постачання теплової енергії за період 05.11.2021- 01.01.2023 у розмірі 7964,45 грн. , з абонентського обслуговування за період 05.11.2021 по 01.01.2023 у розмірі 280,51 грн., з послуги з гарячого водопостачання у розмірі 1291,51 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Ухвалою суду від 25 червня 2024 року за заявою відповідача [PERSON] скасовано заочне рішення суду від 23 травня 2023 року. Справу призначити до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання учасники процесу не з`явилися. Представник позивача [PERSON] звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, на вимогах наполягає. Представник відповідача [PERSON] адвокат Голівер П.В. звернувся до суду із заявою про розгляд справи за їх відсутності. Просить застосувати строк позовної давності та відмовити у позовних вимогах за період з 01 05 2025 року по 11 03 2017 року. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків. Згідно статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Судом встановлено\~та підтверджується\~письмовими доказами,\~що відповідач [PERSON] \~зареєстрованаза адресою: [ADDRESS] , та є споживачем послуг з централізованого опалення і гарячого водопостачання та теплової енергії, які надавалися КПТМ «Криворіжтепломережа» за вказаною адресою у заявлений період. Таким чином між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по централізованому опаленню та постачанню теплової енергії, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (далі Закон № 2189-VIII), Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 р. № 2633-IV (далі Закон № 2633-IV) та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила), чинними на момент виникнення правовідносин (втрата чинності з 01.05.2022), Правилами надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону № 2189-VIII, до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII). Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону № 2189-VIII встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до частини шостої статті 19 Закону № 2633-IV, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 18 Правил № 630, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку (пункт 20 Правил № 630). Згідно пункту 21 Правил № 630, у разі\~відсутності у\~квартирі (будинку\~садибного типу)\~та на\~вводах у\~багатоквартирний будинок\~засобів обліку\~води і\~теплової енергії\~плата за\~надані послуги\~справляється згідно\~з установленими\~нормативами (нормами)\~споживання: з\~централізованого постачання\~холодної та\~гарячої води\~і водовідведення\~-\~з розрахунку\~на одну\~особу та\~на ведення\~особистого підсобного\~господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим. Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з наданим до суду розрахунком, сума боргу по [ADDRESS] , за період з 01.05.2015 по 01.01.2023 становить у сумі 42\~171,75 грн., з яких за послугу з централізованого опалення в сумі 32\~635,28 грн., за послугу з постачання теплової енергії за період з 05.11.2021 по 01.01.2023 в сумі 7\~964,45 грн., за абонентське обслуговування за період 05.11.2021 по 01.01.2023 в сумі 280,51 грн., за послугу з гарячого водопостачання в сумі 1\~291,51 грн. (а.с. 6-7). Разом з тим, відповідачем заявлено клопотання про застосування наслідків пропуску позивачем позовної давності. Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України). Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті). Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 7 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19) вважає, що подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другою статті 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи її частиною. На підставі припису частини другої статті 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі. Новий перебіг позовної давності (після його переривання) починається наступного дня після пред`явлення позову. Так, період боргу, заявлений до стягнення, становить з 01.05.2015 по 01.01.2023, до суду позивач звернувся 23 лютого 2023 року, проплата за вказаний період відсутня. Разом з\~тим суд зазначає про те, що 11 березня 2020 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", відповідно до якої, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, і з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року установлено карантин на усій території України з 12 березня 2020 року. У подальшому дія карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11 березня 2020 року, безперервно продовжувалася. Так, відповідно до постанови Кабінету\~Міністрів України\~№ 1236\~від 09\~грудня 2020\~року (з урахуванням останніх внесених до неї змін згідно з постановою Кабінету Міністрів України "№1423 від 23.12.2022), дія карантину на усій території України, встановленого постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року, була продовжена до 30 квітня 2023 року. Законом України\~«Про внесення\~змін до\~деяких законодавчих\~актів України,\~спрямованих на\~забезпечення додаткових\~соціальних та\~економічних гарантій\~у зв`язку\~з поширенням\~коронавірусної хвороби\~(COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX,розділ «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» Цивільного\~кодексу України був доповнений, зокрема пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Отже на час дії установленого на території України карантину строки, визначені статтями 257, 258 Цивільного кодексу України, були продовжені. Початок дії карантину на усій території України 12 березня 2020 року, закінчення карантину 01 липня 2023 року. Таким чином,\~виходячи з\~викладеного,\~підлягає стягненню\~заборгованість за\~період з\~12\~03\~2017\~року по\~01\~січня 2023\~року,\~що становить\~суму 33214,51грн., з яких: -за послугу з централізованого опалення в сумі 24969,55 грн. виходячи з розрахунку; -за послугу з постачання теплової енергії за період з 05.11.2021 по 01.01.2023 в сумі 7\~964,45 грн., -за абонентське обслуговування за період 05.11.2021 по 01.01.2023 в сумі 280,51 грн. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Положеннями частини першої статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ураховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність частковоих підстав для задоволення позову. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. З урахуванням задоволених позовних вимог на 78,76% (33214,51 грн. х 100 % : 42171,75 грн.) з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені у зв`язку зі сплатою судового збору в розмірі 2113,92 грн. (78,76% х 2684,00 грн. : 100%).

Outcome: approved