Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-11 00:00:00

01.03.2024 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 23 лютого 2016 Обухівським відділом ДРАЦС в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). В обґрунтування позову вказав, що Спільне життя з Відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та поваги між подружжям, розходження поглядів на сімейні відносини та життєві цінності. Сторони втратили можливість будувати свої відносини на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, як передбачено вимогами ст. 55 Сімейного кодексу України. Проблеми зі взаємовідносинами почалися ще з вересня 2020 року, тому вважає, що надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються досить тривалий час, а спроби примирення між позивачем та його дружиною в минулому не принесло жодних результатів. Тому, це лише погіршить стан відносин з відповідачем та продовжить їх перебіг в часі. У відзиві на позов представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що жодних розмов про проблеми із взаємовідносинами, які ставлять під загрозу існування шлюбу, між сторонами спору не було. Вважає, що даний позов було ініційовано для надання відстрочки від проходження служби для сина позивача. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.03.2024 справу за підсудністю передано до Рокитнянського районного суду Київської області. 25.07.2024 справа надійшла до Рокитнянського районного суду Київської області. Ухвалою від 29.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач не з`явився, надіславши заяву про розгляд справи за його відсутності. У судові засідання відповідач та його представник не з`являлися, хоча належним чином були повідомлені про дату, місце та час розгляду справи. Перше відкладення розгялду справи було пов`язане із необхідністю ознайомлення представника відповідача з матеріалами справи. 12.09.2024 представник відповідача знову подав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із зайнятістю відповідача на роботі. У зв`язку із тим, що до вказаного клопотання представника відповідача не було додано жодного доказу, який би підтверджував обставини, викладені у клопотанні, крім того, відповідач не надала доказів неможливості увільнитися від виконання своїх обов`язків за місцем роботи, суд дійшов висновку, що причини неявки сторони відповідача є неповажними та ухвалив прожовжити розгляд справи за відсутності відповідача та його представника. Ухвалюючи рішення про продовження розгляду справи, суд також звернув увагу на те, що позивач звернувся до суду 01.03.2024, тобто 6 місяців тому. А тому чергове відкладення розгляду справи без підтвердження поважності причин відсутності відповідача, порушить право позивача на розгляд його справи у розумний строк, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Крім того, пояснила, що сторони спору хоча і проживають разом, але тривалий час не підтримують сімейних стосунків. Відповідач про це знала, позивач на примирення не згоден. Позивач не має ніякого статусу, який би надавав його дітям на отримання відстрочки по призову за мобілізацією. Крім того, розірвання чи наявність шлюбу ніяк не вплине на право синів позивача на отримання вказаної відстрочки. Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Обухівського міськрайонного управління юстиції у Київській області від 16.05.2023, [PERSON] та [PERSON] 23.02.2016 зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис № 35. Позивач, в подальшому не маючи бажання продовжувати перебувати у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, звернувся до суду. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Відповідно до ч. 2 ст.\~104, ч. 3 ст.\~105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно\~ст. 110 СК України. Як передбачено ч. 2\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їх дітей. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Виходячи із принципу добровільності шлюбних відносин, на переконання суду, достатньо самої волі однієї із сторін шлюбу на його розірвання. Воля подружжя на розірвання шлюбу у даній справі не може бути обмежена, у тому числі і судовим рішенням. Суд не застосовує положення\~ст. 111 СК України, яка є диспозитивною, оскільки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, моральним засадам, адже позивач, діючи через представника, наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не надав переконливих заперечень проти його розірвання, клопотань про надання строку на примирення сторони спору не заявляли. Суд звертає увагу також на те, що відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, не висловлювала свого бажання примиритися. Натомість одного заперечення проти задоволення позову не достатньо для обмеження позивача у реалізації його права на розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст.\~114, ч. 3 ст.\~115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Аналізуючи викладене,\~виходячи із того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме волі позивача, який висловив бажання розірвати шлюб, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Заяви про розподіл судових витрат позивач не подавав.

Outcome: approved