Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-19 00:00:00

09.02.2024 через підсистему "Електронний суд" на електронну пошту Корольовського районного суду м.Житомира надійшла позовна заява представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ» - Погуралова Андрія Олеговича до [PERSON] \~про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 09.10.2023р. між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту №11883-10/2023, за яким відповідач отримала грошові кошти у розмірі 8 000,00 грн. (споживчий кредит). Договір було укладено сторонами у вигляді електронного правочину у порядку ст.ст.10-12 ЗУ «Про електронну комерцію»\~за допомогою офіційного веб - сайту позивача, шляхом\~\~його підписання одноразовим ідентифікатором (прийнявши вхідний дзвінок від товариства, підтвердивши відповідну дію, текс якого наведений у реквізитах договору. Детальний порядок укладення договору на виконання вимог Національного банку України міститься в самому договорі ( розділ 2 Договору). Пунктом 7.6 Договору встановлено, що підписанням цього договору\~\~клієнт\~\~підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє,\~\~погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів\~\~у позику, у тому числі\~\~на умовах фінансового кредиту Товариства, розміщених на Веб - сайті Товариства. Таким чином, договір став укладеним після введення\~\~відповідачем у\~\~відповідне поле на сайті позивача всіх особистих даних (у тому числі\~\~ паспортних даних) та введення отриманого відповідачем на його телефон одноразового ідентифікатора у якості акценту електронного договору,\~\~після\~\~відповідач отримав\~\~грошові кошти на свій банківський рахунок за реквізитами\~\~введеної ним банківської картки. У день укладення договору\~\~грошові кошти\~\~в сумі 8000,000 гривень були успішно зараховані на банківський рахунок відповідача,\~\~доказом\~\~чого є довідка платіжної системи успішний переказ коштів,\~\~через яку позивачем здійснювалось зарахування. Пунктом 1.4.1 Договору встановлено,\~\~що процента ставка становить 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредитування,\~\~вказаного в п.1.2 цього договору\~\~становить 360 календарних днів. Процентна ставка є фіксованою. Згідно розрахунку, загальна заборгованість відповідача\~\~станом на день\~\~формування позову 08.02.2024 становить 18200,00 гривень\~\~та складається з: заборгованості за тілом кредиту - 8000,00 гривень; заборгованість за процентами - 10200,00 гривень. 20.02.2024 ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира відкрито провадження у справі №296/1234/24 та постановлено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження. 20.03.2024 представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог до 40600,00 грн з яких заборгованості за тілом кредиту - 8000,00 гривень; заборгованість за процентами - 32600,00 гривень (а.с.51-52) . 10.07.2024 представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог до 63000,00 грн з яких заборгованості за тілом кредиту - 8000,00 гривень; заборгованість за процентами - 55000,00 гривень (а.с.89-91) 11.09.2024 представник відповідача надав "Додаткові пояснення у справі" де вказав, що договір є неукладеним, а кредитні кошти в сумі 8000,00 грн передані відповідачу у позадоговірний спосіб. Отже, сторна відповідача не заперечує факт отримання від позивача 8000,00 грн. 20.09.2024 представник позивача надіслав докази, що договір про надання фінансового кредиту №11883-10/2023 містить кваліфікований електронний підпис з кваліфіковною позначкою часу. Розгляд справи по суті відбувся 20.09.2024 року Представник позивача в судове засідання не з`явився,\~\~просив розгляд справи проводити у його відсутність (а.с. 3). Відповідач\~ [PERSON] та її представник -адвокат Лугіна С.А. в судове засідання не з`явилася, були\~\~належним чином повідомлялені про день, час\~\~та місце розгляду. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що\~\~ [PERSON] 09.10.2023 подала Анкету заяву клієнта на отримання фінансового кредиту на платіжну карту 516780хххххх8310 до ТОВ "Аванс Кредит" підписавши її у електронній формі за допомогою одноразового ідентифікатора W2984 (а.с.5-6) 09.10.2023 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту №11883-10/2023, за яким позивач зобов`язався надати [PERSON] грошові кошти в сумі 8 000,00 грн. строком на 360 днів під фіксовану процентну ставку 2,50% в день, що застосовується в межах строку кредитування ( п.1.1-1.4 Договору), які відповідач мав сплачувати кожні 15 днів Також п.3.1 Договору сторони погодили, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється відповідно до Графіку платежів. Згідно додатку №1 до Договору (графік платежів) сторони погодили, що з 23.10.2023 і кожні наступні 15 днів відповідач має сплачувати по 3000,00 грн відсотків за користування кредитом - вчього 24 платежі , остання сплата 02.10.2024 ( всього до сплати 72000,00 грн відсотків за користування кредитом) а не пізніше 02.10.2024 сплатити 8000,00 грн суму кредиту (а.с.13 зворот -14) Договір №11883-10/2023 від 09.10.2023 та додаток №1 до Договору підписано [PERSON] у електронній формі за допомогою одноразового ідентифікатора W2984 (а.с.12 зворот) Від ТОВ "Аванс Кредит" договір за допомогою кваліфікованого електронного підпису підписав директор [PERSON] 09.10.2023 позначка часу 20:48:57 Згідно повідомлення директора ТОВ "Універсальні платіжні рішення" №3466_240206105404 від 06.02.2024 кошти в сумі 8000,00 грн були перераховані на платіжну карту 516780хххххх8310 09.10.2023 о 20:50:04 номер транзакції в системі іPay.ua-294583384, призначення платежу: зарахування 8000,00 грн на карту 516780хххххх8310 (а.с.15) Із розрахунку заборгованості встановлено, що у [PERSON] станом\~\~на 08.02.2024\~\~року утворилась заборгованість за кредитним договором №11883-10/2023 у розмірі 18200,00 грн., яка складається із\~\~тіла кредиту в розмірі 8000,00 грн. та заборгованість за процентами\~\~в розмірі\~\~10200,00 грн. (а.с. 16). Позов подано до суду 09.02.2024 (а.с.1) В подальшому представник позивача збільшив позовні вимоги та станом на 20.09.2024 просив суд стягнути 63000,00 грн з яких заборгованості за тілом кредиту - 8000,00 гривень; заборгованість за процентами - 55000,00 гривень (а.с.89-91) Таким чином суд встановив, що між сторонами існують правовідносини у сфері кредитування, що регулюються нормами ЦК України. Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. У ч. 2 ст. 16 ЦК України законодавець визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, а також зазначив можливість суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Статтею 6 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Загальні правила щодо форми договору визначено у ст. 639 ЦК України, згідно із якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Тобто будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Кодексу). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. У ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом, зокрема, заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 243/6552/20, який є обов`язковим для врахування судом відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України. 09.10.2023 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту №11883-10/2023, за яким позивач зобов`язався надати [PERSON] грошові кошти в сумі 8 000,00 грн. строком на 360 днів під фіксовану процентну ставку 2,50% в день, що застосовується в межах строку кредитування ( п.1.1-1.4 Договору), які відповідач мав сплачувати кожні 15 днів Також п.3.1 Договору сторони погодили, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється відповідно до Графіку платежів. Згідно додатку №1 до Договору (графік платежів) сторони погодили, що з 23.10.2023 і кожні наступні 15 днів відповідач має сплачувати по 3000,00 грн відсотків за користування кредитом - вчього 24 платежі , остання сплата 02.10.2024 ( всього до сплати 72000,00 грн відсотків за користування кредитом) а не пізніше 02.10.2024 сплатити 8000,00 грн суму кредиту (а.с.13 зворот -14) Договір №11883-10/2023 від 09.10.2023 та додаток №1 до Договору підписано [PERSON] у електронній формі за допомогою одноразового ідентифікатора W2984 (а.с.12 зворот) Від ТОВ "Аванс Кредит" договір №11883-10/2023 від 09.10.2023 підписав за допомогою аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису) о 20:48:56 директор [PERSON] 09.10.2023, а о 20:48:57, як того і вимагає пп.2.18,2.19 Правил надання коштів у позикуу зі сторони ТОВ "Аванс Кредит", ним накладено КЕП із кваліфікованою електронною позначкою часу . Правовий висновок щодо правомірності укладення кредитного договору шляхом підписання електронним цифровим підписом викладений у постанові Верховного Суду від 12.01.2021, справа №524/5556/19 (провадження №61-16243св20). До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі №404/502/18 (провадження №61-8449св19) та від 09.09.2020 у справі №732/670/19 (провадження №61-7203св20). З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що фінансовий кредит №11883-10/2023 від 09.10.2023 був укладений між сторонами з дотриманням вимог законодавства, підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, та при його укладенні погоджено всі істотні умови кредитування. Згідно повідомлення директора ТОВ "Універсальні платіжні рішення" №3466_240206105404 від 06.02.2024 кошти в сумі 8000,00 грн були перераховані на платіжну карту 516780хххххх8310 09.10.2023 о 20:50:04 номер транзакції в системі іPay.ua-294583384, призначення платежу: зарахування 8000,00 грн на карту 516780хххххх8310 (а.с.15) що відповідає часу підписання електронним підписом спірного договору. Окрім того, представник відповідача визнав факт отримання відповідачем 8000,00 грн від відповідача проте помилково вважає, що гроші надану у позадоговірний спосіб. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Зазначений договорів недійсним не визнано. При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України. Враховуючи викладене суд відхиляє доводи представника відповідача, що Договір №11883-10/2023 від 09.10.2023 не був укладеним та вважає, що позовні вимоги щодо стягнення 8000,00 грн кредитних коштів з відповідача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо стягнення відсотків. З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 10.07.2024 (а.с.89-90) до стягнення заявлено 55000,00 грн відсотків , які згідно розрахунку нараховані з 09.10.2023 по 09.07.2024 (а.с.93-102) Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами\~ Договору сторони погодили, що грошові кошти в сумі 8 000,00 грн. надаються відповідачу строком на 360 днів під фіксовану процентну ставку 2,50% в день, що застосовується в межах строку кредитування ( п.1.1-1.4 Договору), які відповідач мав сплачувати кожні 15 днів та що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється відповідно до Графіку платежів. Згідно додатку №1 до Договору (графік платежів) з 23.10.2023 і кожні наступні 15 днів відповідач має сплачувати по 3000,00 грн відсотків за користування кредитом - всього 24 платежі , остання сплата 02.10.2024 ( всього до сплати 72000,00 грн відсотків за користування кредитом) а не пізніше 02.10.2024 сплатити 8000,00 грн суму кредиту (а.с.13 зворот -14) Відтак, у межах строку кредитування відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами кожні 15 днів очинаючи з 23.10.2023 року, Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Позивач пред`явив вимоги до відповідача 09.02.2024 , отже з цього часу нарахування відсотків за спірним договором є неправомірним, оскільки після закінчення строку дії кредитного договору або у разі пред`явлення банком вимоги про дострокове повернення грошових коштів змінюється правова природа зобов`язання. У такому випадку нарахування штрафних санкцій можливе не на підставі умов договору, а на підставі ст. 625 ЦК України Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Саме такі висновки викладені у п. 54 Постанови ВП ВС від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 Із розрахунку заборгованості встановлено, що у [PERSON] станом\~\~на 08.02.2024\~\~року утворилась заборгованість за кредитним договором №11883-10/2023 у розмірі 18200,00 грн., яка складається із\~\~тіла кредиту в розмірі 8000,00 грн. та заборгованість за процентами\~\~в розмірі\~\~10200,00 грн. (а.с. 16) Суд вважає, що нараховання 12000,00 грн відсотків за користування кредитними коштами в сумі 8000,00 грн за спірним кредитним договором у строк з 09.10.2023 по 08.09.2024 є правомірним та в цій частині вимоги є такими, що підлягають до задоволення. Щодо розподілу судових витрат. Позивач при зверненні до суду сплатив 3028,00 грн судового збору, які зараховані до спеціального фонду державного бюджету України (а.с.31,32) Згідно до ч.1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом задоволено позовні вимоги щодо стягнення кредиту в сумі 8000,00 грн та 10200,00 грн відсотків за користування кредитом, що сукупно становить 18200,00 грн Оскільки позов задоволено частково то стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 874,76 грн (10200,00 грн :63000,00 грн х 3028,00 грн=874,76 грн)

Outcome: approved