Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісся» на її користь заборгованість по орендній платі за землю на суму 4350 грн 61 коп, мотивуючи свої вимоги тим, що 16 вересня 2012 року між нею та відповідачем було укладено договір оренди належної позивачу земельної ділянки, відповідно до якого орендар щорічно до 31 грудня зобов`язаний сплачувати орендну плату, однак, відповідач порушив свої зобов`язання та не розрахувався за користування земельною ділянкою в 2023 році, внаслідок чого й утворилась зазначена позивачем заборгованість. Крім цього, позивач зазначила, що внаслідок протиправних дій відповідача змінились її соціальні зв`язки й погіршились сімейні стосунки, також\~ вона відчула фізичний біль та приниження, тобто відповідач завдав їй моральної шкоди, яку вона оцінює в 3000 гривень. Позивач про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, однак в судове засідання не з`явилась та засобами телефонного зв`язку повідомила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі й просить розгляд справи проводити без її участі. Представник відповідача в судовому засіданні визнав позовні вимоги в частині стягнення заборгованості щодо орендної плати на суму, зазначену позивачем, а в задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди просив відмовити за безпідставністю. Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 16 вересня 2012 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Райз-Полісся» в особі директора [PERSON] було укладено договір оренди землі (надалі - Договір), предметом якого є земельна ділянка площею 2,3767 га, яка розташована на території Селецької сільської ради, строком на 5 (п`ять) років із наданням переважного права орендареві на його поновлення на новий строк. Відповідно до пункту 9 Договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 3% нормативно грошової оцінки земельної ділянки. Пунктом 11 Договору передбачено, що орендна плата вноситься протягом року, але не пізніше 31 грудня. Зазначені обставини представником відповідача не заперечуються та підтверджуються копією Договору (а.с. 6-7). Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Обмірковуючи правомірність та обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення заборгованості з орендної плати за земельну ділянку, суд зважає на таке. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 2 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що представник відповідача в судовому засіданні визнав правомірність вимог позивача щодо стягнення заборгованості, а також те, що у суду немає підстав для обґрунтованого сумніву щодо достовірності зазначених сторонами обставин, суд дійшов переконання, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за договором оренди земельної ділянки підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди суд зважає на таке. Згідно з частинами першою та другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до пункту 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Крім цього, відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 березня 2024 року у справі №522/8849/19 (провадження №61-2132св23) зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі N 487/6970/20 (провадження N 61-1132св22)). З урахуванням викладеного та приймаючи до уваги, що позивачем не надано суду доказів на обґрунтування тверджень про наявність моральної шкоди та достатнього розміру її відшкодування, суд дійшов переконання, що в задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди слід відмовити за безпідставністю. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 10 частини 1 статті 5 Закону України „Про судовий збір.

Outcome: partial