Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість за договором позики № 78412889 у розмірі 30 000,00 гривень. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 18 березня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 78412889, за яким позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язалась повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю проценти від суми позики. 14.06.2021 року між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого клієнт відступив фактору належні йому права вимоги до боржників, визначені у реєстрах прав вимоги. Таким чином ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики № 78412889 від 18 березня 2023 року, в сумі 30 000,00 гривень, з яких: - 7 500,00 гривень - заборгованості за основною сумою боргу; - 22 500,00 гривень - сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Ухвалою суду від 01 травня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження по справі (а.с. 35). В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві зазначив про розгляд справи за його відсутності. Відповідач відзив на позов не подала, в судове засідання повторно не з`явилась, була повідомлена належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, причина неявки суду не відома, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. 18 березня 2023 року між ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено кредитний договір № 78412889, за умовами якого товариство надало позичальнику в кредит грошові кошти на суму 7 500,00 гривень строком на 30 днів за процентною ставкою в розмірі 3340,13 відсоток від суми кредиту за кожен день користування кредитом (а.с. 7-8). Додатком № 1 до договору, таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит визначено сукупну вартість кредиту становить - 10 031,25 гривень, з яких: 7 500,00 гривень - основна сума заборгованості; 2 531,25 гривень - нараховані відсотки (а.с. 9). У відповідності до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року доповненого додатковими угодами № 2 від 28 липня 2021 року та № 11 від 21 вересня 2023 року ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зазначені у відповідних реєстрах права вимоги (а.с. 10-11, 12, 13). Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги № 10 від 21.09.2023 року сума заборгованості відповідача за договором позики № 78412889 від 18 березня 2023 року склала 30 000,00 гривень, з яких: 7 500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 22 500,00 грн. - заборгованість за відсотками (а.с. 15). До правовідносин, що виникли між сторонами суд вважає за необхідне застосовувати наступні норми права. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У відповідності до ч.2 ст. 1083 ЦК України якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави. Так у відповідності до ст. 509 ЦК України, 1. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 2. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 3. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності справедливості. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, в силу ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до вимог ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконувати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Положеннями статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання. Враховуючи те, що відповідачем не спростовано факт укладення кредитного договору, й не надано доказів погашення позики в строки, визначені договором, а тому суд приходить до переконання, що основна сума заборгованості за кредитом у розмірі 7 500,00 грн. підлягає стягненню з відповідача. Вирішуючи питання щодо стягнення процентів за користування кредитом за весь час прострочення, суд виходить з наступного. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18, сформульовано правову позицію, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічні правові висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18). Кредитний договір від 14.06.2021 року був укладений сторонами на 30 днів. У даному договорі зазначено дату повернення кредиту - не пізніше 17.04.2023 року включно, а тому підстав для стягнення процентів за користування кредитом після спливу визначених договорами строків кредитування немає. Саме тому розрахунок заборгованості за процентами за користування кредитом суд вважає за необхідне провести самостійно, виходячи з наступного. Згідно договору та додаткової угоди нарахування процентів за користування кредитом проводиться наступним чином: - сума кредиту - 7 500,00 гривень; - строк на який надається кредит - 30 днів; - реальна річна процентна ставка - 3340,13 %. Таким чином, заборгованість за відсотками яку відповідач повинна була сплатити за 30 днів користування кредитними коштами за підрахунками суду 2 531,25 гривень, що відповідає сумі відсотків, погодженій із відповідачем договором позики № 78412889 від 18 березня 2023 року. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до п.4 ч.2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. В свою чергу, відповідачем по справі суду не надано жодного належного та допустимого в розумінні ст. ст. 76-81 ЦПК України доказу на спростування обставин, викладених позивачем в позові. Суд давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному представником позивача в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню лише в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсоткам нарахованим у межах дії договору, в розмірі визначеному договором позики. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial