Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] \~(надалі\~ [PERSON] )\~звернувся в\~суд із\~позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» (надалі ТзОВ «Дієса»), у якому, з урахуванням поданої заяви про збільшення позовних вимог від 12.08.2024 просить стягнути з відповідача в його користь 91\~779 грн. 05 коп. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та 152\~088,42 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. \~ \~ \~ \~В обґрунтування заявлених вимог, позивач вказує на те, що у період з 12 березня 2021 року по 16 жовтня 2023 року він перебував у трудових відносинах з ТзОВ «Дієса» та був звільнений за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. Позивачу видано копію наказу про звільнення, однак, відповідач не здійснив виплату належних працівникові коштів в день звільнення, а також на даний час. Також, зазначив, що оскільки відповідач не провів повний розрахунок із позивачем при звільненні, у тому числі не провів його на даний час, із нього підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, що передбачено вимогами статті 117 КЗпП України, який складає 152088,42 грн. \~ \~ \~ \~21.05.2024 року від ТзОВ «Дієса», через систему «Електронний суд» подало письмові пояснення, згідно яких просить відмовити в задоволенні позову в частині стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок. Товариство зазначило, що перед працівниками є заборгованість по заробітній платі та іншим виплатам, але вона виникла в силу непереборних обставин воєнного стану, що підтверджено сертифікатами Торгово-промислової палати України. Зокрема, внаслідок ракетно-бомбових ударів регулярними військами рф торгова мережа «Eldorado», до якої належить ТзОВ «Дієса», зазнала значних збитків, зруйновані приміщення та активи, які знаходились на центральному складі, в магазинах в містах Маріуполь, Херсон, Ірпінь, Буча, Мелітополь, Бердянськ, Нова Каховка, частково знищені товарні запаси в містах Києві та Харкові, втрачений контроль над активами на тимчасово окупованих територіях. За попередніми розрахунками збитки сягають понад 1 мільярд гривень. Вказане поставило компанію в скрутне становище. Про причини затримки виплати заробітної плати, в т.ч. при звільненні, усі працівники були повідомлені 01.06.2023 на загальнодоступному ресурсі. На даний час, відповідач вживає усіх можливих заходів для погашення заборгованості. Намагаючись здійснити фінансове оздоровлення підприємство розпочала процедуру санації до відкриття провадження про банкрутство. План санації був схвалений на загальних зборах кредиторів 15.03.2024. Загальний борг перед кредиторами склав близько 2,5 млрд. грн. Підтвердженням скрутного матеріального становища відповідача також є справа про банкрутство ТзОВ «Дієса», що розглядається Господарським судом м.Києва. Крім цього зазначило, що 23.10.2023 Центральним міжрегіональним управлінням державної служби з питань праці було здійснено позапланову перевірку товариства, та складеним 31.10.2023 актом встановлено порушення вимог законодавства про оплату працю. Однак рішенням Солом`янського районного суду м.Києва провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.41 КУпАП відносно генерального директора ТОВ «Дієса» закрито за відсутності складу адміністративного правопорушення. Підставою цього також стало перебування товариства під дією форс-мажорних обставин. Отже, за вказаних обставин, відповідач вважає, що він не повинен нести відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП, у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні перед позивачем. Ухвалою суду від 25 квітня 2024 року відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] адвокат Гонта М.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просить суд їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник ТзОВ «Дієса» в судове засідання не з`явився та про причини неявки суд не повідомив, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином. \~ \~ \~ \~Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив. [PERSON] із 12 березня 2021 року перебував у трудових відносинах з ТзОВ «Дієса» та був звільнений з посади заступника керуючого магазином 16 жовтня 2023 за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП, що підтверджується копією трудової книжки [NUMBER] . На виконання ухвали суду від 26.04.2024 р., ТзОВ «Дієса» надано розрахункові лиски [PERSON] за період із липня по грудень 2023 року, включно, згідно яких наявні нарахування по заробітній платі та інших виплат позивачу, а також зазначена заборгованість відповідача перед ним, яка на момент його звільнення склала 91\~779,05 грн., що також не заперечується самим відповідачем. На даний час вказана сума нарахувань по заробітній платі та інших виплат [PERSON] відповідачем не виплачено, заборгованість по сумах, які належали йому до виплати у день звільнення роботодавцем не погашено. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Частиною 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» та ч. 1 ст. 94 КЗпП України встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст. 21, 22 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Частиною 3 статті 15 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Аналогічне положення закріплено в ч. 5 ст. 97 КЗпП України. За ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначеній статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Таким чином, враховуючи наведене, суд дослідивши та оцінивши докази надані сторонами, а також у їх сукупності, вважає, що позов [PERSON] до ТзОВ «Дієса» у частині його вимог про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, а також інших виплат, що належали йому при звільненні в розмірі 91 779 грн. 05 коп. підлягає до задоволення. Щодо позовних вимог позивача про стягнення середнього заробітку у розмірі 152\~088,42 грн. за весь час затримки належних виплат при звільненні, суд зазначає наступне Відповідно до статті 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені\~статтею 116\~цього Кодексу,\~при відсутності\~спору про\~їх розмір\~підприємство,\~установа,\~організація повинні\~виплатити працівникові\~його середній\~заробіток за\~весь час\~затримки по\~день фактичного\~розрахунку,\~але не\~більш як\~за шість\~місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений\~частиною першою\~цієї статті. Як уже зазначалось судом встановлено, що повний розрахунок по заробітній платі відповідачем з позивачем при звільненні не проведено. Відповідальність за порушення вимог статей 116-117 КЗпП України у виді стягнення середнього заробітку за час затримки виплат, настає за наявності вини підприємства. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі не проведення розрахунку у зв`язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. 04 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (далі - Закон № 2136-ІХ), яким визначені особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Частинами другою та третьою статті 1 Закону № 2136-ІХ встановлено, що на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом. Відповідно до частини 2, 3 статті 10 Закону № 2136-ІХ\~роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати; роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили; звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. Аналіз наведеної спеціальної норми права дозволяє суду дійти висновку про те, що роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. Таким чином, існування обставини воєнного стану, фактів окупації та ведення бойових дій, а можливо також і знищення майна підприємства чи існування інших обставин, в тому числі існування дебіторської заборгованості, не спростовують факту існування заборгованості по заробітній платі і не звільняють від обов`язку виплати заробітної плати. Проте, роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці та за несвоєчасне проведення розрахунку. У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 359/4305/20 зазначено, що єдиний належний документ, який підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань - це сертифікат, виданий у порядку та на підставі статті 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні». Разом з цим обставини, які можуть бути кваліфіковані як обставини непереборної сили (форс-мажор), можуть бути підтверджені належними доказами, зокрема висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо. Порядок, підстави та строк видачі Сертифікатів про настання форс-мажорних обставин встановлений Регламентом засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженим рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014 № 44(5). Відповідно до п. 6.2 Регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, податковим та/чи іншим зобов`язанням, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. Загальновідомою обставиною і такою, що не підлягає доказуванню, є введення в Україні з 24.02.2022 воєнного стану у зв`язку із збройною агресію рф проти України, який діє на даний час. Згідно із інформацією, викладеній у листі №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 Торгово-промислова палата України, засвідчено форм-мажорні обставини (обставини непереборної сили) військову агресію рф проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 24.02.2022 та підтвердила, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарювання та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контакту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форм-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Відповідно до наданого представником відповідача сертифіката №3000-24-0827 від 23.04.2024 Київська торгово-промислова палата засвідчила наявність у ТзОВ «Дієса» форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) - збройна агресія РФ проти України, що стало підставою введення воєнного стану в Україні, відсутність доступу та/або знищення активів (основних засобів та товарів) через тимчасову окупацію та активні бойові дії на території України, що призвело до неможливості відновлення господарської діяльності підприємства у повному обсязі: повне знищення активів підприємства (основних засобів та товарів) за адресою: вул..Гоголівська, будинои 1-А, с.Квітневе, Броварський район, Київська область, де знаходився основний товарний склад внаслідок пожежі через потрапляння бойових снарядів в покрівлю складу (обстріл). ТзОВ «Дієса» щодо обов`язку (зобов`язання), а саме: вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у термін з 12.03.2022, за ст. 94 та 115-117 КЗпП, ст. 1 та 24 Закону України «Про оплату праці», з урахуванням ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» перед Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків та Центральним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці. \~ \~ \~ \~ \~Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 24.01.2024, яка набрала законної сили, у справі №760/29187/23 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності генерального директора ТзОВ «Дієса», за ч. 1 ст. 41 КУпАП, внаслідок допущення ним несвоєчасної виплати працівникам зазначеного товариства заробітної плати, закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. У вказаній постанові судом зроблено висновок, що із поданих суду доказів вбачається, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, у розпорядженні уповноваженої особи, якою такий протокол було складено, перебували доводи про те, що заборгованість із виплати заробітної плати перед звільненими та працюючими працівниками ТзОВ «Дієса» виникла внаслідок бойових дій та окупації частини території України внаслідок агресії російської федерації проти України, що призвело до знищення частини складських приміщень товариства та втрати контролю над частиною магазинів торгівельної мережі «Ельдорадо», діяльність яких була призупинена, а деяких припинена у зв`язку із фізичним знищенням. Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків. Таким чином, суд вважає, що унеможливлення виконання ТзОВ «Дієса» обов`язків, передбачених законодавством України про працю, спричинено впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме:\~збройна агресія Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану в Україні, відсутність доступу та/або знищення активів (основних засобів та товарів) через тимчасову окупацію й активні бойові дії на території України, що призвело до неможливості відновлення господарської діяльності підприємства у повному обсязі; повне знищення активів підприємства (основних засобів та товарів) за адресою: [ADDRESS] , де знаходився основний товарний склад внаслідок пожежі через потрапляння бойових снарядів в покрівлю складу (обстріл), які продовжують діяти. Ці форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) є надзвичайними, непередбачуваними і мають неминучий характер, їх дії не можна уникнути за звичайних обставин при всій обачливості зобов`язаної сторони за трудовим договором. У трудових правовідносинах, які виникли між сторонами, виникли обставини, які відповідач не міг передбачити чи відвернути та у період існування яких останній об`єктивно, з незалежних від нього причин, був позбавлений можливості виконати свої зобов`язання, передбачені\~умовами\~трудового\~договору, обов`язки згідно із законодавчими та іншими нормативними актами щодо своїх працівників, у тому числі,\~щодо позивача. Наявність форс-мажорних обставин\~щодо обов`язку (зобов`язання)\~ТзОВ «Дієса»\~за статтями 94 та 115-117 Кодексу законів про працю України, статтями 1 та 24 Закону України "Про оплату праці", з урахуванням статті 10 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану"\~засвідчується\~наведеним вище сертифікатом Київської торгово-промислово палати №3000-240827 від 23 квітня 2024 року. Так, у сертифікаті №3000-240827 від 23 квітня 2024 року визначено початок дії\~форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили)\~з\~12 березня 2022 року, тобто, охоплює період дії трудових правовідносин, які виникли між сторонами та які припинені\~за згодою сторін\~лише 16.10.2023. Суд вважає, що наведеними вище доказами, які надані представником відповідача підтверджено, що\~у трудових правовідносинах, які виникли між сторонами, із\~12 березня 2022 року\~існували обставини непереборної сили, які відповідач не міг передбачити чи відвернути, що завдали збитків,\~як підприємству в цілому, так і його працівникам, у період існування яких ТзОВ «Дієса»\~об`єктивно, з незалежних від нього причин було позбавлено можливості виконати зобов`язання, передбачені умовами договору (контракту, угоди тощо) перед [PERSON] . Відтак, враховуючи наведені обставини, суд вважає, що вини відповідача у несвоєчасному проведенні розрахунку із позивачем при його звільненні, яка є обов`язковою умовою застосування статті 117 КЗпП України, не має. Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, а також інших виплат, що належали йому при звільненні в розмірі 91 779 грн. 05 коп. з відрахуванням податків та інших встановлених законодавством обов`язкових платежів, частково задовольнивши позовні вимоги. У решті вимог, позивача слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1\~211,05 грн. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: partial