Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

Заявники звернулись до суду з вище вказаною заявою в якій просили розірвати шлюб між ними та встановити факт самостійного виховання та утримання батьком [PERSON] малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Обґрунтовуючи заявлені вимоги вказували, що 25.09.2020 року між ними було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Сокирянському району та місту Новодністровськ Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) за актовим записом № 52 та вони є батьками дитини - [PERSON] , [INFO] . З листопада 2023 року вони разом не проживають, у них різні погляди на сімейне життя, обов`язки, відсутнє взаєморозуміння, що призвело до поступового погіршення взаємовідносин і як наслідок до фактичного припинення шлюбних відносин між ними. За таких обставин вважають, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, на примирення не згодні, а тому необхідно розірвати шлюб. [PERSON] змінила своє місце проживання та на даний час зареєстрована в [ADDRESS] . [PERSON] з листопада 2023 року самостійно займається вихованням та матеріальним утриманням сина, добросовісно виконує свої батьківські обов`язки, створює для дитини необхідні умови проживання та розвитку, забезпечує його всім необхідним. З метою добровільного вирішення питання щодо розірвання шлюбу 08.07.2024 року між ними укладено договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини. Враховуючи викладене заявники просили розірвати укладений між ними шлюб в порядку ст.109 СК України. Окрім цього, враховуючи те, що заявник має намір встановити статус «одинокий батько», що дасть йому можливість оформити соціальну допомогу на дитину, змінити місце проживання дитини без документального оформлення згоди матері, [PERSON] просив встановити факт самостійного виховання та утримання ним малолітнього сина [PERSON] . Заявники [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, подали до суду заяви розглянути справу без їх участі. Представник заінтересованої особи Служби у справах дітей Сокирянської міської ради Тимчук О.С. в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву,в якій просила розглянути справу на розсуд суду за наявними у справі матеріалами. Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області Войняк Н.А. в судове засідання не з`явилася та також подала до суду заяву,в якій просила розглянути справу на розсуд суду за наявними у справі матеріалами. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що 25.09.2020 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Сокирянському району та місту Новодністровськ Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) за актовим записом №52. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Під час шлюбу у сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 24.12.2021 року Сокирянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дністровському районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Згідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами 3,4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 3 ст.293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Згідно ст.109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК України) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Судом встановлено, що сторони з листопада 2023 року не підтримують між собою шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, а тому розірвання шлюбу дійсно відповідає волі сторін. Окрім цього судом встановлено, що розірвання шлюбу не буде порушувати права дитини, оскільки згідно договору, укладеного 08.07.2024 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Душинською Н.В., сторони визначили з ким із них буде проживати дитина, яку участь у забезпеченні умов її життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ними права на особисте виховання дитини. Згідно акта проживання сім`ї від 20.07.2024 року, складеним сусідами заявника [PERSON] та [PERSON] ,а також їхніми письмовими поясненнями від 20.07.2024 року вбачається, що [PERSON] проживає разом зі своїм малолітнім сином [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Дружина [PERSON] разом з чоловіком та сином з листопада 2023 року не проживає, а вихованням та утриманням сина займається переважно батько. Згідно витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб №254 від 15.07.2024 року вбачається, що разом з [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований: [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів встановлено, що син [PERSON] з листопада 2023 року повністю перебуває на самостійному вихованні та утриманні батька - [PERSON] . Враховуючи викладене, із врахуванням обґрунтування необхідності встановлення даного юридичного факту для заявника [PERSON] , суд вважає за необхідне задовольнити подану сторонами заяву в повному об`ємі.

Outcome: approved