Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

Короткий зміст заяви. 28.05.2024 року [PERSON] звернулася до суду в окремому провадженні із заявою за участі заінтересованої особи Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якій просила установити факт її постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто день його смерті [INFO] . В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] проживала однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу з 2007 року до дня смерті останнього [INFO] . З 2007 року по 2021 року [PERSON] постійно жила з [PERSON] за місцем її реєстрацїї за адресою: [ADDRESS] . А коли 04.11.2021 року [PERSON] купив житловий будинок за адресою: [ADDRESS] ., вони стали разом постійно проживати в цьому будинку до дня смерті останнього. 02.08.2023 року за життя [PERSON] склав заповіт, яким заповідав [PERSON] все своє майно, що буде належати йому на день смерті. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належний йому житловий будинок, де вони разом постійно проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Відсутні інші спадкоємці [PERSON] . 26.04.2024 року [PERSON] звернулася до Першої кременчуцької державної нотаріальної контори для отримання спадщини померлого [PERSON] за заповітом. Проте державний нотаріус постановою від 01.05.2024 року відмовила [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, не видала їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON] , з підстав подання нею нотаріусу заяви про прийняття спадщини з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини, який починається з дня її відкриття, враховуючи, що вона не була зареєстрована зі спадкодавцем на момент його смерті. Оскільки [PERSON] з 2007 року до смерті [PERSON] проживала з ним однією сім`єю без реєстрації шлюбу, то вона прийняла спадщину відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України. А тому для [PERSON] має юридичне значення для установлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, для підтвердження прийняття нею за заповітом його спадщини. Отже [PERSON] звернулася до суду в окремому провадженні із заявою, в якій просила установити факт, що має для неї юридичне значення, а саме факт її постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. Рух справи. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31.05.2024 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження, призначено судове засідання. Позиція учасників процесу в судовому засіданні. Заявник [PERSON] не з`явилася в судове засідання, хоча повідомлялася про місце і час розгляду справи. Її представник адвокат Возний С.В. в судовому засіданні заяву підтримав та просив задовольнити, з викладених у ній підстав. Суд неодноразово роз`яснив представнику заявника адвокату Возному С.В. про необхідність залучення до участі у справі за поданою в окремому провадженню заяві про встановлення факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини заявником, заінтересованих осіб, якими в даній категорії справ є інші спадкоємці, а за їх відсутності територіальна громада за місцем розташування спадкового майна у м. Кременчук, представлена Кременчуцькою міською радою Кременчуцького району Полтавської області. Суд роз`яснив наслідки незалучення заінтересованих осіб у справі. Проте представник заявника не заявив відповідного клопотання про залучення до участі у справі належних заінтересованих осіб. Державний нотаріус Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Сороколат І.М. подала заяву про розгляд справи без їх участі, просила розглянути справу на розсуд суду. Обставини установлені судом та мотиви ухваленого рішення. Заслухавши пояснення представника заявника, свідків, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд установив наступне. Статтею 6\~Конвенції\~про\~захист прав\~людини\~і\~основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожна особа, як слідує зі змісту ст.4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 7 ст.19\~ЦПК\~України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження, в тому числі справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Звертаючись із заявою до суду, як на підставу вимог заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, [PERSON] посилалася на те, що встановлення вказаного факту їй необхідно для юридичного оформлення спадщини. Відповідно до ч. 1-4 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Права заінтересованих осіб знаходяться у юридичному зв`язку із суб`єктивними правами заявників і зумовлюються встановленням юридичного факту. Інтереси заінтересованих осіб можуть суперечити інтересам заявника. Отже, притягнення (вступ) цих заінтересованих осіб має важливе практичне значення, оскільки вони мають можливість у процесі розгляду справи про встановлення юридичного факту заявити про порушення чи оспорювання їхніх суб`єктивних прав. Заінтересовані особи беруть участь у справах окремого провадження з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави. Але на відміну від заявника ці особи самі не звертаються до суду із заявою, а вступають у вже розпочатий процес з власної ініціативи або притягуються до участі у справі судом. Нормами процесуального законодавства не передбачено права суду за власною ініціативою залучати до участі у справі заінтересованих осіб. Матеріали справи свідчать про те, що у якості заінтересованої особи до участі у справі залучено лише Першу Кременчуцьку державну нотаріальну контору. Від інших спадкоємців заяв про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , до нотаріальної контори не надходило. На час відкриття спадщини зі спадкодавцем не були зареєстровані інші особи. За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповідав [PERSON] все своє майно, що буде належати йому на час відкриття спадщини. Проте [PERSON] подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після [PERSON] , померлого [INFO] , лише 26.04.2024 року, тобто після закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини, установленого ст.1270 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі. Згідно п.24 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами (зацікавленими особами) є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заявник [PERSON] та її представник адвокат Возний С.В. при зверненні до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення для оформлення спадщини, самостійно не залучили до участі у справі належних заінтересованих осіб, зокрема територіальну громаду за місцем розташування спадкового майна у м. Кременчук, представлену органом місцевого самоврядування. Також в судовому засіданні у суді першої інстанції представник заявника адвокат Возний С.В. не заявив клопотання про залучення до участі у справі належних заінтересованих осіб, незважаючи на неодноразові роз`яснення суду про необхідність їх залучення до участі і справі, і наслідки не виконання заявником та її представником такої процесуальної дії. Посилаючись на зазначені правові норми та встановлені обставини справи, суд дійшов до висновку, що нотаріус не є заінтересованою особою у справі, проте, оскільки інших спадкоємців, що прийняли спадщину після смерті [INFO] [PERSON] немає, тому заінтересованою особою у справі має бути Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області, яка в разі відсутності спадкоємців може звернутись до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою та передачу її територіальній громаді міста Кременчука. Таким чином, звертаючись до суду з вказаною заявою, [PERSON] неправильно визначилася з учасниками справи, а саме заінтересованою особою. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За таких обставин суд прийшов до висновку, що наявні підстави для відмови у задоволенні заяви [PERSON] , оскільки до участі у справі заявником не залучено усіх заінтересованих осіб, а нотаріус не є заінтересованою особою у даній справі. Однак у разі зазначення належної заінтересованої особи у даній справі, [PERSON] не позбавлена можливості звернутись до суду повторно з вказаною заявою. Такий висновок суду першої інстанції відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 07.04.2020 року у справі №\~638/4/19, провадження №61-18132св19. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Outcome: dismissed