Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-11 00:00:00

Комунальне підприємство теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради (далі за текстом КП «Тернопільміськтеплокомуненерго») звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та постачання гарячої води. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» здійснює забезпечення централізованого опалення (постачання теплової енергії) та постачання гарячої води житла за адресою: [ADDRESS] , яке займає [PERSON] разом зі сім`єю. Позивач зазначив, що в повному обсязі виконав свої зобов`язання та надав послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та постачання гарячої води, однак відповідачі зобов`язання у частині оплати наданих послуг не виконали, внаслідок чого за період з 01.02.2015 до 01.05.2024 виникла заборгованість за отримані комунальні послуги на загальну суму 154165,17 грн. З 01.12.2021 відповідно до чинного законодавства України вступили в дію нові договірні відносини між Споживачами послуг з постачання теплової енергії та гарячої води та надавачем послуг КП «Тернопільміськтеплокомуненерго». На даний момент чинним є публічний договір приєднання, який діє з 01.12.2021 та оприлюднений на офіційному сайті КП «Тернопільміськтеплокомуненерго». За таких підстав позивач просить солідарно стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та постачання гарячої води за період з 01.02.2015 до 01.05.2024 у сумі 154165,17 грн. 11.06.2024 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче засідання на 04.07.2024, наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. 04.07.2024 підготовче засідання відкладене на 15.08.2024 у зв`язку із неявкою відповідачів. 15.08.2024 без виходу до нарадчої кімнати усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, закрите підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті на 12.09.2024. У судове засідання 12.09.2024 уповноважений представник позивача КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» Яковенчук Б.І. не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити повністю. Не заперечувала щодо здійснення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. У судове засідання 12.09.2024 відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, не з`явилися без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву відповідачі не скористались. Заяви чи клопотання на день розгляду справи від відповідачів до суду не надходили. Ураховуючи наявність усіх умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Частини 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~ст. 11\~цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Частина 1 ст. 526 ЦК України визначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з наданням послуг централізованого опалення (постачання теплової енергії), та регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання» та іншими нормативно-правовими актами України. Так,\~учасниками правовідносин\~у сфері\~надання житлово-комунальних\~послуг є: 1)\~споживачі (індивідуальні\~та колективні); 2)\~управитель; 3) виконавці комунальних послуг (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно з п. 6, 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем,\~колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач\~(співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку),\~колективний споживач) (ч. 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Згідно з ч. 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Якщо протягом 30 днів після отримання проекту договору (змін до нього) виконавець комунальної послуги, який одержав проект договору (змін до договору) від споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), не повідомив про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього і при цьому не припинив надання комунальної послуги цьому споживачу (або в інший спосіб засвідчив свою волю до надання відповідної комунальної послуги споживачу), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій споживачем (іншою особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), якщо інше не передбачено цим Законом. Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. Необґрунтована відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає договір в інтересах споживача) від укладання договору є підставою для припинення в односторонньому порядку виконавцем надання відповідної комунальної послуги такому споживачу. Відмова будь-якої із сторін від укладання запропонованого другою стороною договору не позбавляє її права звернутися з повторною пропозицією про укладання договору в порядку, визначеному цією частиною. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України). Згідно з ч. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює\~оплату за\~спожиті житлово-комунальні\~послуги щомісяця,\~якщо інший\~порядок та\~строки не\~визначені відповідним\~договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1-3 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством. Виконавець послуги\~з постачання\~гарячої води\~повинен забезпечити\~її постачання\~безперервно,\~з гарантованим\~рівнем безпеки,\~температури та\~величини тиску. Параметри якості гарячої води повинні відповідати встановленим законодавством вимогам (ч. 2, 3 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Таким чином згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов`язаний оплатити вартість послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, якщо він фактично отримував таку послугу. Факт відсутності договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 18.03.2019 у справі № 210/5796/16-ц, де встановлено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Так, суд встановив, що КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» здійснює забезпечення централізованого опалення (постачання теплової енергії) та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» від 09.05.2024 (а.с. 3) за адресою: [ADDRESS] з 29.05.1998 зареєстрована [PERSON] , [INFO] , та з 04.04.2016 зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Так, відповідно до відповіді з Єдиного демографічного реєстру № 620872 від 01.06.2024 (а.с. 22) [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 29.05.1998. Також, як вбачається з відповідей відділу реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації № 25557/28-03 (а.с. 23) та № 25558/28-03 (а.с. 24) від 04.06.2024, [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] з 04.04.2016. З актів про запуск системи опалення в роботу в опалювальний період КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» від 23.10.2014, 09.10.2015, 10.10.2016, 25.10.2017, 22.10.2018, 01.11.2019, 16.10.2020, 12.10.2021, 04.11.2022, 17.10.2023 (а.с. 4, 5, 6, 7, 8) вбачається, що позивач в опалювальний період з 2014 року до 2024 року надавав послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) за адресою: [ADDRESS] . З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що між КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] склались фактичні договірні відносини, за якими позивачем були надані послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та постачання гарячої води, а відповідачі ці послуги прийняли та зобов`язувались здійснювати їх оплату. Так, ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). З інформації, яка міститься у вільному доступі в мережі Інтернет вбачається, що постановою Національної комісії, що здійснює державне врегулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, № 1171 від 31.03.2015 затверджено тарифи на послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для населення. Так само рішенням Тернопільської міської ради № 827 від 05.11.2018 встановлені КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» тарифи на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Указані тарифи відповідачами не оспорювались, скарги про неналежне виконання позивачем своїх зобов`язань відповідачі також не подавали. Разом з тим [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] неналежним чином виконували зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та постачання гарячої води. Так, з виписки з особового рахунку про заборгованість за послуги централізованого опалення (постачання теплової енергії) та постачання гарячої води за особовим рахунком за адресою: [ADDRESS] вбачається наявність заборгованості, яка за період з 01.02.2015 до 01.05.2024 становить 154165,17 грн (а.с. 9). При цьому станом на 01.02.2015 у відповідачів вже була заборгованість за оплату послуг з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та постачання гарячої води у сумі 30549,77 грн. Також за період з 01.02.2015 до 01.05.2024 відповідачі сплатили за надані позивачем послуги кошти на загальну суму 310,90 грн без зазначення призначення платежу (а.с. 10). При цьому з довідки про оплату по особовому рахунку за адресою: [ADDRESS] вбачається, що сплачені у період з 01.02.2015 до 01.05.2024 кошти у сумі 310,90 грн зараховані на погашення залишку заборгованості, стягнутого судовим рішенням від 29.05.2007. Так, п. 36 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії визначає, що під час здійснення оплати споживач зобов`язаний зазначити розрахунковий період, за який вона здійснюється, та призначення платежу. У разі якщо споживачем не визначено розрахунковий період або коли за зазначений період виникла переплата, виконавець має право зарахувати такий платіж (його частину в розмірі переплати) в рахунок заборгованості споживача за минулі розрахункові періоди у разі її наявності (за винятком погашення пені та штрафів, нарахованих споживачеві), а у разі відсутності такої заборгованості в рахунок майбутніх платежів споживача, починаючи з найближчих періодів від дати здійснення платежу. Відтак, приймаючи до уваги зазначені вище обставини, суд вважає, що позивач правомірно відповідно до умов договору зарахував на погашення залишку заборгованості, що існував станом на 01.02.2015, кошти у сумі 310,90 грн. Щодо розміру заборгованості, який підлягає стягненню з відповідачів, суд зазначає таке. Так, згідно п. 6 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Частиною 1 ст. 34 ЦК України визначено, що повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття). Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Так, позивач просить стягнути у солідарному порядку з [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] заборгованість за надані послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та постачання гарячої води за період\~з 01.02.2015\~до 01.05.2024 у сумі 154165,17. При цьому відповідач [PERSON] , [INFO] , яка з 29.05.1998 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , досягла повноліття та відповідно набула повної цивільної дієздатності лише 17.02.2016. За таких підстав вимога позивача про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості з 01.02.2015 до 17.02.2016 не узгоджується з зазначеними вище вимогами закону, а, отже, є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Також відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] лише з 04.04.2016. Докази на підтвердження тих обставин, що [PERSON] , [PERSON] є власниками (співвласниками) нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , чи особами, які користувались цим нерухомим майном у період з 01.02.2015 до 03.04.2016, суду не надані. За таких підстав вимога про стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] заборгованості з 01.02.2015 до 03.04.2016 є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Відтак суд доходить висновку, що з відповідача [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за надані послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та постачання гарячої води за період з 18.02.2016 до 03.04.2016 у розмірі 1496,48 грн, а заборгованість за період з 04.04.2016 до 01.05.2024 у сумі 144394,78 грн підлягає солідарному стягненню на користь позивача з відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . При цьому сума заборгованості за період з 01.02.2015 до 17.02.2016 у сумі 8273,91 грн не підлягає стягненню з відповідачів, оскільки [PERSON] на той час ще не досягла цивільної дієздатності, а [PERSON] , [PERSON] за вказаною адресою зареєстровані не були. З письмового повідомлення № 711/17/86 від 20.03.2024, надісланого на адресу відповідачів, вбачається, що КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» повідомило відповідачів про наявність станом на 01.03.2024 заборгованості за послуги з централізованого теплопостачання та необхідність сплатити заборгованість впродовж 15 днів (а.с. 11). Разом з тим така заборгованість відповідачами сплачена не була. Докази зворотного суду не надані. Ураховуючи, що відповідачі не з`явилися у судове засідання та докази на спростування доводів позивача не надали, суд вважає доведеним факт невиконання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та постачання гарячої води. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 748 від 53.03.2024 (а.с. 18). \~ \~ \~ \~ Відтак приймаючи до уваги, що даний позов задоволено частково у сумі 145891,26 грн, що становить 94,63% від заявленої суми, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 94,63% судового збору у сумі 2865,40 грн, а 5,37% судового збору у сумі 162,60 грн необхідно покласти на позивача.

Outcome: partial