Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про встановлення факту перебування на утриманні, де заінтересовані особи: Адміністрація Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, [INFO] . В обґрунтування вимог зазначив, що 29 червня 2022 року між ним та [PERSON] , [INFO] , був укладений шлюб, який зареєстровано Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпро Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за актовим записом №634. У [PERSON] в минулому шлюбі з [PERSON] , який був розірваний Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2016 року, народились дві дитини: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2015 року по справі № 199/730/15-ц позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей було задоволено частково, та вирішено стягувати з [PERSON] аліменти у розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень щомісячно, починаючи стягнення з 02 лютого 2015 року та до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2015 року по справі №199/4430/15-ц позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зміну способу присудження аліментів - задоволено та змінено спосіб стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей із стягуванням щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання синів в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 15 червня 2015 року і до повноліття дітей. Не зважаючи на рішення суду, на дату подання цієї заяви [PERSON] жодних виплат по заборгованості на користь [PERSON] по сплаті аліментів не здійснив. [PERSON] не працює, доглядає за дітьми, та зараз знаходиться у стані вагітності. Соціальних виплат на утримання дітей не отримує. Біологічний батько дітей, [PERSON] , аліментів не сплачує, жодної участі у житті дітей не приймає. У зв?язку з наведеними обставинами [PERSON] та [PERSON] повністю утримує заявник, який наразі є єдиним, хто має постійний дохід. Між заявником, матір`ю дітей та дітьми склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дітей. Оскільки дружина заявника знаходиться у стані вагітності, встановлення факту перебування двох ociб, які не досягли 18-річного віку на утриманні заявника необхідне йому для майбутньої реалізації його права, яке передбачено у підпункті г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов?язок та військову службу» військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили побажання продовжувати військову службу), зокрема, у разі перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років. У зв`язку з вищевикладеним заявник просить встановити факт перебування на утриманні [PERSON] , [INFO] , двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2024 року відкрито провадження та призначено судове засідання у справі. 18 вересня 2024 справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. В судове засідання заявник не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у судовому засідання у його відсутність, заяву підтримав та просив задовольнити. Представник заінтересованої особи Адміністрація Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради у судове засідання не з`явився,через канцелярію суду надав письмові пояснення. Представник заінтересованої особи [INFO] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, за правилом ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК. Статтями 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що заявник - [PERSON] та [PERSON] , перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу Серія [NUMBER] (а.с.6). [PERSON] має дітей від попереднього шлюбу: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] та Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] (а.с.8,9). У Свідоцтві про народження Серія [NUMBER] та Свідоцтві про народження Серія [NUMBER] у графі "батько" вказаний - [PERSON] (а.с.8,9). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 08 січня 2024 року №04/228, в ході проведення обстеження житлово-побутових умов проживання встановлено, що в будинку за адресою: [ADDRESS] проживають мати [PERSON] , чоловік [PERSON] , старший син [PERSON] , молодший син [PERSON] та бабуся. Умови проживання незадовільні, квартира потребує негайного прибирання та ремонту, в квартирі неприємний запах. Для дітей відокремлена кімната з двоповерховим ліжком для сну та письмовим столом (меблі тривалого вжитку). Під час виходу спеціалістів мати дітей [PERSON] разом з дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , перебували за вищезазначеною адресою. [PERSON] був відсутній за даною адресою, тому підтвердити, факт що заявник проживає та утримує дітей, немає можливості. (а. с. 28). Статтею 293 ЦПК України передбачено, що суд, серед інших, розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд, зокрема, розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Отже, правовідносини щодо утримання дітей, є предметом регулювання Сімейного кодексу України. Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто, закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи розірвано їх шлюб. Слід зауважити, що обов`язок по утриманню зберігається також і у випадку позбавлення батьківських прав батьків (ч. 2 ст. 166 СК України). Суд зауважує, що у випадку невиконання батьками обов`язку утримувати неповнолітню дитину добровільно, можуть стягуватися аліменти на утримання дитини за рішенням суду. При злісному ухиленні батьків від сплати аліментів вони підлягають притягненню до кримінальної відповідальності, відповідно до ст. 164 КК України. Як вбачається з розрахунку заборгованості про стягнення з [PERSON] на корить [PERSON] , аліменти на утримання дітей , згідно з виконавчим листом №2/199/4430/15-ц від 03.09.2015 року у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 15.06.2015 р. загальна сума заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів станом на 17.07.2023 р. становить 469 624,90 грн. Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається, що заявник звертався до служби у справах дітей за місцем проживання дітей за висновком про доцільність усиновлення та до суду із заявою про усиновлення [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Водночас, відповідно до ст. 268 СК України, мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу. Отже вітчим має обов`язок утримувати своїх падчерку та пасинків, у випадку прямо передбаченому законом, лише за сукупності наступних обставин: такі діти не мають матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер, або ж ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання; вітчим може надавати матеріальну допомогу. Суд також звертає увагу, що заявник вказує у заяві, що встановлення факту перебування дитини на його утриманні необхідно йому, для можливості звільнення від військової служби, і лише тому це має значення для нього, що надасть йому підставу для подальшого звернення до військового командування з питання подальшого проходження військової служби, у відповідності до вимог чинного законодавства. Відповідно до довідки №1953 від 16.12.2022 р. виданої ТВО командира військової частини [NUMBER] майором [PERSON] , солдат [PERSON] , дійсно перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 02 квітня 2022 року (а.с.4). Так, правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні встановлює Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", який визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів. У свою чергу, виключний перелік підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації (звільнення від призову) встановлений статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Ці підстави є досить вагомими, підтверджуються відповідними документами та стосуються виконання певних обов`язків, стану здоров`я або сімейного стану, що унеможливлює виконання військового обов`язку. Відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років. Відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Водночас, матеріали справи також не містять і доказів, якими би підтверджувалось фактичне утримання заявником неповнолітніх дітей. Актом обстеження житлово - побутових умов проживання особи, не підтверджено навіть факт спільного проживання заявника з дружиною та дітьми. Крім цього, суду не надано жодної довідки про доходи дружини заявника - [PERSON] , а також відомості про те, що його дружина - [PERSON] , дійсно ніде не працює та не має іншого джерела доходу. Будь-яких інших належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про перебування на утриманні заявника двох неповнолітніх дітей, матеріали справи не містять. Законом не заборонено [PERSON] добровільно утримувати неповнолітніх дітей, дбати про їх всебічний розвиток, забезпечувати повсякденні побутові потреби, навчання, піклуватися про їх духовний та фізичний стан, проте таке право заявника не породжує юридичного значення за наслідками встановлення факту, про який просить заявник. Таким чином, суд оцінюючи надані заявником докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, вважає недоведеним факт перебування на утриманні [PERSON] двох дітей віком до 18 років. З огляду на викладене, заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню. У відповідності до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, судові витрати понесені заявником на сплату судового збору в сумі 605,60 грн. не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed