Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] , Тернопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства. Позовні вимоги обґрунтував тим, що позивач та [PERSON] перебували у близьких стосунках, які тримали у таємниці, оскільки обоє перебували у шлюбі з іншими особами. 15.04.2018 у [PERSON] народився син [PERSON] , про що позивачу стало відомо лише 01.01.2024 під час випадкової зустрічі із [PERSON] , яка повідомила про те, що позивач, ймовірно, є батьком [PERSON] , [INFO] . У подальшому 24.04.2024 за взаємною згодою із матір`ю дитини [PERSON] проведене відповідне молекулярно-генетичне експертне дослідження № 42367, за результатами якого встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , та ймовірність батьківства становить 99,999999%. Також позивач вказав, що дитина [PERSON] , [INFO] , по багатьох зовнішніх ознаках схожа на нього. Крім цього, 02.05.2024 між позивачем та [PERSON] зареєстрований шлюб, про що Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції складений актовий запис № 429. За таких підстав позивач просить: 1) визнати [PERSON] , [INFO] , громадянина України, батьком дитини [PERSON] , [INFO] ; 2) зобов`язати Тернопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису № 869 від 20.04.2018 про народження [PERSON] , [INFO] , складеного Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного Територіального управління юстиції у Тернопільській області, а саме: 1) у графі «батько» виключити відомості про [PERSON] та зазначити « [PERSON] , громадянин України, [INFO] »; 2) у графі «прізвище» змінити з « [INFO] » на « [INFO] »; 3) у графі «по батькові» змінити з « [INFO] » на « [INFO] ». 10.05.2024 відкрите провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче засідання на 04.06.2024, наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. 04.06.2024 підготовче засідання відкладене на 26.06.2024 у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача [PERSON] про дату, час та місце підготовчого засідання. 26.06.2024 підготовче засідання відкладене на 19.08.2024. 19.08.2024 без виходу до нарадчої кімнати усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, закрите підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті на 16.09.2024. У судовому засіданні 16.09.2024 позивач [PERSON] позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю. Позивач зазначив, що у період з 2016 року до 2018 року перебував у близьких стосунках із матір`ю дитини [PERSON] . Однак такі стосунки тримались у таємниці, оскільки вони обоє на той час перебували у шлюбі з іншими особами. На початку 2018 року стосунки між позивачем та [PERSON] припинились. Позивач був обізнаний про те, що [PERSON] була вагітною, однак не припускав, що він є батьком дитини, оскільки на той час [PERSON] перебувала у шлюбі та проживала зі своїм чоловіком. Так, лише 01.01.2024 у ході розмови із [PERSON] вони повідомили один одному, що розлучились, після чого [PERSON] повідомила позивачу про те, що останній, ймовірно, є батьком її сина [PERSON] , [INFO] . Після цієї зустрічі сторони знову зблизились, стали проживати разом та станом на даний час перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі, а тому позивач бажає офіційно бути батьком свого сина та виховувати його. Також просив взяти до уваги ДНК-тест, здійснений позивачем, за згодою матері дитини. Зазначив, що зразки відбирались у медичному закладі в м. Тернополі в режимі відеоконференцзв`язку з представником медико-генетичного центру, після чого зразки були належним чином упаковані та відправлені у м. Київ для проведення дослідження. На думку позивача, такі обставини свідчать про те, що дані щодо факту батьківства не могли бути сфальсифікованими. У судовому засіданні 16.09.2024 [PERSON] повідомила, що є матір`ю дитини [PERSON] , [INFO] . Додатково пояснила, що сторони дійсно перебували у близьких стосунках, проте обоє перебували у зареєстрованому шлюбі з іншими особами, у зв`язку із чим вона не повідомляла позивача, про те, що він, ймовірно, є батьком її сина. Зауважила, що навіть якби позивач запитав її про це, на той час вона дала б йому неправдиву відповідь та сказала б, що він не є батьком дитини. Наважилась розповісти про це позивачу лише після того, як дізналась, що вони обоє розірвали шлюб. Не заперечувала проти задоволення позовної заяви та визнання [PERSON] батьком її сина [PERSON] . У судове засідання 16.09.2024 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього засідання, не з`явився без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Заяви чи клопотання на день розгляду справи від відповідача до суду не надходили. У судове засідання 16.09.2024 уповноважений представник Тернопільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, належним чином повідомлений про дату, час та місце цього засідання, не з`явився. Подав до суду заяву, у якій просив здійснювати розгляд справи без його участі. Ураховуючи наявність усіх умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (ч. 10 ст. 7 СК України). Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю сторін. Одними із способів захисту сімейних прав є встановлення та зміна правовідношення (ч. 2 ст. 18 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 7 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, дитина має право знати своїх батьків. Так, засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначає СК України. Порядок визначення походження дитини регулює глава 12 СК України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (ч. 8 ст. 7 СК України). За загальним правилом, визначеним у ч. 1 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно яких жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Так, суд встановив, що у період з 08.10.2011 [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.03.2024 у справі № 607/4937/24 (а.с. 9-10). У даному шлюбі народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Указане підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). Згідно з ч. 1 ст. 133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Так, з актового запису № 869 від 20.04.2018 про народження [PERSON] ,[INFO] , вбачається, що запис відомостей про батька дитини здійснений на підставі ст. 133 СК України, та батьком дитини зазначений [PERSON] . Такі обставини підтверджуються витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 СК України № 00044826228 від 02.05.2024 (а.с. 6). Крім цього, суд встановив, що 02.05.2024 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище [INFO] . Указане вбачається зі змісту свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 8). Так, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у період з 2017 року до початку 2018 року перебував з [PERSON] у близьких та інтимних стосунках. Про те, що [PERSON] була вагітною саме від позивача останній обізнаний не був. Указане у судовому засіданні також підтвердила і [PERSON] . Натомість на початку 2024 року під час випадкової зустрічі із [PERSON] позивач дізнався про те, що, ймовірно, є батьком дитини [PERSON] , [INFO] . У подальшому 24.04.2024 за взаємною згодою із [PERSON] проведене відповідне молекулярно-генетичне експертне дослідження № 42367, за результатами якого встановлено, що [PERSON] є батьком дитини [PERSON] , [INFO] , та ймовірність батьківства становить 99,999999%. Верховний Суд у постанові від 13.09.2023 у справі № 552/4291/22 зазначив, що висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є достатньою підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердження або спростування факту батьківства. Так само у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.05.2009 у справі «Калачова проти Російської Федерації»суд зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Так, згідно з висновком молекулярно-генетичного експертного дослідження для подання до суду № 42367 від 24.04.2024 (а.с. 13-29) ймовірність того, що [PERSON] , [INFO] , є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , в рамках проведеного дослідження складає 99,999999%. Такі обставини також визнавались та не заперечувались у судовому засіданні і матір`ю дитини [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] . При цьому відповідач правом подання відзиву не скористався та у судове засідання не з`явився. Докази на спростування доводів позивача відповідач суду не надав. Відтак, враховуючи наведені вимоги закону та встановлені обставини, суд вважає, доведеним той факт, що [PERSON] , [INFO] , є батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Також відповідно до вимог п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/2, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджені наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12.01.2011, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відтак, зважаючи на реєстрацію шлюбу між батьками дитини, суд доходить висновку, що внесення змін в актовий запис про народження дитини щодо відомостей про її прізвище, по батькові та відносно батька дитини відповідає її найкращим інтересам і сприятиме усвідомленню дитиною цілісності її сім`ї та єдності її з батьками. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 1211 грн 20 коп., що підтверджується квитанцією ПН № 215600426655 (платіж № 1325383042) від 09.05.2024 (а.с. 1). Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved