Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-05 00:00:00

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву № б/н від 16.08.2011 року. При укладення договору сторони керувалися ч. 1\~ст. 634 ЦК України. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором, станом на 11.07.2022 року заборгованість відповідача становить 38\~202,62 грн., яка складається із: 32\~446,37 грн. - заборгованість за кредитом; 5\~756,25 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість за комісією; 0,00 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, яку банк просив стягнути на свою користь. В матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву (а.с.90-93) в якому відповідач [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Відзив мотивований тим, що у анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг позичальника від 16.08.2011 року процентна ставка за користування кредитними коштами не зазначена, як відсутні і відомості про існування погоджених сторонами штрафних санкцій щодо неналежного виконання сторонами взятих на себе кредитних зобов`язань. «Умови та правила надання банківських послуг» АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відповідачем не підписувалися. Відповідач вказав, що з доданого позивачем розрахунку заборгованості, встановлено, що сума заборгованості в розмірі 38 202,62 грн. та складається в тому числі і з врахованими сум на сплату за користуванням кредиту, на сплату прострочених процентів. Проте, доказів правомірності таких вирахувань з проведених відповідачем платежів на погашення кредитної заборгованості в період з 16.08.2011 року по 20.07.2022 року не надано. Відповідач зазначає, що з наданого позивачем розрахунку є можливість встановити наявність погашення кредитної заборгованості відповідачем в розмірі, що значно перевищує суму отриманих кредитних коштів з урахуванням неправомірно нарахованих позивачем до розміру кредитної заборгованості процентів за поточною заборгованістю та пенею. При цьому, загальна сума сплачених відповідачем коштів в період з 16.08.2011 року по 20.07.2022 на користь банку згідно доданих розрахунків становить 112 771,32 грн., що значно перевищує розмір отриманих відповідачем від банку кредитних коштів. В матеріалах справи наявна відповідь на відзив представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК», згідно якої до матеріалів позовної заяви долучено Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" з якої чітко вбачається, що на момент оформлення кредиту Банком встановлено поточну процентну ставку у розмірі 30.00% на рік, вказано розміри комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу тощо. Тобто, сторонами при укладенні Кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору. Крім того, вищевказані Умови і Правила банківських послуг, а також тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розмішена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку ( а.с.103-109). Представник \~позивача АТ\~КБ «ПРИВАТБАНК»\~ в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, у встановленому законом порядку. Згідно ч.2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] заповнив анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «ПРИВАТБАНК» (а.с. 26). Надана банком анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, що підписана [PERSON] , не містить ознак узгодження в письмовій формі умов щодо розміру кредиту, порядку його погашення, строку кредитування, розміру процентів за користування кредитом, відповідальності за неналежне виконання зобов`язань. Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 16.08.2011 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] , станом на 11.07.2022 року за останнім наявна заборгованість у розмірі 38\~202,62 грн., яка складається із: 32\~446,37 грн. - заборгованість за кредитом; 5\~756,25 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість за комісією; 0,00 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором (а.с.7, 8-11, 12-16) Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , кредитний ліміт 31.07.2017 року на картці встановлено 5\~000,00 грн., 04.10.2017 року 6\~000,00 грн., 28.12.2017 року - \~28\~000,00 грн., 23.08.2018 року - \~36\~000,00 грн., 12.02.2019 року\~ 41\~500,00 грн., 18.03.2020 року , 31.03.2020 року, 14.04.2020 року, 27.04.2020 року, 08.05.2020 року, 19.05.2020 року, 01.06.2020 року, 12.06.2020 року, 23.06.2020 року, 06.07.2020 року-41\~500,00, 17.07.2020 року 31.07.2020 року, 11.08.2020 року, 25.08.2020 року, 07.09.2020 року -41\~495,08 грн. (а.с. 24). [PERSON] \~на підставі\~укладеного договору\~видавались \~8\~карток,\~остання 20.02.2019\~року №\~4149629381214899\~зі строком\~дії 11/22 (а.с. 25). До позовної заяви банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, з яких не вбачається, що вони були підписані відповідачем (а.с. 27, 28-51). Згідно частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою\~статті 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування кредитними коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Одними із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої\~статті 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша\~статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів»\~(далі - Закон № 1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої\~статті 1 Закону № 1023-XII\~споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Конституційний Суд України у Рішенні від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема, у договорах про надання споживчого кредиту. Витягом з Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк» визначені, у тому числі: умови використання кредитних карт; відповідальність сторін; порядок нарахування і сплати відсотків та комісії; порядок погашення боргових зобов`язань за кредитом. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Приватбанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Роздруківка із сайту позивача не є належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки кредитор мав можливість додати до позовної заяви витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг банку, відсутні підстави для врахування наведених сум при визначенні розміру заборгованості та її подальшого стягнення. Надані позивачем Умови з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана ним і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Зазначений висновок узгоджується з висновками постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. [PERSON] отримував кредитні кошти, користувався ними та протягом тривалого періоду часу частково виконував зобов`язання щодо їх повернення, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою, які було надано банком до суду. Разом з тим підписана [PERSON] анкета-заява від 16.08.2011 року не містять істотних умов кредитного договору, зокрема в ній відсутні будь-які дані стосовно оформлення кредиту, суми кредитного ліміту, строку повернення кредиту, визначення розміру процентів за користування кредитом, неустойки та інших істотних умов. Відтак, позивачем не підтверджені обставини щодо існування домовленості про розмір процентів за користування кредитними коштами, оскільки надана Банком заява позичальника не містить умови щодо розміру процентів, яка була б погоджена позичальником та Банк в жодний інший спосіб не підтвердив, що було волевиявлення позичальника з приводу наведених в позовній заяві істотних умов договору з приводу процентів. При цьому, з наданого позивачем розрахунку заборгованості, що міститься в матеріалах даної справи вбачається, що відповідач за період з 20.05.2013 року по 11.07.2022 року використав кредитних коштів в сумі 79\~867,01 (третя колонка розрахунку «Витрати клієнтом кредитних коштів»), а на погашення за наданим кредитом сплатив 115\~452, 96 грн. (двадцять перша колонка другого розрахунку та тридцята колонка третього розрахунку «Сума коштів внесена клієнтом на погашення заборгованості»). Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження обставин щодо обґрунтованості нарахування процентів за кредитним договором, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом необхідно відмовити. Одночасно, враховуючи, що відповідач використовував кредитні кошти починаючи з 03.08.2017 року по 15.07.2020 року (третя колонка розрахунку «Витрати клієнтом кредитних коштів»), та сплатив кошти за кредитом за період з 07.08.2017 року по 13.12.2021 року (двадцять перша колонка другого розрахунку та тридцята колонка третього розрахунку «Сума коштів внесена клієнтом на погашення заборгованості»), у більшому розмірі ніж використав, тому заборгованість відповідача перед позивачем по тілу кредиту відсутня. За таких обставин, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з урахуванням всіх обставин та матеріалів справи суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмову у зв`язку з цим у задоволенні позову. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд відмовляє також і у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed