Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна, у якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право на земельну частку (пай) площею 1,03 га умовних кадастрових гектарів без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території колишньої Мокротинської сільської ради, на сьогоднішній день Жовківської міської ради Львівського (до зміни адміністративно-територіального устрою-Жовківського) району Львівської області, право на яку [PERSON] , яка померла [INFO] мала на підставі сертифіката серії ЛВ № 014232, виданого 10 вересня 1995 року Мокротинською сільською радою та зареєстрованого у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 124, після смерті якої [PERSON] спадщину фактично прийняла, але юридично не оформила своїх спадкових прав. Свої позовні вимоги мотивує тим, що її дошлюбним прізвищем було [PERSON] , її батьком є [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Батьком [PERSON] є [PERSON] , матір`ю [PERSON] , якій на підставі рішення ІІ сесії Мкоротинської сільської ради від 15 грудня 1994 року було передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,03 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості. Земельна ділянка розташована на території Мокротинської сільської ради. Землю передано для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства. Після смерті [PERSON] ,яка померла [INFO] , відкрилася спадщини за заповітом, оскільки нею було складено заповіт на все її майно, в користь [PERSON] . [PERSON] як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] не відмовилася від прийняття спадщини, навпаки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки постійно проживала разом із своєю матір`ю, [PERSON] , вела з нею спільне господарство. Водночас спадкова справа після смерті [PERSON] не реєструвалася, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру, [PERSON] не зверталася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] , як наслідок [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] , однак не оформила своїх спадкових справ. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і на право на земельну частку (пай), належну [PERSON] , яка [PERSON] фактично успадкована, але юридично не оформлена після смерті [PERSON] . Так як заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, а тому спадкування після її смерті відбувається за законом. Зазначає, що вона як дочка [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] . Зазначає, що так як вона проживала разом із матір`ю, [PERSON] , на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті, не заявила про відмову від прийняття спадщини, а тому вона прийняла спадщину після смерті [PERSON] , враховуючи норму ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Внаслідок її звернення до приватного нотаріуса Кобзар Л. В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] було зареєстровано 13 вересня 2017 року спадкову справу № 30, однак листом за вихідним № 96/01-16 від 10 липня 2024 року приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), площею 1,03 га, що розташована на території Мокротинської сільської ради Львівського (колишнього Жовківського) району Львівської області та належала [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої була її донька, [PERSON] , [INFO] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, через неподання оригінала правовстановлюючого документа нового взірця на вищевказаний земельний пай та роз`яснено, що у разі відсутності такого документа, необхідно звернутися в судові органи для оформлення прав на вищевказаний земельний пай в порядку спадкування. Вказує, що нею не може бути пред`явлено для оформлення спадщини сертифікат, виданий на ім`я [PERSON] нового зразка, оскільки вона померла, а тому втратила цивільну правоздатність та дієздатність. Вважає, що її право на земельну частку (пай) підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 03 вересня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 13 вересня 2024 року о 14 год. 30 хв. Витребувано у приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівни та з Жовківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції копію спадкової справи, яка зареєстрована 13 вересня 2017 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та копію спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду письмову заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача, Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Жовківської міської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, зазначили, що не заперечують проти задоволення позовних вимог, при вирішенні справи покладаються на думку суду. Третя особа, яка не заявляє самостійний вимог на предмет спору, приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна, в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що при вирішенні справи покладається на думку суду. Крім того на виконання вимог ухвали суду від приватного нотаріуса Кобзар Л. В. на адресу суду надійшла належним чином засвідчена копія спадкової справи № 30/2017, яка зареєстрована 13 вересня 2017 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , також інформаційна довідка зі спадкового реєстру щодо реєстрації спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме про відсутність реєстрації спадкової справи після її смерті. Також на виконання вимог ухвали суду із Жовківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та від приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіональногоуправління Міністерства юстиції надійшли інформаційні довідки зі спадкового реєстру, з яких вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрита приватним нотаріусом Кобзар Л. В., а спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не реєструвалася. А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач фактично не заперечує проти позовних вимог, покладається при вирішенні справи на думку суду, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , народилася [INFO] у місті Жовква, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , який виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 20 листопада 2001 року. Своє дошлюбне прізвище [PERSON] змінила на Сорока внаслідок реєстрації 02 червня 1990 року шлюбу із [PERSON] , про що 02 червня 1990 року Жовківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області було складено відповідний актовий запис № 54, що підтверджується викладеним у витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00018677070, який сформований 13 вересня 2017 року Жовківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Тобто дошлюбним прізвищем позивача було [PERSON] . Шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано 17 липня 2003 року, про що 17 липня 2003 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жовківського районного управління юстиції у Львівській області було складено відповідний актовий запис № 87. Після державної реєстрації розірвання шлюбу присвоєно прізвище йому [PERSON] , їй [PERSON] . Викладене підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , яке видане повторно 26 травня 2016 року Жовківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. З свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , яке видане 22 грудня 1976 року, вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьком є [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Викладеним у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , яке видане повторно 10 травня 2000 року Мокротинською сільською радою Жовківського району Львівської області, стверджується, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьком є [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Тобто [PERSON] є бабою [PERSON] , оскільки вона є матір`ю [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] . З сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 014232, який виданий Мокротинською сільською радою 10 вересня 1995 року та зареєстрований у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 124, вбачається, що [PERSON] на підставі рішення ІІ сесії Мкоротинської сільської ради від 15 грудня 1994 року було передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,03 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості. Земельна ділянка розташована на території Мокротинської сільської ради. Землю передано для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства. Викладеним у довідці № 396, яка 19 червня 2024 року видана виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що в книзі записів (реєстрації) сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) на території Мокротинської сільської ради Жовківського району Львівської області під номером 124 зареєстровано сертифікат [PERSON] від 10 вересня 1995 року на середню земельну частку (пай) площею 1,03 га, серія ЛВ № 014232. З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке 25 жовтня 2017 року видане повторно Жовківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , про що 01 квітня 1996 року було складено відповідний актовий запис № 11. Відповідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України від 16.01.2003 року, що набрав чинності 01.01.2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу\~Української РСР\~від 18.07.1963\~року у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Оскільки [PERSON] померла [INFO] , тобто спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК України, то до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після її смерті необхідно застосовувати положення Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року. Згідно ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 534 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Нормою ч. 2 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року встановлено, що спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла своїй дочці, [PERSON] . Даний заповіт 27 червня 1991 року посвідчено [PERSON] , головою виконавчого комітету Мокротинської сільської ради Жовківського району Львівської області та зареєстровано в реєстрі за № 16. 07 вересня 2017 року [PERSON] , секретарем Мокротинської сільської ради Жовківського району Львівської області дублікат заповіту замість втраченого виданий [PERSON] . За даними, які знаходяться у виконкому Мокротинської сільської ради Жовківського району Львівської області заповіт не змінений і не скасований, що підтверджується записом секретаря Мокротинської сільської ради І. Квасниця від 07 вересня 2017 року. Згідно ст. 527 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. З довідки № 383, яка 19 червня 2024 року видана виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня смерті проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] . Згідно ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року встановлено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. З довідки № 385, яка 19 червня 2024 року видана виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що [PERSON] проживала разом із [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня її смерті в [ADDRESS] та вели спільне господарство. З довідки № 387, яка 19 червня 2024 року видана виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що станом на 29 березня 1996 року, тобто станом на день смерті [PERSON] , в колгоспному дворі в [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] , 1915 року народження і [PERSON] , 1951 року народження. Згідно ст. 553 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. Протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу, [PERSON] як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] не відмовилася від прийняття спадщини, навпаки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки постійно проживала разом із своєю матір`ю, [PERSON] , вела з нею спільне господарство. Водночас спадкова справа після смерті [PERSON] не реєструвалася, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру, [PERSON] не зверталася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] , як наслідок [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] , однак не оформила своїх спадкових справ. З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане Мокротинською сільською радою Жовківського району Львівської області 09 січня 2007 року, вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , про що 09 січня 2007 року в книзі реєстрації смертей було зроблено відповідний актовий запис за № 2. Згідно ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46\~цього Кодексу). А тому після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і на право на земельну частку (пай), належну [PERSON] , яка [PERSON] фактично успадкована, але юридично не оформлена після смерті [PERSON] . Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Нормою ст. 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Нормою ст. 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. З довідки № 389, яка 19 червня 2024 року видана виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що від імені [PERSON] , яка померла [INFO] , заповіт Мокротинською сільською радою не посвідчувався. Не посвідчувався заповіт від імені [PERSON] й нотаріусом, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори). Так як заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, а тому спадкування після її смерті відбувається за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкоємця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] як дочка [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після її смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. З довідки № 384, яка 19 червня 2024 року видана виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня смерті проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] . Викладеним у довідці № 386, яка 19 червня 2024 року видана виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, стверджується, що [PERSON] проживала разом із [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня її смерті в [ADDRESS] та вели спільне господарство. Так як [PERSON] проживала разом із матір`ю, [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті, не заявила про відмову від прийняття спадщини, а тому вона прийняла спадщину після смерті [PERSON] , враховуючи норму ч. 3 ст. 1268 ЦК України. [PERSON] єдиний спадкоємець за законом після смерті [PERSON] , яка прийняла спадщину, осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, і прийняли таку внаслідок звернення до нотаріуса чи внаслідок спільного постійного проживання зі спадкодавцем з матеріалів справи не вбачається, судом під час розгляду справи не встановлено. Внаслідок звернення 13 вересня 2017 року [PERSON] до приватного нотаріуса Кобзар Л. В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] було зареєстровано 13 вересня 2017 року спадкову справу № 30, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 49079407 від 13.09.2017 року. Приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Любов Вікторівною 30 січня 2018 року в нотаріальному порядку [PERSON] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , вже видано свідоцтво про право на спадщину за законом серії ННА № 242994, яке зареєстровано в реєстрі за № 114, спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається із житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (сорок сім), що складається із однієї кімнати, житловою площею 14,9 кв. м., кухні, коридору, кладової, веранди. Загальна площа 47,4 кв. м., що належав [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої була її дочка, [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових справ. Вищевказаний житловий будинок належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на будівлі, виданого виконкомом Мокротинської сільської ради від 20 січня 1991 року, дублікат виданий виконкомом Мокротинської сільської ради 31 жовтня 2017 року на підставі рішення № 26 від 24 жовтня 2017 року. Факт видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , підтверджує те, що вона, [PERSON] , прийняла спадщину після смерті [PERSON] . [PERSON] є власником зазначеного вище майна, що підтверджується витягом № 112225576, який сформований 30 січня 2018 року приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Л. В. Однак листом за вихідним № 96/01-16 від 10 липня 2024 року приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), площею 1,03 га, що розташована на території Мокротинської сільської ради Львівського (колишнього Жовківського) району Львівської області та належала [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої була її донька, [PERSON] , [INFO] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, через неподання оригінала правовстановлюючого документа нового взірця на вищевказаний земельний пай та роз`яснено, що у разі відсутності такого документа, необхідно звернутися в судові органи для оформлення прав на вищевказаний земельний пай в порядку спадкування. Відповідно до статті 8 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 затверджено відповідну форму сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Згідно ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відтак суд враховує, що [PERSON] не може бути пред`явлено для оформлення спадщини сертифікат, виданий на ім`я [PERSON] нового зразка, оскільки вона померла, а тому втратила цивільну правоздатність та дієздатність. Отже позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері, [PERSON] , прийняла після її смерті спадщину, оскільки проживав з нею на день відкриття спадщини, тобто на день її смерті, не відмовилася від прийняття спадщини упродовж шестимісячного строку після її смерті. [PERSON] єдиний спадкоємець за законом першої черги після смерті [PERSON] , яка прийняла спадщину, осіб, які б мали право на обов`язкову частку і прийняли таку немає. Водночас [PERSON] була спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] , оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном, так як проживала та вела спільне господарство з своєю матір`ю, але юридично не оформила своїх спадкових справ. Однак спадщини на право на земельну частку (пай) розміром 1,03 га умовних кадастрових гектарів, яка належала [PERSON] згідно сертифіката на право на право приватної власності на землю (середню земельну частку) старого зразка, після смерті якої [PERSON] спадщину фактично прийняла, але юридично не оформила своїх спадкових прав, [PERSON] не може оформити, так як відсутній правовстановлюючий документ на право на дану земельну частку (пай) нового зразка, який водночас не може бути виданий на ім`я померлої [PERSON] , оскільки вона втратила цивільну правоздатність та дієздатність внаслідок смерті. Водночас право [PERSON] на дану земельну частку (пай) підтверджується сертифікатом на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 014232, виданого 10 вересня 1995 року Мокротинською сільською радою та зареєстрованого у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 124. Враховуючи встановлені обставини та досліджені докази суд приходить до висновку, що право позивача на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок позовні вимоги підлягають задоволенню. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved