Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

До Дзержинського районного суду міста Харкова звернувся з позовом керівник Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова Аміл Омаров, який діє в інтересах держави в особі Харківської міської ради, до [PERSON] , [PERSON] , про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки без правовстанавлюючих документів. Ухвалою суду від 02.10.2023 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 11.03.2024 провадження у цивільній справі в частині позовних вимог керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова Аміла Омарова, який діє в інтересах держави в особі Харківської міської ради, до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки закрито. В обгрунтування позовних вимог до [PERSON] керівник прокуратури посилається на порушення інтересів держави та не здіснення належним чином органом місцевого самоврядування захисту таких інтересів, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. Також, зазначає, що [PERSON] та [PERSON] з моменту набуття права власності на будівлю літ. "Б-2" по теперішній час не оформили речові права щодо спірної земельної ділянки та не сплачуюють за користування земельною ділянкою, яка належить територіальній громаді, плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі. Таким чином, [PERSON] зберігла кошти, не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, тим самим збільшуючи вартість власного майна, а позивач, ХМР, втрачає належне йому майно (кошти від орендної плати), тобто відбувається факт безпідставного збереження саме коштів у розмірі орендної плати відповідачем за рахунок позивача. Просить стягнути з [PERSON] кошти у розмірі 121 199,73 грн. та судові витрати. Відповідач [PERSON] своїм правом на подання відзиву на позов не скористалася. Свої заперечення виклала у клопотанні про залишення позовної заяви без розгляду. Так, [PERSON] вважає, що підстави для звернення прокурора в інтересах держави до суду відсутні. Функцію контролю за використання земель покладено на органи місцевого самоврядування. Прокурором при зверненні до суду з позовом не було враховано той факт, що на час такого звернення відповідач та ХМР перебували в процесі укладення договору оренди земельної ділянки, на якій розташована нежитлова будівля, що належить [PERSON] та [PERSON] на праві власності. Сторони у справі перебувають в процесі підготовки документації для укладення договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6310136300:14:008:0087 за адресою: [ADDRESS] , а звернення прокурора з позовом є передчасним. Ухвалою суду від 20.06.2024 в задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено, закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду на 09.09.2024 року о 11 год. 30 хв. В судовому засіданні 09.09.2024 представник прокуратури підтримав позовні вимоги про стягнення з [PERSON] безпідставно збережених коштів та просив суд їх задовольнити. Позивач, Харківська міська рада, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, свого представника в судове засідання не направив, заяв по суті не на надав, причин неявки до суду представника не повідомив. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Надіслала через підсистему "Електронний суд" клопотання про залишення позову без розгляду, яке було розглянуто судом та протокольною ухвалою 09.09.2024 суд відмовив в задоволенні відповідного клопотання. Також, відповідач у зазначеному клопотанні просила суд провести судове засідання за відсутності відповідача та його представника. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив наступне. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 3 ст. 131-1 Конституції України, на прокуратуру України покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках та порядку, що визначені законом. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Положеннями частини 3 та 4 статті 56 ЦПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Конституційний суд України у рішенні від 08.04.1999 у справі №3-рн/99 зазначив, що із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначають з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовують в позовній заяві необхідність їх захисту та зазначають орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон) однією з форм місцевого самоврядування є представництво спільних інтересів територіальних громад, сіл селищ, міст через міські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Як визначено ст. 10 Закону міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Відповідно до приписів ч. 5 ст. 16 Закону від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Згідно зі ст. 26, ст. 33 Закону та ст. 12 Земельного кодексу України до компетенції сільських, селищних, міських рад, та їх виконавчих органів належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, зокрема розпорядження землями територіальних громад, здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охоронною земель, вирішення земельних спорів та інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Частиною 5 ст. 60 цього Закону визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності. При цьому, враховуючи вимоги ст. 19 Конституції України, територіальна громада м. Харкова як власник спірної земельної ділянки делегує Харківській міській раді повноваження щодо здійснення права власності від її (громади) імені, в її інтересах, виключно у спосіб та у межах повноважень, передбачених законом. Тобто воля територіальної громади як власника може виражатися лише в таких діях органу місцевого самоврядування, які відповідають вимогам законодавства та інтересам територіальної громади. Місцеве самоврядування є способом реалізації народом належної йому влади, яка діє на принципах (засадах) державної підтримки та гарантування державою місцевого самоврядування (ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Згідно з положеннями ст. 142 Конституції України державною гарантією місцевого самоврядування є участь держави у формуванні дохідної частини його бюджетів та компенсація у необхідних випадках витрат місцевого самоврядування. Держава фінансово підтримує місцеве самоврядування, бере участь у формуванні доходів місцевих бюджетів, здійснює контроль за законним, доцільним, економним, ефективним витрачанням коштів та належним їх обліком. Вона гарантує органам місцевого самоврядування доходну базу, достатню для забезпечення населення послугами на рівні мінімальних соціальних потреб. (ст. 62 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Недоотримання коштів у розмірі суми орендної плати суттєво ослаблює дохідну частину місцевого бюджету та може призвести до неможливості покриття щомісячних (постійних) видатків місцевого бюджету і як наслідок до необхідності державного забезпечення збалансування місцевого бюджету. Фактом не отримання коштів від орендної плати за спірну земельну ділянку місцевим бюджетом порушуються визначальні матеріальні потреби суспільства, територіальної громади м. Харкова як носія єдиного джерела влади в Україні, тобто порушуються інтереси держави в цілому, оскільки ослаблюються економічні основи місцевого самоврядування, що призводить до неможливості забезпечення виконання відповідних програм розвитку. Таким чином, місцеві інтереси знаходяться у тісному зв`язку із загальнодержавними, а місцеве самоврядування і державне буття суспільства характеризуються взаємозалежністю та взаємодоповненням. Як наслідок, у разі порушення економічних (матеріальних) інтересів місцевого самоврядування, порушуються й інтереси держави в цілому. Як встановлено окружною прокуратурою, орган місцевого самоврядування - Харківська міська рада, при наявності порушень територіальної громади міста Харкова, а саме факту не сплати [PERSON] плати за користування земельною ділянкою у передбаченому законодавством розмірі, у судовому порядку не вживає відповідних заходів та не здійснює захист порушених законних економічних (матеріальних) інтересів місцевого самоврядування, територіальної громади міста та як наслідок й інтересів держави в цілому. Так, Шевченківською окружною прокуратурою м. Харкова за результатами вивчення матеріалів щодо законності використання [PERSON] та [PERSON] земельної ділянки площею 0,0319 га з кадастровим номером 6310136300:14:008:0087, які листом Департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 30.08.2023 за №6048/0/225-23 були надіслані до окружної прокуратури, було прийнято рішення вжити заходи представницького характеру, а саме звернутися до суду з позовною заявою про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування вказаною земельною ділянкою, з урахуванням того, що ХМР самостійно не вживалися заходи цивільно-правового характеру з цього питання. Про намір вжити такі заходи шляхом представництва в суді для захисту порушених інтересів держави прокуратура проінформовала ХМР шляхом направлення відповідного листа від 01.09.2023 за №55-104-4930вих-23 Тобто, прокурором дотримані процедури, передбачені законодавством України для звернення до суду в інтересах держави, так само як і обґрунтовано в чому полягає порушення інтересів держави та необхідність їх захисту. Таким чином, вбачаються обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави прокуратурою в особі Харківської міської ради. Розглянувши справу по суті позовних вимог, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для вирішення спору по суті, суом встановлено наступне. Згідно зі ст. 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Згідно з ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача. За змістом ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Згідно з ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Статтею 124 Земельного кодексу України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України «Про оренду землі»). Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав та оформлюються відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст. 126 Земельного кодексу України). Судом встановлено, що згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно нежитлова будівля літ. «Б-2» загальною площею 227,4 кв.м. по [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER] ) на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 1354, виданого 02.09.2016, видавник: приватний нотаріус ХМНО Полікашин Ю.В. та [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER] ). Разом з тим, встановлено, що вищевказана нежитлова будівля літ. «Б-2» розташовується на земельній ділянці загальною площею 0,0319 га з кадастровим номером 6310136300:14:008:0087 по [ADDRESS] . В пункті 1 договору купівлі-продажу серія та номер 1354, виданого 02.09.2016, видавник: приватний нотаріус ХМНО Полікашин Ю.В. також зазначено, що нежитлова будівля літ. «Б-2» загальною площею 227, 4 кв.м. по [ADDRESS] знаходиться на земельній ділянці площею 0,0319 га з кадастровим номером 6310136300:14:008:0087. Право власності на вказану земельну ділянку зареєстроване за територіальною громадою Харківської міської ради Харківської області на підставі ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 №5245-VI (номер запису про право власності: 17126661 від 25.10.2016). Як вбачається з Інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, з Акту обстеження земельної ділянки від 20.06.2023 та витягу №НВ-6302307352015 від 17.12.2015 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером 6310136300:14:008:0087, остання сформована 04.04.2006 та перебувала в оренді у ФОП [PERSON] на підставі договору оренди землі від 03.04.2006 за №140667100052. Вказаний договір оренди землі розірвано на підставі угоди про розірвання договору оренди землі від 11.07.2017 (інше речове право припинено 14.07.2017). Також, судом встановлено, що на підставі рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд» від 22.02.2017 № 559/17 громадянину [PERSON] , громадянці [PERSON] : змінено вид використання земельної ділянки площею 0,0319 га (кадастровий номер 6310136300:14:008:0087) по [ADDRESS] з «для будівництва магазину по продажу комп`ютерів, гральних автоматів та запчастин (але не пізніше прийняття об`єкту до експлуатації) та для подальшої експлуатації об`єкту» на «для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. «Б-2» (п. 14 додатку 4 до рішення сесії). Крім того, зазначеним рішенням сесії надано громадянину [PERSON] , громадянці [PERSON] в оренду строком до 01.03.2022 року земельну ділянку площею 0,0319 га (кадастровий номер 6310136300:14:008:0087) за рахунок земель житлової та громадської забудови, що належить територіальній громаді м. Харкова для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. «Б-2» по [ADDRESS] . Водночас, припинено ФО-П [PERSON] право користування земельною ділянкою площею 0,0319 га (кадастровий номер 6310136300:14:008:0087) по [ADDRESS] за добровільною відмовою. Договір оренди землі № 140667100052 від 03.04.2006 року втрачає чинність з моменту реєстрації угоди про його розірвання. Також, судом встановлено, що на підставі рішення 27 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про надання юридичним та фізичним особам дозволу на розроблення документації із землеустрою для експлуатації та обслуговування будівель і споруд» від 19.06.2019 № 1612/19 громадянину [PERSON] та громадянці [PERSON] надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості за рахунок земель житлової та громадської забудови для експлуатації та осблуговування нежитлової будівлі Б-2 по [ADDRESS] . На теперішній час, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та публічної кадастрової карти України, речові права щодо вказаної земельної ділянки за [PERSON] та [PERSON] до теперішнього часу не зареєстровано. Отже, земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , сформована як об`єкт цивільних прав 04.04.2006 (з моменту присвоєння їй кадастрового номеру та реєстрації в Державному земельному кадастрі), що погоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 29.01.2019 у справах № 922/3780/17 та № 922/536/18, від 11.02.2019 у справі № 922/391/18, від 12.04.2019 у справі № 922/981/18, від 29.05.2020 у справі № 922/2843/19. Таким чином, ФОП [PERSON] та [PERSON] використовують земельну ділянку з кадастровим номером 6310136300:14:008:0087 площею 0,0319 га по [ADDRESS] для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. «Б-2» загальною площею 227, 4 кв.м., без виникнення права власності/користування земельною ділянкою та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України на неї, а також без сплати коштів за землю в передбаченому законодавством розмірі. На підставі витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 06.09.2017 №348/0/45-17, від 07.07.2020 №4700 Департаментом земельних відносин Харківської міської ради здійснено відповідні розрахунки безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки по [ADDRESS] . Так, відповідно до розрахунку Харківської міської ради щодо [PERSON] за період з 17.03.2019 по 31.12.2019 розмір орендної плати в місяць, який підлягав сплаті, становив 5 859, 99 грн. (який складається з нормативної грошової оцінки - 878998 грн, ставки річної орендної плати - 8%, коефіцієнту складних інженерно-геологічних умов - 1, коефіцієнту розміру земельної ділянки - 1). Відповідно розмір сплати за 9 місяців, 15 днів склав 55 575,39 грн. Разом з тим, відсоток площі належного [PERSON] нерухомого майна становить 50%. Розмір плати, відповідно до відсотку площі належного [PERSON] нерухомого майна, становить 27 787, 70 грн.(55 575,39 грн.:100%*50). Водночас, відповідно до листа ГУ ДПС в Харківській області від 20.04.2023 за №6046/5/20-40-24-05-07 щодо здійснення плати за використання земельної ділянки землекористувачем [PERSON] у 2019 році сплачено 6 592, 48 грн., тобто в місяць 549, 37 грн. за земельну ділянку (кадастровий номер 6310136300:14:008:0087), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, розмір безпідставно збережених [PERSON] коштів (за період з 17.03.2019 по 31.12.2029) розрахований як різниця між розміром плати за землю, яка повинна була надійти до місцевого бюджету, та фактично здійсненою оплатою за користування земельною ділянкою за цей період, і становить: 27 787, 70 - 5210, 19 = 22 577, 51 грн. Відповідно до розрахунку Харківської міської ради щодо [PERSON] за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 розмір орендної плати в місяць, який підлягав сплаті, становив 10 661, 88 грн. (який складається з нормативної грошової оцінки - 1 599 282 грн, ставки річної орендної плати - 8%, коефіцієнту складних інженерно-геологічних умов - 1, коефіцієнту розміру земельної ділянки - 1). Відповідно розмір плати за 11 місяців 2020 року склав 117280,68 грн. Разом з тим, відсоток площі належного [PERSON] нерухомого майна становить 50%. Розмір плати, відповідно до відсотку площі належного [PERSON] нерухомого майна, становить 58 640, 34 грн.: (117280,68 грн.:100%*50). Водночас, відповідно до листа ГУ ДПС в Харківській області від 20.04.2023 за №6046/5/20-40-24-05-07 щодо здійснення плати за використання земельної ділянки землекористувачем [PERSON] у 2020 році сплачено 11 994, 70 грн за земельну ділянку (кадастровий номер 6310136300:14:008:0087), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, розмір безпідставно збережених [PERSON] коштів (за період 2020 рік) розрахований як різниця між розміром плати за землю, яка повинна надійти до місцевого бюджету, та фактично здійсненою оплатою за користування земельною ділянкою, і становить: 58 640, 34 - 11 994, 70 = 46 645, 64 грн. Відповідно до розрахунку Харківської міської ради щодо [PERSON] за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 розмір орендної плати в місяць, який підлягав сплаті, становив 10 661, 88 грн. (який складається з нормативної грошової оцінки - 1 599 282 грн, ставки річної орендної плати - 8%, коефіцієнту складних інженерно-геологічних умов - 1, коефіцієнту розміру земельної ділянки - 1). Відповідно розмір плати за 2021 рік склав 127942,56 грн Разом з тим, відсоток площі належного [PERSON] нерухомого майна становить 50%. Розмір плати, відповідно до відсотку площі належного [PERSON] нерухомого майна, становить 63 971, 28 грн.: (127942,56 грн.:100%*50). Водночас, відповідно до листа ГУ ДПС в Харківській області від 20.04.2023 за№6046/5/20-40-24-05-07 щодо здійснення плати за використання земельної ділянки землекористувачем [PERSON] у 2021 році сплачено 11 994, 70 грн за земельну ділянку (кадастровий номер 6310136300:14:008:0087), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, розмір безпідставно збережених [PERSON] коштів (за період 2021 рік) розрахований як різниця між розміром плати за землю, яка повинна надійти до місцевого бюджету, та фактично здійсненою оплатою за користування земельною ділянкою, і становить: 63 971, 28 - 11 994, 70 = 51 976, 58 грн. Отже, за період з 17.03.2019 по 31.12.2021 [PERSON] мала б сплатити до бюджету грошові кошти у сумі 121 199, 73 грн. ( 22 577, 51 грн.+46 645, 64 грн.+51 976, 58 грн.). Розмір вказаної суми, що була розрахована позивачем, та порядок її розрахунку стороною відповідача не заперечувався, контррозрахунок вказаної суми або докази, які б підтвердили сплату відповідачем суми за користування землею у іншому розмірі, відповідач не надав. Суд, перевіривши наданий прокурором розрахунок позивача суми безпідставно збережених коштів за період з 17.03.2019 по 31.12.2021 у розмірі 121 199, 73 грн., вважає його аріфметично правильним та таким, що не спростований відповідачем. Відповідно до частин 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно зі ст. 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Таким чином предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України. Отже, за змістом приписів глави 83 Цивільного кодексу України для кондикційних зобов`язань характерним є, зокрема, приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] , як фактичний користувач земельної ділянки у період з 17.03.2019 по 31.12.2021, без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, а тому відповідач зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України. Аналогічний за змістом висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі 629/4628/16-ц, постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі № 922/1008/15, від 16.09.2020 у справі № 922/3361/19, від 24.06.2020 у справі 922/2414/19, від 17.03.2020 у справі № 917/353/19. Частинами 3, 4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається прокуратура в обґрунтування своїх позовних вимог. Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги керівника Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради є обґрунтованими та такими, що необхідно задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь прокуратури пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 2684 грн.

Outcome: approved