Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-05 00:00:00

23.02.2024 року [PERSON] звернулася до Новозаводського районного суду міста Чернігова із позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради, про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та стягнення з [PERSON] на її користь додаткові витрати на дитину в розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у період з 02.10.2012 року по 27.02.2015 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем - [PERSON] . У шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 27.07.2015 року шлюб між ними було розірвано. Вказує, що після розірвання шлюбу, дитина залишилася проживати з нею, і перебуває на повному її утриманні, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає, аліменти визначені рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 14.07.2015 року по справі №736/903/15-ц, не сплачує. Має заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на січень 2024 року складає 214 350 грн. Зазначає, що на даний час вона разом з сином проживає в місті Чернігові, взята на облік, як внутрішньо переміщена особа, фактичне місце проживання є [ADDRESS] . Посилається, що після розірвання шлюбу з відповідачем, останній повністю втратив інтерес до сина, вже більше восьми років взагалі не цікавиться дитиною, не бачиться з ним, не забезпечує його матеріальними речами, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, тобто не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства». Також відповідач не цікавиться розвитком додаткових здібностей сина, не відвідує батьківські збори та святкові заходи в школі де навчається дитина, тобто не приймає жодної участі в учбово-виховному процесі дитини. Вважає, що зазначена поведінка відповідача свідчить про те, що він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього сина, а тому має бути позбавлений батьківських прав щодо сина. В зв`язку з тим, що з вересня 2001 року і по теперішній час їх спільний син відвідує секцію рукопашного бою у ГО «Спортивний клуб «Октант», за який вона сплачує щомісячно обов`язкові внески в розмірі 800,00 грн., які є додатковими витратами, то на підставі ст.185 СК України просить стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину в розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 15.03.2024 року, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, призначно підготовче судове засідання. (а.с.30) Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 25.04.2024 року, закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. (а.с.42) В судове засідання позивач не з`явилась, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином, заяви клопотання до суду не надходили. Представник позивача [PERSON] - адвокат Сєркін К.Ю. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про місце та час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. (а.с.57) На підставі ч. 10 ст. 130 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. На адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника. Рішення виконавчого комітету щодо неможливості визначення доцільності чи недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до його малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] підтримують. Просять рішення прийняти з урахуванням інтересів дитини. 06.09.2024 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ч.4 ст. 223, ст. ст. 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивачки, зазначила, що на теперішній час спільно проживає з донькою та малолітнім внуком [PERSON] . З 2015 року колишній зять, який є відповідачем по справі взагалі не приймає участі у вихованні і житті дитини. Не відомо де він і чим займається. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , який є сусідом позивачки, зазначив, що з 2020 року [PERSON] проживає з ним по сусідству, відповідача по справі ніколи не бачив і не чув. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , який є співмешканцем позивачки, зазначив, що з 2020 року спільно проживають з позивачкою однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Вказав, що приймає участь у вихованні та матеріальному утриманні сина позивачки, відноситься до нього як до рідного. Біологічний батько взагалі не приймає участі у вихованні та житті дитини. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є двоюрідною сестрою позивачки, зазначила, що біологічний батько дитини ніколи не приймав участі у житті і вихованні дитини. [PERSON] самостійно займалася вихованнім та матеріальни утриманням сина. На даний час проживає із [PERSON] , який піклується і допомагає матеріально утримувати малолітнього [PERSON]. Допитаний в судовому засіданні в присутності педагога [PERSON] , малолітній [PERSON] , повідомив, що біологічного батька (відповідача) ніколи не бачив, і ніколи з ним не спілкувався. Вважає своїм батьком [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 02.10.2012 року по 27.07.2015 року [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 27.07.2015 року розірвано. (а.с.9) Від спільного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , даний факт підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Ленінським відділом державної реєстації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції від 20.05.2014 року. (а.с. 8) [PERSON] , разом з малолітнім сином - [PERSON] , [INFO] мають статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується довідкою від 27.02.2020 року №7426-5000273521 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. (а.с.10) Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 14.07.2015 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Луганськ на користь [PERSON] , аліменти на утримання нею малолітньої дитини, а саме: сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі - 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно (але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), починаючи з 05.07.2015 року і до повноліття дитини. На підставі зазначеного рішення 12.10.2015 року було видано виконавчий лист №736/903/15-ц, і 12.10.2015 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Корюківського районного управління юстиції Бабич В.С. відкрито виконавче провадження ВП [NUMBER]. (а.с.11) Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого Корюківським ВДВС Східного Міжрегіонального управління юстиції МЮ, станом на 07.02.2024 року [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 214 350,08 грн. (а.с.13-15) Згідно відповіді ГУНП в Чернігівській області від 14.05.2024 року №1566/124/08/01-2024 наданої на запит суду, [PERSON] , [INFO] перебуває у державному розшуку про стягнення аліментів, який розшукується Корюківським РВП ГУНП в Чернігівській області. На даний час місцезнаходження громадянина [PERSON] залишається не встановленим. (а.с.48) Згідно довідки ДНЗ №10 Чернігіської міської ради від 13.02.2024 року за №01-48/35 [PERSON] , [INFO] , дійсно відвідував ДНЗ №10 з 02.03.2020 року по 31.08.2021 року, батько за час перебування дитини в закладі не брав участі у вихованні, не відвідував дитячий заклад, не спілкувався з вихователями. (а.с.17) Згідно довідки Чернігівської ЗОШ І-ІІІ ступенів №14 Чернігівської міської ради від 13.02.2024 року №16, мати [PERSON] , постійно приділяє належну увагу вихованню [PERSON], регулярно відвідує батьківські збори, контролює успішність дитини, дбає про матеріальне забезпечення та її стан здоров`я. Батько, [PERSON] , протягом 2021-2024 навчальні роки, не приймає участі у вихованні сина, жодного разу до школи не з`являвся, успіхами та вихованням дитини не цікавився. (а.с.18) Згідно рішення виконавчого комітету Новозаводської районної у місті Чернігові ради №115 від 09.06.2020 року, малолітній [PERSON] , [INFO] , має статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, а саме, зазнала психологічного насильства. (а.с.20) Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 356 від 11.06.2024 року затверджено висновок щодо неможливості визначення доцільності чи недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , який обгрунтовано тим, що факти, які свідчать про те, що [PERSON] зовсім не турбується про дитину наведені лише однією стороною. Крім того, місце перебування громадянина не встановлено, відсутня інформація про те чи живий. (а.с.50, 51) Статтею 3 Конвенцію про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальності своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 150 СК України та статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства», встановлено обов`язки батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ст. 8 ч. 2 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 8 цього Закону встановлено право кожної дитини на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно із ст. 12 ч. 6 Закону України «Про охорону дитинства», батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Найкращі інтереси дитини, залежно від їх характеру та серйозності, можуть перевищувати інтереси батьків. Згідно ст. 165 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою ст.164 СК України. Зокрема, п. 2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п.2 ч.1 ст.164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно п.16, 17 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків з не залежних від неї причин. Таким, чином, матеріалами справи та поясненнями свідків підтверджується, що [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дитини, життям та здоров`ям сина не цікавиться, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріальної допомоги на її утримання не надає, має заборгованість зі сплати аліментів, чим не виконує ст.ст. 150, 151, 155 СК України та ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», тому суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити, на підставі ст. ст. 164, 165 Сімейного Кодексу України, [PERSON] позбавити батьківських прав по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки це буде відповідати як найкращим інтересам дитини. Позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат на дитину, задоволенню не підлягають, при цьому суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у звязку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Згідно довідки ГО «Спортивний клуб «Октант» від 15.02.2024 року, дійсно [PERSON] відвідує секцію рукопашного бою з вересня 2021 року і по теперішній час, мати регулярно спілкується з тренером, цікавиться успішністю сина, відвідує спортивні заходи, що проводяться в клубі, забезпечує [PERSON] необхідним спортивним інвентарем та сплачує членські внески. Батько, [PERSON] протягом відвідування [PERSON] тренувань, жодного разу не з`являвся, не цікавиться як син тренується та виступає на змаганнях, та не сплачував членські внески. (а.с.16) Зазначена довідка є підтвердженням належного виконання батьківських обов`язків позивачкою щодо сина, і ухилення від виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього сина відповідачем. Інших доказів про фактично понесені додаткові витрати на дитину, позивачкою не надано. Таким чином, враховуючи зазначене, та відсутність доказів фактично понесених позивачкою додаткових витрат на дитину, суд доходить висновку, про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині. Позивачкою понесені документально підтверджені судові витрати, зі сплати судового збору, які на підставі ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial