Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

Позивач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області 24.06.2024 року надав до Київського районного суду міста Одеси в електронній формі через підсистему «Електронний суд» позовну заяву до [PERSON] про стягнення надміру виплаченої житлової субсидії за період з 01.02.2023 року по 31.12.2023 року в сумі 13936,71 грн. та судових витрат. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що [PERSON] (електронна особова справа №15001-22183795) призначена субсидія згідно Постанови КМУ від 21.10.1995 №848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житловокомунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива (зі змінами) у розмірі 1471,08 грн з 01.02.2023 року. Згідно з довідкою відділу опрацювання документації №1 від 01.02.2024 року за №1922/05-16 встановлено, що у відповідачки за період з 01.02.2023 року по 31.12.2023 року утворилась надміру виплачена сума субсидії у розмірі 18875,15 грн., у зв`язку з тим, що будь-хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства протягом 12 місяців перед місяцем звернення за призначенням житлової субсидії, призначенням житлової субсидії без звернення здійснив на суму, яка на дату проведення операції перевищує 50 тис. гривень. Як вказує представник позивача, житлова субсидія виплачувалась через банківську установу АТ КБ «ПриватБанк». Головним управлінням до установи банку направлено лист №1500-0501-8/8096 від 16.01.2024 року про повернення коштів, перерахованих на виплату субсидії за період з 01.02.2023 року по 31.12.2023 року в загальній сумі 18875,15 грн. Установою банку листом №20.1.0.0.0/7-240118/79713 від 18.01.2024 року повідомлено, що кошти повернуто в межах залишку в сумі 4938, 44 грн. За наслідком чого, як вказує представник позивача, по електронній особовій справі №15001-22183795, за [PERSON] обліковується сума переплати субсидії у розмірі 13936,71 грн. за період з 01.02.2023 року по 31.12.2023 року. Головним управлінням надіслано листа №1500-0503-8/21124 від 09.02.2024 року, яким повідомлено відповідача про виникнення переплати субсидії та способи її погашення. Однак, як вказує представник позивача, кошти на рахунок Пенсійного фонду України не повернуто, таким чином оскільки відповідачка не повідомила про обставини, які впливають на отримання житлової субсидії і це призвело до переплати коштів у виді житлової субсидії в розмірі 13936,71 грн., з останньої підлягає стягнення надміру виплачені кошти в судовому порядку. Вказані обставини зумовили озернення позивача до суду з даним позовом. У відповідності до протоколу розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом розподілено судді Калініченко Л.В. та передано головуючому судді - 25.06.2024 року. Ухвалою суду від 25.06.2024 року вказану позовну заяву залишено без руху. 02.07.2024 року на виконання ухвали суду представником позивача надано заяву про усунення недоліків разом з квитанцією про сплату судового збору та доказами скерування позову на адресу відповідача. Дослідивши подані до суду документи, суддею встановлено, що позовна заява подана з додержанням вимог ст.ст. 175-177 ЦПК України, позивачем виконані вимоги ухвали суду від 25.06.2024 року, підстави для залишення позовної заяви без руху або відмови у відкритті провадження, визначених у ст. 185, 186 ЦПК України, відсутні. За наслідком чого, ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 03.07.2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено дату, час і місце проведення судовому засідання, з повідомленням сторін по справі. Одночасно визначено відповідачеві п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Роз`яснено, що у зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. У судове засідання призначене на 23.09.2024 року сторони по справі не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином. Представник позивача 10.09.2024 року надав до суду заяву про підтримання заявлених вимог, розгляд справи за його відсутності, а також зазначив про відсутність заперечень проти розгляду справи в заочному порядку. Щодо сповіщення відповідача по справі, суд зазначає наступне. Відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з відповіддю №660100 від 25.06.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За наслідком встановленого зареєстрованого місця проживання відповідача, приймаючи відсутню інформацію про наявність у відповідача зареєстрованого електронного кабінету в ЄСІТС, уся судова кореспонденція суду, у тому числі копія ухвали про відкриття провадження по справі, копія позовної заяви з додатками до неї, судові повістки, скеровувались судом разом з рекомендованим поштовим повідомленням про відправлення поштової кореспонденції на ім`я [PERSON] за вказаною адресою місця реєстрації, яка була повернута до суду без вручення, з причини відсутності адресата за зазначеною адресою. Частиною 8 ст. 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є зокрема день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Також, у відповідності до правового висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 10.05.2023 року у справі №755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відповідно до ст. ст. 13, 43 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки. За наслідком викладеного, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, однак не з`явився без поважних причин, не скориставшись процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстав для відкладення судового засідання чи оголошення перерви в судовому засіданні у відповідності до положень статті 223 ЦПК України, судом не встановлено. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Приймаючи викладене, судом було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні 23.09.2024 року за відсутності сторін по справі, на підставі наявних документів в матеріалах справи та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, за згодою сторони позивача, Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , громадянка України, перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області, особа справа №15001-22183795, та отримувала субсидію для відшкодування витрат з оплати житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива (зі змінами) у розмірі 1471,08 грн. починаючи з 01.02.2023 року. Як вказує позивач, під час перевірки поданих відповідачкою документів, було встановлено що останньою на протязі року, за місяць до звернення з заявою про призначення субсидії, було здійснено витрату на придбання товару на суму, що перевищує 50 тис. грн., що унеможливлює виплату субсидії. Приймаючи вказані обставини, як вбачається, позивачем 01.02.2024 року складено протокол розрахунку надміру виплаченої суми житлової субсидії, у відповідності до додатку №1 до Порядку взаємодії підрозділів Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області при організації роботи щодо обліку, погашення, охоплення заходами стягнення надміру виплачених сум житлових субсидій та пільг, у відповідності до якого розраховано, що сума надміру виплаченої житлової субсидії за період з 01.02.2023 року по 31.12.2023 року було становить у загальному розмірі 18875,15 грн. Приймаючи, що житлова субсидія відповідачеві виплачувалась через АТ КБ «Приватбанк», позивач 16.01.2024 року звернувся з відповідним листом до АТ КБ «Приватбанк» про повернення з поточного рахунку [PERSON] залишок коштів виплаченої субсидії. У відповідності до листа АТ КБ «Приватбанк» від 29.01.2024 року за вих. №4655/8, банком частково виконано вимогу ГУПФУ в Одеській області про повернення грошових коштів, зарахованих на рахунок [PERSON] , в частині суми у розмірі 4938,44 грн. 07.02.2024 року ГУПФУ в Одеській області прийнято рішення про утримання надміру виплачених сум житлової субсидії за №35, у відповідності до додатку №3 до Порядку взаємодії підрозділів Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області при організації роботи щодо обліку, погашення, охоплення заходами стягнення надміру виплачених сум житлових субсидій та пільг. У відповідності до вказаного рішення, ГУПФУ в Одеській області прийнято рішення про утримання з [PERSON] грошових коштів частини надміру виплаченої суми житлової субсидії, за період з 01.02.2023 року по 31.12.2023 року, в сумі 13936,71 грн. 09.02.2024 року Головним Управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області скеровано на ім`я [PERSON] вимогу про необхідність повернення залишку надміру виплаченої суми житлової субсидії, яка становить в сумі 13936,71 грн. Позивач стверджує, що вказана сума заборгованості добровільно відповідачем не сплачена. Будь-яких доказів на підтвердження сплати вказаної суми заборгованості, матеріали справи не містять. Питання призначення житлових субсидії врегульоване Положенням «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива», яке затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року № 848(далі - Положення). Пунктом 3 вказаного Положення, в редакції станом на час призначення субсидії, передбачено, що житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою вразливим споживачам житлово-комунальних послуг - мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком, витрати на комунальні послуги, витрати на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива в такому будинку. Суми призначеної, але не виплаченої у зв`язку із смертю одержувача житлової субсидії виплачуються одному із членів домогосподарства, з урахуванням яких призначалася субсидія, за письмовим зверненням такої особи, поданим протягом трьох місяців після смерті одержувача.. Пунктом 14 вказаного Поряду у зазначеній редакції встановлено, що житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо зокрема будь-хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства протягом 12 місяців перед місяцем звернення за призначенням житлової субсидії, призначенням житлової субсидії без звернення здійснив на суму, яка на дату проведення операції перевищує 50 тис. гривень. У відповідності до пункту 43 у зазначеній редакції, для призначення житлової субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом громадянина України або тимчасовим посвідченням громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства - паспортним документом іноземця або документом, що посвідчує особу без громадянства, посвідкою на постійне/тимчасове проживання, посвідченням біженця або іншим документом, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України), подає: заяву; декларацію; довідки про доходи - у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня у ДПС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо і відповідно до законодавства не може бути отримана за запитом уповноваженого органу у порядку, встановленому цим Положенням. У разі неможливості підтвердити такі доходи довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру; копію договору про реструктуризацію заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг (у разі наявності); договір наймання (оренди) житла (у разі наявності); рішення суду (в разі наявності); інші документи, які не передбачені цим пунктом, але відповідно до цього Положення необхідні для розгляду питання по суті (у разі потреби). Зазначені документи подаються структурному підрозділу з питань соціального захисту населення, посадовим особам виконавчого органу, центру надання адміністративних послуг за зареєстрованим/задекларованим місцем проживання (орендарі, внутрішньо переміщені особи - за фактичним місцем проживання), органу Пенсійного фонду України - незалежно від місця проживання. Абз.3 пункту 49 Порядку, у зазначеній редакції, встановлено, що громадянин несе відповідальність за подані відомості в заяві, декларації, інших документах, що вплинули на встановлення права на призначення житлової субсидії та на визначення її розміру. Відповідно до пункту 119 Порядку, в редакції станом на час припинення виплати субсидії, за рішенням уповноваженого органу надання раніше призначеної житлової субсидії припиняється, у тому числі за поданням управителів, об`єднань, виконавців комунальних послуг у разі, коли зокрема: у заяві та/або декларації громадянин зазначив недостовірні дані, що вплинуло на встановлення права на житлову субсидію або визначення її розміру на суму, яка перевищує 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день призначення житлової субсидії; громадянин не повідомив уповноваженому органу про обставини, зазначені у пункті 90 цього Положення, протягом 30 календарних днів з дня їх виникнення. Тобто, обов`язок щодо надання достовірної інформації про доходи зареєстрованих у квартирі осіб з метою отримання субсидій покладено на отримувача субсидій. Відповідно до п. 125-1 та п. 127 Положення, кошти надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії повертаються громадянами на рахунок Пенсійного фонду України. У разі відмови громадянина добровільно повернути суму надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії питання про її примусове стягнення вирішується у судовому порядку. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до ч.1ст.1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Разом з тим у статті 1215 Цивільного кодексу України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Згідно зі статтею 1215 Цивільного кодексу України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Відповідно до п.2, п.4 Порядку повернення коштів, надміру виплачених за призначеними субсидіями, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України від 29 грудня 1997 р. N 39/283/90/5, в разі виявлення при перевірках подання громадянами свідомо документів із неправильними відомостями, органи соціального захисту населення вживають таких заходів: припиняють надання субсидії; - повідомляють рекомендованим листом отримувачів житлової субсидії про припинення надання житлової субсидії, необхідність і терміни повернення надміру виплачених коштів (додаток 1); подають позовні заяви до суду (додаток 2) про стягнення надміру виплачених коштів (при неповерненні їх добровільно у встановлені терміни); повідомляють надавачів послуг про припинення надання субсидії. Терміни повернення надміру виплачених коштів встановлюються органом соціального захисту населення в кожному конкретному випадку з урахуванням матеріального стану отримувача субсидії, але не менше місяця з дня отримання повідомлення. В разі виявлення при перевірках неправильних відомостей в довідках про доходи, виданих юридичними особами (фізичними особами - підприємцями), в результаті чого були надміру виплачені кошти за призначеними субсидіями, органи соціального захисту населення стягують надміру виплачені кошти із зазначених юридичних осіб (фізичних осіб - підприємців) у судовому порядку. Таким чином судом встановлено та підтверджено відповідними доказами, що [PERSON] звернувшись із заявою про призначення субсидії у якій також було зазначено про усвідомлення ним того, що в разі подання нею у неповному обсязі або недостовірних відомостей про осіб, які зареєстровані (фактично проживають) у житловому приміщенні/будинку, їх доходи і витрати їй може бути відмовлено у призначенні житлової субсидії або припинено її надання і що у такому разі вона зобов`язується повернути надміру перераховану (виплачену) суму житлової субсидії. В подальшому, згідно з Положенням № 848, призначення субсидії відповідачці здійснювалось в режимі автоматичного розрахунку. Суд вважає обґрунтованими доводи позивача, що під час перевірки поданих відповідачкою документів, позивачем було виявлено зазначення відповідачкою у заяві недостовірних даних, а саме не відображення відомостей про здійснення протягом 12 місяців перед місяцем звернення за призначенням житлової субсидії, витрат на товари у сумі що перевищує 50 тис. гривень, що фактично було підставою для відмови у призначенні житлової субсидії, а відтак вплинуло на встановлення права на житлову субсидію. Як вбачається, відповідач повідомлялася про необхідність повернення надміру виплачених коштів, однак не здійснив жодних дій на їх повернення. Доказів повернення визначеної суми суду в порушення вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України не надано. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зазначене положення кореспондується частиною 3 статтею 12 ЦПК України. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином на основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд вважає позовні вимоги ГУПФУ в Одеській області до [PERSON] обґрунтованими та підлягаючими до задоволення, у зв`язку з чим стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає надміру виплачені кошті у виді житлової субсидії за період з 01.02.2023 року по 31.12.2023 року в сумі 13936,71 грн. Ухвалюючи рішення суду, судом враховується, що у відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За вказаних обставин в цілому, суд приходить до висновку, що позов позивача є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи задоволення позову в повному обсязі, стягненню з відповідача на користь позивача у відповідності до приписів статті 141 ЦПК України підлягають судові витрати зі сплаченого позивачем судового збору в сумі 2422,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved