Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

24 червня 2024 року представник ПрАТ «УПСК» - Гермаш С.М. через систему «Електронний суд» подав до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між 02.07.2020 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та Приватним підприємством «Транс Логістик» укладений договір добровільного страхування наземного транспорту №999/245/190001043/758, предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «MAN», державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». За умовами договору, позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. 06.01.2021 року приблизно о 04 год. 25 хв. у м. Дніпрі по вул. Донецьке шосе, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] , та автомобіля «MAN», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] , внаслідок якої застрахованому транспортному засобу «MAN», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », було завдано механічних ушкоджень, чим завдано матеріального збитку в сумі 194509, 37 гривень. Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11.03.2021 року по справі №202/1172/21, відповідача було визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто його до адміністративної відповідальності. Виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору страхування, на підставі страхового акту №КАСКО/245/000/21/0014 від 24.11.2021 року та рішення Господарського суду міста Києва від 25.05.2021 року, позивачем було виплачено страхове відшкодування у загальному розмірі: 194509, 37 гривень. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача як водія транспортного засобу «Toyota», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », була застрахована за Полісом №ЕР/201691168 в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» то позивач звернувся до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу,. внаслідок чого позивачу відшкодовано частину завданих збитків в розмірі 97635,71 гривень. Решта ж, залишилась без відшкодування, тому позивач, з метою досудового врегулювання спору направив відповідачу Претензією про відшкодування збитків в порядку регресу розмір яких складає 96873,66 гривень. Жодних дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було, а відтак, позивач змушений звертатись до суду за захистом свої прав та законних інтересів Враховуючи наведене, представник позивача просить: стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування за завданні збитки в порядку регресу в розмірі 96873,66 гривень та судові витрати на оплату судового збору в розмірі 2422,40 грн. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2024 року позов ПрАТ «УПСК» залишено без руху та надано позивачу термін для усунення недоліків. 26 червня 2024 року представник позивача через систему «Електронний суд» подав заяву про усунення недоліків, зазначених в ухвалі судді від 25.06.2024 року. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 02 липня 2024 року цивільну справу прийнято до спрощеного позовного провадження. Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, до суду не подавались. Правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України щодо подачі відзиву на позовну заяву, відповідач не скористалась. Представник позивача ПрАТ «УПСК» Гермаш С.М. у судове засідання не з`явився, натомість через систему «Електронний суд» подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та не заперечує про ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши подані стороною документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що позов підлягає задоволенню з наступник підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). Судом встановлено, що 06 січня 2021 року приблизно о 04 год. 25 хв. у м. Дніпрі по вул. Донецьке шосе сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу «MAN», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія ПП «Транс Логістик» [PERSON] . Вчинення дорожньо-транспортної пригоди також встановлено й підтверджується постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2021 року по справі №202/1172/21 (провадження № 3/202/666/2021), відповідно до якої встановлено вину [PERSON] , у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та накладено на останнього адміністративне стягнення за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. (ч.4 ст. 82 ЦПК України). Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч.6 ст. 82 ЦПК України). Відповідно до Договору № 078999/920/190001043 добровільного страхування наземного транспорту від 16.07.2019 року, цивільно-правова відповідальність пов`язана із володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «MAN», реєстраційний номер [NUMBER] застрахована в ПрАТ «УПСК» за програмою «Каско». Відповідно до умов даного Договору, страхова компанія взяла на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «MAN», реєстраційний номер [NUMBER] . Страхування - це система економічних відносин, які виникають між двома сторонами - страховиком і страхувальником - щодо забезпечення захисту майнових інтересів останнього за рахунок сплати ним страхових платежів (премій) до спеціально створених для цього цільових фондів, звідки здійснюється відшкодування збитків (у разі настання обумовлених страхових ризиків). Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.05.2021 року по справі № 910/4569/21 задоволено позовні вимоги та стягнуто з ПрАТ «УПСК» на користь ПП «Транс Логістик» суму страхового відшкодування в розмірі 194509,37 гривень, за пошкодження в ході дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 06.01.2020 року, транспортного засобу «MAN TGM 12.250», реєстраційний номер [NUMBER] та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2917,54 гривень. На вимогу виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту, та рішення Господарського суду міста Києва від 25.05.2021 року по справі № 910/4569/21, на підставі страхового акту № КАСКО/245/000/21/0014 від 24.11.2021 року, враховуючи матеріали страхової справи, ПрАТ «УПСК» здійснило виплату страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу «MAN», реєстраційний номер [NUMBER] у розмірі 194509,37 гривень. В акті зазначено умови виплати страхового відшкодування, а саме: перерахування згідно службової записки юридичного департаменту від 24.11.2021 року, отримувач приватний виконавець Шарков О., призначення платежу: сума боргу з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та витрати за ВП № [NUMBER], боржник ПрАТ «УПСК». Здійснення перерахування підтверджується платіжним дорученням № 20900 від 24.11.2021 року. Відповідно до ст.22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із 1 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічні приписи містяться в ст. 27 Закону України «Про страхування». Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 (справа № 755/18006/15-ц) зробила такі висновки: у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. У п. 56 цієї постанови ВП ВС зазначила, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Саме такий правовий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 754/1108/15-ц. Отже, відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Враховуючи вищевказані вимоги можна зробити висновок, що страховик за договором обов`язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу, а за решту - безпосередній винуватець. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 03.10.2018 року по справі № 686/17155/15-ц. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу автомобіля «Toyota», державний реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] застрахована ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-201691168, із розміром франшизи 2600,00 гривень. Оскільки постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2021 року по справі №202/1172/21 (провадження № 3/202/666/2021), встановлено провину [PERSON] у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди, ПрАТ «УПСК» реалізувало своє право зворотної вимоги щодо відшкодування збитків до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», шляхом направлення претензії (заява) на суму 194509,37 гривень вих.. № 9090/17 від 15.12.2021 року. Відповідно до листа про прийняте рішення вих. № 577 від 21.01.2020 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» після здійснення розрахунку страхового відшкодування в порядку регресу, прийнято рішення про відшкодування 97635,71 гривень, яку перераховано на реквізити, вказані ПрАТ «УПСК» у Претензії. З метою сплати невідшкодованого збитку відповідачу [PERSON] , як особі винній у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, позивачем була надіслана вимога про відшкодування збитків в порядку регресу вих. № 245/000/21/0014/С від 01.02.2023 року щодо відшкодування завданих збитків у розмірі 96873,66 гривень. Разом з тим, відповідач не здійснив відшкодування в добровільному порядку, а тому Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» звернулось до [PERSON] , як до особи, яка безпосереднього завдавала шкоди, з позовною заявою про стягнення виплаченого страхового відшкодування у розмірі 96873,66 гривень. В ході розгляду справи, позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що внаслідок протиправної поведінки [PERSON] (порушення Правил дорожнього руху), була завдана шкода транспортному засобу іншої особи, а між шкодою і протиправною поведінкою існує прямий причинний зв`язок. Також суд зазначає, що з урахуванням положень статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» факт виплати ПрАТ «УПСК» (право вимоги у якого до відповідача набув позивач за договором цесії) страхового відшкодування зумовив виникнення у нього відповідних прав у порядку суброгації, а не регресу, відносно відповідача як особи, відповідальної за збитки у межах понесених страховиком витрат на виплату страхового відшкодування. Водночас, помилкова кваліфікація позивачем правовідносин між сторонами спору як регрес, а не суброгація, не впливає на загальні висновки суду у даній справі, та не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Враховуючи наведене, оскільки позивач свої зобов`язання за договором страхування виконав, здійснивши виплату страхового відшкодування, проте не отримав повного фактичного відшкодування цієї суми від страхувальника винуватця дорожньо-транспортної пригоди, а відтак з відповідача, як особи, відповідальної за відшкодування заподіяних збитків підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, наданою страхувальником відповідача ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», що складає 96873,66 гривень. Враховуючи наведене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. За звернення до суду з позовною заявою в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» у відповідності до вимог ЗУ «Про судовий збір», позивачем були понесені витрати з оплати судового збору в сумі 2422,40 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті № 162226450 від 20 травня 2024 року. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки позов підлягає задоволенню, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору в розмірі 2422,40 гривень

Outcome: approved