Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача, відповідача та третьої особи. 09.07.2024 року [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Ракущинець А.А., звернулася із позовною заявою до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Києво - Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтовано тим, що приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) заборгованості на користь відповідача ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». Позивач вважає вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню з наступних причин: виконавчий напис вчинений на підставі не нотаріально посвідченого договору, в той час як на момент вчинення та на момент пред`явлення до виконання зазначеного виконавчого напису набула чинності та діяла постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, якою скасовано п.1 та п.2 Постанови КМ України № 662 від 26.11.2014 року.; відсутній документ про надсилання вимоги позивачу (боржнику за виконавчим написом) про наявність боргу. Виходячи з наведених обставин, позивач просила визнати виконавчий напис, таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Відповідач у поданому відзиві просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог та у стягненні витрат на правничу допомогу. Зміст заперечень відповідача зводиться до того, що спірний виконавчий напис в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства, яке діяло на момент його вчинення, та підлягає виконанню. Третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Києво - Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. письмових пояснень не надала. Заяви ( клопотання) учасників справи. 24.07.2024 відповідач подав заяву про відкладення розгляду справи, клопотав про надання можливості ознайомитися з матеріалами справи. 31.07.2024 відповідач засобами поштового зв`язку надіслав до суду клопотання про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву, клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, що були зареєстровані канцелярією суду 08.08.2024. 23.09.2024 представник позивача подав письмові пояснення щодо врахування судової практики. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, в п.3 прохальної частини наявна заява про розгляд справи у відсутності сторони позивача. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були належним чином повідомлені. Інші процесуальні дії у справі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.07.2024 справу передано на розгляд на судді Голяна О.В. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.07.2024 року відкрито провадження, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання у справі. Суд поновлює відповідачу строк на подання відзиву як такий, що пропущений з поважних причин. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом. 30.06.2017 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] (прізвище після одруження [PERSON] , див. свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ) укладено кредитний договір №630653127НPLS від 30.06.2017 року. 12.06.2021 року приватним нотаріусом Києво - Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат», п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, був вчинений виконавчий напис, реєстр. №73436, за яким звернуто стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №630653127НPLS від 30.06.2017 року, укладеного з АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є «Вердикт Капітал». Строк платежу за договором за кредитним договором №630653127НPLS від 30.06.2017 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 21.12.2020 по 25.05.2021 року. Сума заборгованості 9 591,56 грн., що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 1 301,67 грн., за комісією становить 807,57 грн.; за штрафами і пенями 7 482,32 грн.; за вчинення виконавчого напису стягнуто 65000,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню - 10 241,56 грн. 23.06.2021 року ТОВ «Вердикт капітал» звернулося із заявою про примусове виконання рішення до приватного виконавця Романа Р.М. 04.08.2021 року приватним виконавцем Романом Р.М. відкрито виконавче провадження [NUMBER] з виконання виконавчого напису №73436, вчиненого 12.06.2021 року приватним нотаріусом Києво - Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. про стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №630653127НPLS від 30.06.2027 року, укладеного з АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є «Вердикт Капітал», заборгованість в розмірі 10 241,45 грн. Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади №2024/007992565 від 06.07.2024 року [PERSON] , [INFO] , з 21.07.2022 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Оцінка суду. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами пов`язані із стягненням з позивача на користь відповідача суми заборгованості, стягнення якої було здійснено на підставі виконавчого напису нотаріуса. В ситуації, що розглядається, позивач не погодився із існуванням такої заборгованості і відповідно обґрунтованістю вчинення виконавчого напису нотаріуса. Відповідач висловив протилежну позицію. Суд звертає увагу, що з однієї сторони за змістом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року № 3425-12 (далі Закон від 2 вересня 1993 року № 3425-12)). З іншої сторони, відповідно до статті 18 ЦК нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом від 2 вересня 1993 року № 3425-12 та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 вказаного Закону). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). В даній ситуації при вирішенні питання щодо обґрунтованості позовних вимог Суд враховує висновки Верховного Суду при застосуванні відповідних норм права згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК, статей 50, 87, 88 Закону від 2 вересня 1993 року № 3425-12 захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 30 вересня 2019 року по справі № 357/12818/17 (провадження № 61-44380св18). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс 18) зроблено висновок, що «вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону від 2 вересня 1993 року № 3425-12 у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». Також Верховний Суд у своїй постанові від 15 квітня 2020 року по справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105 св 18) звернув увагу на те, що оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Так само і в даній ситуації укладений кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують обґрунтованість позовних вимог. В свою чергу відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б спростовували позовні вимоги, підтверджували існування безспірної заборгованості, надсилання боржнику відповідної вимоги. Виходячи з вищевикладеного, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно із статтею 133 ЦПК судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору, судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача на корить держави. З цих підстав,

Outcome: approved