Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-11 00:00:00

26.02.2024 року ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості 62013,52 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 28.01.2019 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Р25.00300.004844833 від 28.01.2019. 07.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 07072023, у відповідності до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором Р25.00300.004844833 від 28.01.2019, укладеним між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до Реєстру боржників №2 до договору факторингу №21092022 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 62013,52 грн. Після відступлення\~позивачу права\~грошової вимоги\~до відповідача,\~останній не\~здійснив жодного\~платежу для\~погашення кредитної\~заборгованості.\~Таким чином,\~ [PERSON] \~має непогашену\~заборгованість перед\~ТОВ «ФК\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» за\~Кредитним договором\~№Р25.00300.004844833\~від 28.01.2019\~в розмірі\~62013,52\~грн.,\~з яких:\~30015,58,00\~грн.\~-\~сума заборгованості\~по основному\~боргу;\~8034,73\~грн.\~сума заборгованості\~по відсоткам;\~23963,21\~ сума\~заборгованості за\~комісіями, яку позивач і просив стягнути з відповідача. Крім того, просив стягнути із відповідача понесені судові витрати. Ухвалою від 29 лютого 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. У відзиві на позов представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні, мотивуючи тим, що стороною позивача не було додано обґрунтований розрахунок кредиту. З наданого позивачем розрахунку неможливо перевірити правильність нарахування комісії та розрахунки всіх сум та його не можна брати до уваги як доказ наявності у відповідача боргу за кредитом та його розміру. Позивач повинен був зробити розрахунок заборгованості за весь період та надати його до суду на підтвердження своїх позовних вимог. Тому вважає, що позовні вимоги щодо стягнення боргу є безпідставними та необґрунтованими. Також зазначив, що останній платіж за кредитним договором відбувся влітку 2020 року. Відповідач повинен був сплачувати платежі за кредитним договором щомісячно згідно графіку платежів. Тому якщо банк вважав, що його права якимось чином порушено, то банк мав право вимоги в межах строків позовної давності по кожному із платежів. Проте як вбачається з матеріалів справи жодних дій зі сторони відповідача з приводу переривання строків позовної давності вчинено не було. У відповіді на відзив позивач з доводами відповідача не погодився та зазначив, що позивачем було надано до суду всі наявні документи по кредитним справам, які були передані первинними кредиторами в рамках укладених договорів факторингу. Щодо строків позовної давності зазначив, що позивач звернувшись до суду в грудні 2023 року застосував заходи щодо захисту своїх прав в межах строків позовної давності. Тобто підстави вважати, що строк пред`явлення позовних вимог був пропущений відсутні. Представник позивача до судового засідання не з`явилась, у відповіді на відзив просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача адвокат Мірошніченко О.І. до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив розглядати справу за його відсутності, проти задоволення позову заперечував в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позов. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На підставі ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Установлено, що 28.01.2019 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № Р25.00300.004844833, за яким останній отримав кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 46689,00 грн, строком на 36 місяців зі сплатою 10% річних від залишкової суми кредиту (пункти 1.1,\~1.2, 1,3 договору). Отримання кредитних коштів відповідачем 28 січня 2019 року в сумі 46689,00 грн підтверджується ордером-розпорядженням №1 про видачу кредиту та ордером-розпорядженням №2 про сплату страхового платежу від 28.01.2019. 07.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 07072023, у відповідності до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором Р25.00300.004844833 від 28.01.2019, укладеним між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до Реєстру боржників №2 до договору факторингу №21092022 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 62013,52 грн. За приписами пункту 1 частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша\~статті 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною першою\~статті 1077 ЦК\~визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої\~статті 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Тобто, відповідач [PERSON] несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором перед новим кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно до\~ст.530 ЦК України\~воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач передбачені кредитним договором обов`язкові платежі з повернення суми кредиту та відсотків за його користування належним чином не сплачував та в установлені строки не повернув, чим порушив умови договору. Згідно\~ст.612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом строк. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути кредит. Відповідно до\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно до\~ст.530 ЦК України\~воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач передбачені кредитним договором обов`язкові платежі з повернення суми кредиту та відсотків за його користування належним чином не сплачував та в установлені строки не повернув, чим порушив умови договору. Згідно\~ст.612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом строк. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути кредит. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість за кредитним договором № Р25.00300.004844833 від 28.01.2019 складається з тіла кредиту\~30015,58 грн., 8034,73 грн. сума заборгованості по відсоткам; 23963,21 сума заборгованості за комісіями, всього на загальну суму 62013,52 грн. З вимог позивача вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не нараховувало ніяких сум заборгованості за кредитними договорами відносно позичальника, а вказаний розмір заборгованості є незмінним з моменту отримання ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за договорами кредиту. Встановлено, що станом на дату звернення позивачем до суду з цією заявою, відповідач не погашав заборгованість за кредитним договором, остання є незмінною з моменту відступлення прав вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Оскільки відповідачем підписано кредитний договір № Р25.00300.004844833 від 28.01.2019 року та додаток до Паспорта споживчого кредиту від 28.01.2019 року, які містять відомості про суму кредиту, строк, на який надається кредит, порядок повернення, внесення плати за кредитом, річна відсоткова ставка, щомісячна плата за кредитом, витрати на страхування, то сторонами погоджено істотні умови договору, зокрема розмір кредиту, розмір процентів за користування кредитом, щомісячна плата за кредитом, пеня, порядок погашення заборгованості тощо. Договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним. Відповідачем обставини підписання кредитного договору та отримання кредитних коштів не заперечуються. Відповідно до ч.1\~ст.256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Згідно ч.4\~ст.267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором позивач звернувся до суду 26.02.2024 року. Оскільки строк надання кредиту встановлений договором 36 місяців, то строк погашення кредитної заборгованості спливав 28 січня 2022 року. Отже, судом встановлено, що право на позов щодо стягнення суми заборгованості за кредитом виникло у позивача саме з 28 січня 2022 року (строк дії договору), і відповідно саме з даної дати починає перебіг строку позовної давності щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. Разом з тим, згідно п.12 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України підчас дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на всій території України був встановлений карантин, який неодноразово продовжувався та з 01 липня 2023 року скасований. Також відповідно до п.19 «Прикінцевих та перехідних положень»\~Цивільного кодексу України\~в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями\~257-259,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»\~в країні запроваджено воєнний стан, який триває і на час його введення строки позовної давності за зобов`язаннями не сплили. З огляду на викладене доводи відповідача про сплив строку позовної давності є безпідставними, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При постановлені рішення згідно вимог\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача понесені ним витрати в розмірі 2684,00 грн. На підставінаведеного та

Outcome: approved