Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-19 00:00:00

До Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшла вказана позовна заява, відповідно до якої позивач просить: визнати з ним право власності на 43/100 частин домоволодіння [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] , помер батько позивача, [PERSON] , якому належало 43/100 частин житлового будинку за адресою, [ADDRESS] , а саме: 43/100 частин на підставі свідоцтва № 556 від 04.06.1990 р. про право власності, видане міським житлово-комунальним управлінням виконкому Запорізької міської ради народних депутатів, а саме, рішення Шевченківського райвиконкому № 194/24 від 17.04.1980 р., договорів дарування посвідчений 1 нотаріальною конторою від 09.12.1972 р., № 2-11440. 7/25 частин цього ж будинку (свідоцтв про право власності від 04.06.1990 р. № 558 на підставі рішення народного суду Шевченківського району м. Запоріжжя від 24.05.1988 р. д. № 2-1224, виконком Шевченківського району м . Запоріжжя від 17.04.1990 р., № 194/27) належить матері позивача - [PERSON] 29/100 частин цього ж будинку належить рідній сестрі батька позивача [PERSON] . Позивач зазначає, що після смерті він своєчасно звернувся до нотаріуса в 2011 р., але отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 10.02.2016 р., № 454/02-31, у зв`язку з тим що втрачено оригінал документа на право власності на частку житлового будинку. Позивач постійно зареєстрований та мешкає за вказаною адресою, на теперішній час позивач є інвалідом 3 групи, бажає оформити спадщину, але не може цього зробити у зв`язку із втратою оригіналу правовстановлюючих документів. Мати позивача [PERSON] , відмовилася в нотаріальній контори від спадку на користь позивача. У зв`язку із відсутністю законодавчого врегулювання можливості видачі та отримання дублікатів вказаних правовстановлюючих документів, позивач не може підтвердити право власності на 43/100 частин житлового будинку, яке належало його батькові. Ухвалою суду від 06.08.2024 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 28.08.2024 р. Ухвало суду від 28.08.2024 р. закрито підготовче судове засідання, судове засідання призначено на 20.09.2024 р. У судове засідання позивач не з`явився, в матеріалах справи наявна зава про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, подав заяву через систему «Електронний суд» про розгляд справи за їх відсутності, просять прийняти рішення на розсуд суду. Третя особа [PERSON] , будучи чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. В матеріалах справи наявна заява від 15.08.2024 р., за змістом якої проти задоволення позову не заперечує. Третя особа [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про розгляд справи у передбаченому законом порядку. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [INFO] , помер батько позивача, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] від 12.07.2011 р. За життя [PERSON] належало 43/100 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок № 556 від 04.07.1990 р., що видане міським житлово-комунальним управлінням виконкому Запорізької міської ради народних депутатів на підставі рішення Шевченківської районної ради народних депутатів № 194/27 від 17.04.1990 р. 7/25 частин цього ж будинку на підставі свідоцтво про право власності про право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] від 04.07.1990 р., що видане міським житлово-комунальним управлінням виконкому Запорізької міської ради народних депутатів на підставі рішення Шевченківської районної ради народних депутатів № 194/27 від 17.04.1990 належить матері позивача [PERSON] . 29/100 частин цього ж будинку належить [PERSON] . Вищезазначене підтверджується та узгоджується з наступними матеріалами справи: свідоцтвом про право власності на житловий будинок [ADDRESS] від 04.07.1990 р; технічним паспортом на житловий будинок інвентарний номер 39493 реєстровий номер № 159/25844; договором дарування; листом головного інженерна ТОВ «ЗМБТІ». Постановою п`ятої Запорізької державної нотаріальної контори було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] . [PERSON] у зв`язку з втратою оригіналів документів на право власності на частку житлового будинку Згідно зі статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна людина має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відсутність правовстановлюючого документа на квартиру створює об`єктивні перешкоди для реалізації прав власника позивачам. \~Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). \~За змістом ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~Згідно частин 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. \~Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. \~У ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказано, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. \~Зі змісту статті 1296 ЦК вбачається, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. \~З матеріалів справи вбачається і не заперечується сторонами, що [PERSON] своєчасно (а саме, 18.08.2011 року) звернувся до державного нотаріуса П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Було заведено спадкову справу № 645 за 2011. Тобто, позивач [PERSON] прийняв спадщину після померлого [INFO] батька [PERSON] . \~З наданої позивачем копії постанови нотаріуса П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори Сидорук К.В. (№ 454/02-31 від 10.02.2022 року) вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається з частки житлового будинку [ADDRESS] . Такого висновку нотаріус дійшов з огляду на те, що згідно відповіді ТОВ «ЗМБТІ» від 01.12.2015 року (вих. . № 10643) право власності на частку житлового будинку [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS] , виданого Міськжитлокомунуправлінням Запорізької міської Ради народних депутатів 04.07.1990 року. Оригінал документа на право власності на частку житлового будинку спадкоємцем не надано. Таким чином позивач [PERSON] здійснив всі дії, необхідні для прийняття спадщини та вважається власником всього спадкового майна померлого [INFO] [PERSON] , в тому числі, і частини житлового будинку [ADDRESS] . \~Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 р. № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. \~У відповідності до ст. 392 ЦК України, яку суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин, як норму права, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а спадкоємець, який прийняв спадщину, в розумінні ч. 1 ст. 1218 ЦК України, має право вимагати визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку. Так, у постанові Верховного Суду України від 18.02.2015 у справі № 6-244цс14 зазначається, що за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Тобто, вказані дві підстави пред`явлення позову для захисту (визнання) права власності є самостійними та такими, що можуть не залежати одна від одної, про що свідчить їх виокремлення у ст. 392 ЦК України і про що наголошується у зазначеному рішенні Верховного Суду України. Крім того, у постанові Верховного Суду України від 07.10.2015 у справі № 6-1622цс15 вказується, що відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Зазначені правові висновки Верховного Суду України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Таким чином, в даному випадку йдеться про підтвердження права власності позивача на зазначений житловий будинок, однак потребує захисту у зв`язку із втратою правовстановлюючих документів на це нерухоме майно та неможливістю на даний час їх відновлення та вирішення цього питання у позасудовому порядку з незалежних від позивача обставин. За таких обставин, суд вважає доведеною ту обставину, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , є власником всього спадкового майна, у тому числі 43/100 частин домоволодіння [ADDRESS] , як власник цього майна користується і володіє ним, але позбавлений можливості оформити спадкові права в нотаріуса у зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ на зазначену частину житлового будинку втрачений і відновити його не вбачається можливим. Вказане підтверджується матеріалами зібраними у справі і не заперечується сторонами. З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved