Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що 30.01.2018 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 04.03.2024 року шлюб між сторонами було розірвано. Позивач вказує, що малолітня дочка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Натомість, відповідач відмовляється добровільно приймати участь в утриманні дочки, не цікавиться дитиною, не приймає участь у її вихованні. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень позивач самостійно не в змозі забезпечити, а тому батько, який є здоровим та працездатним, працює в Республіці Польща та має високу заробітну плату, інших дітей на утриманні не має, має змогу сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) на утримання дитини. Обґрунтовуючи вказаними обставинами свої позовні вимоги, позивач просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексу інфляції, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області Панасюка С.Л. від 17.07.2024 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11.09.2024 року вказану справу прийнято до свого провадження суддею Бойчуком П.Ю. У строк, встановлений судом, відповідач відзив на пред`явлений позов не подав. Таким чином, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення даного позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено з копії рішення Любомльського районного суду Волинської області від 04.03.2024 року, зареєстрований 30.01.2018 року у Ковельському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіально управління юстиції у Волинської області за актовим записом № 34 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про її народження. Неповнолітня дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, що не спростовано відповідачем. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог\~ч.ч. 1, 2 ст. 180 СК України,\~обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні, а у разі недосягнення такої згоди\~кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду. Нормами ч. 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері (батька). Згідно вимог ч. 1 ст. 183, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як вказує позивач, відповідач працює та отримує стабільний дохід. Відповідач заперечень з цього приводу не подав. Таким чином вбачаються підстави для стягнення аліментів з відповідача у частці від його заробітку (доходу). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому, за змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Згідно ч.\~2\~ст.\~182\~СК України,\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Аналізуючи зазначені норми закону, суд вважає, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Однак, позивачем не доведена належними і допустимими доказами та обставина, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання однієї дитини в розмірі, що становить 1/3 всіх його доходів. Переконливих аргументів з цього приводу позивачем не наведено. Сам по собі той факт, що відповідач працює за кордоном та отримує дохід, не є безумовною підставою для стягнення аліментів в такому розмірі. Позивач не довела, що відповідач має змогу сплачувати аліменти в запропонованому нею розмірі, оскільки не подала доказів розміру його доходів. Таким чином, відповідач має вік 25 років, не подав докази існування обставин, які істотно обмежують його працездатність, докази існування інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, що дозволяє зробити висновок про його спроможність сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх доходів щомісячно. Визначений розмір аліментів, на переконання суду, буде об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин. За таких обставин, з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх доходів щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви - з 31.05.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць (виходячи з розміру мінімальної заробітної плати) слід звернути до негайного виконання відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України. Крім цього, з відповідача слід стягнути судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial