Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Кудрявський Р.С., звернувся до суду з вище вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь грошові кошти у сумі 13400,00 грн у якості повернення сплаченої передплати за не отриманий товар. Також просив стягнути з відповідача витрати на правничу (правову) допомогу у розмірі 7000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що наприкінці січня 2024 року він зробив замовлення в Інтернет магазині автозапчастин BROparts.in.ua, де здійснював підприємницьку діяльність фізична особа-підприємець [PERSON] . 01.02.2024 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] в телефонній розмові та переписці в месенджері «Viber» укладено усний договір, предметом якого було придбання у відповідача деталей до автомобіля марки «Volkswagen Tiguan», а саме задніх лівих дверей Tiguan 18-2R2R б/в вартістю 16300,00 грн та передніх лівих дверей VW Tiguan 18-2R2R б/в вартістю 17200,00 грн, на загальну вартість 33500,00 грн. Відповідачем через месенджер «Viber» позивачу було надіслано видаткову накладну, згідно якої передплата за замовленням № 1706797809 склала 13400,00 грн. Відповідачем також був визначений термін для отримання позивачем автомобільних деталей, який складав від 14 до 21 календарних днів. 01.02.2024 року позивач за наданими відповідачем реквізитами та видатковою накладною, здійснив передплату у розмірі 13400,00 грн, що підтверджується квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» за № 9331-8401-6010-5598 від 01.02.2024 року на рахунок ФОП [PERSON] (код отримувача [NUMBER] ). Після спливу обумовленого кінцевого строку відправки замовленого товару, позивач неодноразово намагався дізнатися причину невиконання умов договору, проте відповідач повідомляв про затримку відправки, а потім на телефонні дзвінки та повідомлення перестав відповідати. Спрямовані на адресу відповідача адвокатські запити з метою отримання інформації про причини невиконання умов договору та вимогою повернення передплат, залишились без відповіді. 13.04.2024 року на підставі рішення підприємницьку діяльність ФОП [PERSON] було припинено. Грошові кошти, а саме передплата за замовлення, позивачу повернуті не були, у зв`язку з чим позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав, як споживача. Стислий виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] до суду відзив у відповідності до вимог\~ст.178\~ЦПК України не подав, хоча судом йому було роз`яснено право на подачу відзиву в ухвалі про відкриття провадження. Згідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 20 червня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, у справі призначено судове засідання, сторонам встановлено процесуальні строки для подачі заяв по суті. У судовому засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечували. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток за адресою його реєстрації та через оголошення на офіційному сайті судової влади. Відповідач про причини неявки в судові засідання суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов до суду не подав. На підставі ч. 4 ст. 223 та ст. 280 ЦПК України, суд визнав\~можливим провести\~заочний розгляд\~справи та\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів,\~враховуючи те,\~що відповідач, будучи\~ належним\~ чином повідомленим\~ про дату,\~час і\~місце судового \~засідання,\~ не з`явився\~ в судове\~ засідання без\~поважних причин,\~відзиву до\~суду не\~подав та\~позивач не\~заперечує проти\~такого вирішення\~справи. Фактичні обставини,\~встановлені\~судом,\~та\~зміст\~спірних правовідносин. Позивачем в Інтернет магазині автозапчастин BROparts.in.ua було знайдено фізичну особу-підприємця [PERSON] , який здійснював підприємницьку діяльність з продажу автозапчастин. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних особі, фізичних особі-підприємців та громадських формувань, [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець, вид діяльності - 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет (основний), 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, 45.32 Роздрібна торгівля деталями та ремонт автотранспортних засобів (а.с. 22). 01.02.2024 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] в телефонній розмові та переписці в месенджері «Viber» укладено договір купівлі-продажу, предметом якого було придбання у відповідача деталей до автомобіля марки «Volkswagen Tiguan», а саме задніх лівих дверей Tiguan 18-2R2R б/в вартістю 16300,00 грн та передніх лівих дверей VW Tiguan 18-2R2R б/в вартістю 17200,00 грн, на загальну вартість 33500,00 грн. Відповідачем через месенджер «Viber» позивачу було надіслано видаткову накладну, згідно якої передплата за замовленням № 1706797809 склала 13400,00 грн. Решта вартості замовлення мала бути сплачена позивачем після отримання замовлення. Відповідачем також був визначений термін для отримання позивачем автомобільних деталей, який складав від 14 до 21 календарних днів. На підтвердження вказаних обставин, судом було досліджено переписку між [PERSON] та ФОП [PERSON] у месенджері «Viber» (а.с. 10-17). 01.02.2024 року позивач за наданими відповідачем реквізитами та видатковою накладною, здійснив передплату у розмірі 13400,00 грн на рахунок ФОП [PERSON] (код отримувача [NUMBER] ), що підтверджується роздруківкою накладної (а.с. 18), копією квитанції АТ КБ «ПриватБанк» за № 9331-8401-6010-5598 від 01.02.2024 року (а.с. 20) та копією фіскального чеку (а.с. 19). У визначений строк замовлені автозапчастини позивачем не були отримані. Передоплата повернута позивачу не була. На дзвінки та повідомлення щодо відправлення товару або повернення коштів відповідач не відповідав. Представником позивача було направлено адвокатські запити (листи-претензії) на адресу відповідача, в яких було повідомлено про розірвання договору купівлі-продажу та вимагалось повернення сплачених у якості передплати коштів у сумі 13400,00 грн (а.с.25-40). 13.04.2024 року на підставі рішення підприємницьку діяльність ФОП [PERSON] було припинено. Мотиви суду при ухваленні рішення. Згідно з п. 22 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" № 1023-XII споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У розумінні наведеної норми позивач є споживачем, тобто фізичною особою, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб. У відповідності до ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів (ст. 2 Закону України «Про захист прав споживачів»). Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ч.ч.1, 3 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно зі ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до ст.ст.655, 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів (ч.ч. 1-3 ст. 698 ЦК України). Суд зазначає, що ФОП [PERSON] , надіславши позивачу накладну на оплату товару, а саме задніх лівих дверей Tiguan 18-2R2R б/в вартістю 16300,00 грн та передніх лівих дверей VW Tiguan 18-2R2R б/в вартістю 17200,00 грн, на загальну вартість 33500,00 грн, та визначивши передплату за замовлений товар у розмірі 13400,00 грн, зробив позивачу пропозицію про укладення договору купівлі-продажу. У свою чергу, позивач прийняв таку пропозицію, у повному обсязі оплативши суму передплати у розмірі 13400,00 грн. Враховуючи викладене, договір між ними слід вважати укладеним. Детальні умови договору купівлі-продажу було обумовлено шляхом телефонних переговорів та обміну повідомленнями у месенджері «Viber», зокрема у месенджері відповідачем було надіслано фото із зображенням зовнішнього виду автомобільних дверей, які є предметом договору купівлі-продажу. В свою чергу позивачем направлено повідомлення про погодження. За приписами ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 ЦК України). Сторонами було погодження, що позивач має отримати замовлений товар протягом 14-21 календарних днів. Згідно зі ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві. У разі відмови продавця передати проданий товар, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу (ч.1 ст.665 ЦК України). Підтвердження того, що товар був особисто переданий відповідачем у розпорядження позивача або зданий перевізнику для доставки позивачу, в матеріалах справи відсутнє. Згідно з ч. 3 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Судом встановлено, що позивачем (як покупцем) свої обов`язки за договором купівлі-продажу, укладеним із ФОП [PERSON] , виконано, а саме перераховано відповідачу 13400,00 грн на умовах передплати. Сторонами було обумовлено, що решта вартості товару буде перерахована позивачем після отримання товару. Однак, продавцем ФОП [PERSON] не виконано умови договору, а саме не передано позивачу замовлений товар. Відповідач на спростування вказаних обставин доказів не надав. При розірванні договору купівлі-продажу гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Матеріалами справи підтверджено, що продавець ФОП [PERSON] не повернув позивачу коштів, незважаючи на те, що такий обов`язок прямо передбачений положеннями Закону України «Про захист прав споживачів». Позивач письмово повідомляв відповідача про розірвання договору купівлі-продажу та висловив вимогу про повернення коштів у листах-претензіях. Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Положеннями частини першої-другої статті 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Згідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Частинами 1, 3 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Відповідачем не доведено ані того, що ним було виконано свої обов`язки за договором купівлі-продажу, ані того, що ним було вжито всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язань із позивачем, ані доказів повернення позивачу коштів, сплачених як передплата за товар. Натомість, наданими позивачем письмовими доказами підтверджується наявність підстав для стягнення з відповідача передплати за договором купівлі-продажу, оскільки позивач у письмовому вигляді неодноразово повідомив відповідача про намір розірвати договір та повернути кошти, сплачені як передплата за товар. З огляду на порушення умов договору купівлі-продажу відповідачем, який не передав замовлений товар позивачу у визначений строк, ухиляється від повернення коштів позивачу або врегулювання спірного питання в інший спосіб, позивач має право на повернення коштів сплачених ним як передплата за товар, який так і не був отриманий, а відтак стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] коштів у розмірі 13400,00 грн, сплачених позивачем як передплата за не отриманий товар, є належним способом захисту прав позивача у спірних відносинах. Розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав. Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 761/24881/16-ц, у ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте, системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, встановленому (ст. 5 Закону України «Про судовий збір»), не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 1211,20 грн підлягає до стягнення з відповідача [PERSON] на користь держави. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. За приписами ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону). З огляду на викладене, беручи до уваги, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі, та те, що витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 7000,00 грн. повністю підтверджені документально, а їх розмір є співмірним з ціною позову, складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт та наданих послуг, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved