Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовною заявою до відповідача [PERSON] в якій просив стягнути з відповідача суму заборгованості за договором позики №78455726 в розмірі 22609,02 грн. та понесені судові витрати в розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 27.02.2023 року між ТОВ "Фінансова компанія "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] було укладено договір позики № 78455726. Згідно з умовами договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених договором. 14.06.2021 року між ТОВ "Фінансова компанія "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого, ТОВ "Фінансова компанія "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ "Фінансова компанія "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах Боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 10 від 21.09.2023 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 22 6029, 02 грн. Всупереч умов договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги на відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за договором позики № 78455726 в розмірі 22609,02 грн., з яких: 9 500, 00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13 109, 02 - сума заборгованості за відсотками. З моменту переходу прав вимоги до [PERSON] .. ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не проведено жодних додаткових нарахувань. На даний час відповідач ухиляється від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», а отже позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 04.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Призначено позовну заяву до розгляду. 19 квітня 2024 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] -адвоката Василенко С.І. надійшов відзив на позовну заяву. Вважає доводи позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав: Так, 27 лютого 2023 року між ТОВ « 1 Безпечно агентство необхідних кредитів» (ТМ «MYCREDIT») та відповідачем було укладено Договір №78455726 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі Кредитний договір). Відповідач виконав умови договору та сплатив основну суму боргу та відсотки за користуванням кредитом, загальна сума - 15390,98 грн., на підтвердження зазначених обставин додані копії квитанцій. Позивач не має прав вимоги до Відповідача ( є неналежним позивачем) за кредитним договором № 78455726 від 27.02.2023 року з наступних підстав: Договір позики № 78455726 був укладений 27.02.2023 року, договір факторингу №14/06/21 був укладений 14.06.2021, отже, на момент укладення цього договору факторингу у позичальника не було жодних зобов`язань перед первісним кредитором, яким є ТОВ « 1 Безпечно агентство необхідних кредитів», оскільки кредитний договір ще не був укладений. При цьому, в матеріалах справи відсутній реєстр боржників до вказаного договору факторингу. Наданий позивачем витяг з реєстру боржників № 10 не містить обов`язкових реквізитів, зокрема підписів та печаток сторін, тому не може бути прийнятим судом до уваги. Також у акті передачі реєстру боржників № 10 загальна сума заборгованості відсутня. Додані до позовної заяви розрахунки заборгованості за кредитним договором № 78455726 не можуть бути підтвердженням існування заборгованості відповідача, оскільки ці розрахунки здійснені ТОВ «ФК «ЄАПБ», а не первісним кредитором, вони не є первинними документами та не відповідають вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а також вимогам Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ № 75 від 04.07.2018. Досліджуючи докази, надані позивачем, а саме додаткову угоду № 11 до договору факторингу від 14.06.2021 року у п.1 загальна сума вимоги згідно реєстру боржників від 21.09.2023 року відсутня, п.2 у якості ціни продажу згідно реєстру боржників № 10 фактор сплачує Клієнтові суму грошових коштів, яка становить 9.6 % від основної суми заборгованості. Однак, слід звернути увагу, що в даній додатковій угоді не зазначено загальної суми прав вимоги та суму, яка підлягає сплаті. Також слід зазначити, що на час укладення договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 сторонами не було досягнуто згоди щодо предмета правочину, предмет не індивідуалізовано належним чином. Інформація про відповідача, як боржника, сформована у витязі з реєстру боржників № 10 більше ніж як через два роки після укладення договору факторингу Таким чином, в матеріалах справи відсутні належних докази переходу до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів» прав вимоги до Відповідача за кредитним договором № 78455726 від 27.02.2023 року. 22 квітня 2024 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представ позивача просив залишити відзив без розгляду та задоволення, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. У відповіді представник зазначив, що 27 лютого 2023 року між ТОВ « 1 Безпечно агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір Позики № 78455726. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позичальник погодився на умови визначені Договором щодо його пролонгації та нарахування відсотків у випадку прострочення повернення кредиту, тому твердження Відповідача про незаконність нарахування процентів є необгрунтованим. Щодо тверджень Відповідача про безпідставність нарахування відсотків поза межами строку дії кредитного договору, звертає увагу суду на те що, Постановою Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, зокрема, зазначено, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з ч.2 ст.625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника («за користування кредитом»). Звертаємо увагу суду на те, що у відповідності до умов укладеного Договору нарахування відсотків здійснювалось саме за кожен день користування кредитом, тобто умовами Договорів не передбачена відповідальність за неналежне виконання зобов`язання Позичальником згідно статті 625 ЦК України. 14.06.2021 між ТОВ « 1 Безпечно агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ укладено Договір факторингу № 14/06/21 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ « 1 Безпечно агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ « 1 Безпечно агентство необхідних кредитів» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно п.1.2 Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. З метою повного та об`єктивного розгляду справи, вважає за доцільне надати повну редакцію Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, Документ сформований в системі «Електронний суд» 22.04.2024 4 розширений витяг з Реєстру боржників №10 від 21.09.2023 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 та Платіжну інструкцію № 20240 від 26.09.2023 як підтвердження сплати по Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021. Проте, зважаючи на те, що за вищезазначеним Договором про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги щодо великої кількості кредитних договорів, інформація по яких не має відношення до розгляду цієї цивільної справи у суді, додаємо до відповіді на відзив на позовну заяву належним чином засвідчену копію витягу з Реєстру боржників №10 від 21.09.2023 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 (перша сторінка, сторінка із інформацією по заборгованості відповідача та остання сторінка із підписами Директора ТОВ « 1 Безпечно агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», що закріплені відбитками печаток цих підприємств) із ретушованою конфіденційною інформацією інших боржників та інформацією, що становить комерційну таємницю сторін договору. Щодо переходу майбутнього права вимоги, звертає увагу на те, що чинним законодавством не заборонено відступлення майбутніх вимог, в той же час це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності. В даному випадку предмет права вимоги визначається Договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, однак перехід права вимоги до Боржників здійснюється за Реєстрами права вимоги, які відповідно, можуть бути укладені після укладення Договору факторингу. Таким чином, право грошової вимоги до Відповідача за договором №78455726 перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ» саме за реєстром боржників №10, тобто 21.09.2023. Тобто, датою відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» є 21.09.2023. Таким чином, враховуючи все вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається Відповідач у Відзиві на позовну заяву, як на підстави для відмови у задоволені позовних вимог в повному обсязі - є не обґрунтовані, недоведені, суперечать умовам укладених правочинів, нормам чинного законодавства, ряду правових позицій викладених в Постановах ВСУ, а отже є такими що не підлягають задоволенню та не повинні братися судом до уваги. 30 квітня 2024 року від представника відповідача адвоката Василенко С.І. надійшли заперечення на відповідь на відзив. Представник відповідача погоджується, що дійсно чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог. Проте відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду від 24 квітня 2018 р. у справі № 914/868/17, відступлення майбутніх вимог можливе тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Встановлюючи дійсність майбутньої вимоги, що переходить до нового кредитора необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. З матеріалів справи вбачається, що договір №78455726 між «1 Безпечно агентство необхідних кредитів» та Відповідачем був укладений 27.02.2023 року, тоді як договір факторингу №14/06/2021 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та «1 Безпечно агентство необхідних кредитів», на який посилається позивач як на підставу переходу до нього права вимоги до боржника , був укладений 14.06.2021 року, тобто, на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником. За таких обставин передати право вимоги за зобов`язанням, яке взагалі не існувало на момент укладення договору факторингу неможливо. А тому право вимоги до боржника ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором факторингу від 14.06.2021 року набуто не було. Та відповідно не могло бути передано в подальшому за договором факторингу. 03 липня 2024 року представником позивача подано до суду розрахунок заборгованості. В судовому засіданні позивач Огородник Ю.М. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові та відповіді на відзив. Підтвердив факт сплати відповідачем за договором суми - 15390,98 грн. також зазначив, що згідно розрахунку заборгованості, після закінчення строку кредитування, первісним кредитором було здійснено перерахунок процентів, як передбачено договором, що у разі невиконання зобов`язань знижені проценти перераховуються за базовою процентною ставко. Подальші нарахування процентів здійснювались відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі представника відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В частині 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Відповідно до статті 12 ЦПК України, та згідно з ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, та не заперечується відповідачем, що на 27.02.2023 року між останнім та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір позики №78455726 Договір позики підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.11 договіру позики, адреса, реквізити та підпис сторін (а.с. 5-6). Згідно з п.1 договору позики, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами договору строк (надалі - «Строк Позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Розмір позики визначено в сумі 9500,00 грн. строком на 30 днів, знижена процентна ставка 1%,базова процентна ставка 2,5 %, процентна ставка з понадстрокове користування 2.7%. Відповідно до додатку №1 до договору позики №78455726 від 27.02.2023 таблиця обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, сума кредиту 9500,00 грн., проценти за користування кредиту - 2850,00 грн. (а.с. 7). 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ ««1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 13-14). Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Верховний Суд у постанові від 2 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. 14.06.2021 року між ТОВ "Фінансова компанія "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого, ТОВ "Фінансова компанія "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ "Фінансова компанія "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 8 - 9). З матеріалів справи вбачається, що стороною позивача додано копію договору факторингу від 14 червня 2021 року, однак він наданий не в повному обсязі, а лише містить окремі копії аркушів договору факторингу, а саме: визначення термінів, що використовуються у даному договорі, п. 1 предмет договору, п.п. 3.1 та п.п. 3.2. п. 3 Порядок розрахунків та п. 4 передача документації. А отже, даний договір факторингу не може бути прийнятий судом як належний та допустимий доказ відступлення права вимоги за договором позики від 27 лютого 2023 року № 78455726. Позивачем, у якості доказу переходу прав вимоги до боржників щодо стягнення заборгованості за кредитним договором надано додаткову угоду № 11 до договору факторингу № 14/06/2021 від 14.06.2021, укладену 21.09.2023 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с.11, 122). ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надало копію акту прийому-передачі реєстру боржників № 10 за договором факторингу № 14/06/2021 від 14.06.2021 та витяг з реєстру боржників № 10 від 21.09.2023 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 22 609,02 грн., з яких 9 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13 109,02 грн. - сума заборгованості за відсотками. (а.с.12,13, 123, 124). До відповіді на відзив, представником позивача долучений повний текст договору факторингу з додатками. Відповідно до п.9.1 цього договору, він вступає в силу з дня його підписання і діє до 14 червня 2022 року. Пунктом 9.5 договору передбачено вносити зміни та доповнення, шляхом укладання додаткових угод. На момент укладення договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником. За таких обставин передати право вимоги за зобов`язанням, яке взагалі не існувало на момент укладення договору про відступлення права вимоги неможливо, а тому право вимоги до боржника [PERSON] набуто не було. Відповідно, не могло бути передано в подальшому за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 право вимоги за договором позики № 78455726 від 27.02.2023 від ТОВ "Фінансова компанія "1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ», за додатковою угодою № 11 до договору факторингу укладену 21.09.2023, оскільки після 14 червня 2022 року договір факторингу втратив чинність, крім частин виконання сторонами цього договору своїх зобов`язань. Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не набуло прав первісного кредитора, а отже не має права пред`являти свої вимоги за договором позики № 78455726 від 27.02.2023, укладеним між ТОВ "Фінансова компанія "1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] .. З наданого розрахунку вбачається, що за період з 09.04.2023 по 15.07.2023 відповідачем на користь первісного кредитора було сплачено 15390,98 грн.. З цього розрахунку також вбачається, що 30.03.2023 було здійснено перерахунок процентів за базовою процентною ставкою, розмір яких склав 4512,50 грн. Сума боргу за позикою на цю дату складала 9500,00 грн.. В подальшому проценти нараховувадись до 27.06.2023 (а.с. 108, 109). Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Судувід 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження№ 14-154цс18). Враховуючи, що представником позивача надано розрахунок, який підтверджує сплату відповідачем суми заборгованості первісному відповідачу, суд вважає встановленим факт виконання відповідачем зобов`язання перед первісним кредитором. Пунктом 6 Договору позики передбачені умови продовження строку користування позикою, проте доказів щодо продовження строку не надано. Як зазначив в судовому засіданні представник позивача, після 30.032023 року нараховувались проценти відповідно до ст. 625 ЦК України. Зазначення пояснення та посилання на законодавство суд не приймає до уваги. Як зазначено вище, нарахування процентів після закінчення строку кредитування не передбачено законодавством. Умови договору, передбачені п.4.2, згідно якого продовжуються нараховуватися проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної ставки, передбаченої п. 1.5.3 Договору, суперечать п. 18 розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України, відповідно до якого, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 62 5цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, не визнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення. Відсутність порушеного, не визнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові. Зокрема, встановивши те, що оспорюваний правочин або інші правовідносини не порушують прав і законних інтересів позивача, суд не повинен вдаватися до перевірки ефективності обраного позивачем способу захисту та правової оцінки по суті спору, встановлення обставин наявності/відсутності ідентифікуючих ознак, оскільки вказане є самостійною, достатньою підставою для відмови в позові. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 910/15262/18, від 03 березня 2020 року у справі № 910/6091/19, від 16 жовтня 2020 року у справі № 910/12787/17. Судом не встановлено порушення суб`єктивних прав та законних охоронюваних інтересів позивача, позовні вимоги необґрунтовані, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн (а.с. 1). Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, понесені позивачем судові витрати на відповідача не покладаються.

Outcome: dismissed