Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-12 00:00:00

[PERSON] в особі представника адвоката Поповича Ш.О. звернувся до суду з позовною заявою до Моторне (транспортне) страхове бюро України з наступними вимогами: стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь [PERSON] 53\~753,87 грн. як відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка пов`язан а з фізичним знищенням транспортного засобу марки ВАЗ моделі 21099, ідентифікаційний номер транспортного засобу [NUMBER] ; здійснити розподіл судових витрат. Вказані позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14.06.2020 близько 21 год. 50 хв. [PERSON] рухався на транспортному засобі марки ВАЗ моделі 21099 реєстраційний номер [NUMBER] по автодорозі Мукачево-Рогатин-Львів 49 км + 995 м, коли транспортний засіб марки Toyota моделі Land Cruiser Prado реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , рухаючись назустріч [PERSON] порушив правила дорожнього руху та переїхав на смугу руху позивача, наслідок чого допустив із ним зіткнення. Після настання згаданої дорожньо-транспортної пригоди у зв`язку із відсутністю у [PERSON] страхового полісу представники [PERSON] та сам [PERSON] неодноразово звертались до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявами про відшкодування шкоди, однак отримали відмови у зв`язку із не подачею впродовж одного року заяви про відшкодування заподіяної шкоди та відсутності у [PERSON] права на отримання відшкодування шкоди. Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 08.05.2024 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. 29.05.2024 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву з вимогами залишити позовну заяву без руху на підставі ч. 10 ст. 187 ЦПК України, відмовити в задоволенні позовних вимог, залучити до розгляду справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , розподілити судові витрати. Аргументи відповідача, вказані у відзиві на позовну заяву, зводяться до наступного. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає чіткий перелік випадків за якими Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує шкоду за рахунок фонду захисту потерпілих. Згідно статті 35.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Відповідно до п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Станом на момент звернення з позовом до суду [PERSON] пропустив строк, встановлений п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на подання заяви про виплату страхового відшкодування до Моторного (транспортного) страхового бюро України, тобто не скористався своїм правом на отримання регламентованої виплати. На день звернення [PERSON] до суду із позовною заявою сплив строк звернення до суду, який встановлений статтю 257 ЦПК України тривалістю три роки. 17.06.2024 представником позивача було подано відповідь на відзив, який зводиться до аргументів, які вказані у позовній заяві. Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 19.08.2024 закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 09 год. 30 хв. 12 вересня 2024 року в приміщенні Берегівського районного суду Закарпатської області, з викликом учасників справи. 12.09.2024 через канцелярію суду надійшла заява від представника позивача з проханням провести розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримували. Будучи належним чином повідомленим про день та час судового засідання по справі відповідача своїм правом прийняти участь у розгляд справі не скористався, жодних заяву та/або клопотань про відкладення розгляду справи або причини неявки подано не було. Ураховуючи вказане суд провів розгляд справи за наявними у цивільній справі матеріалами. Судом встановлено, що 14.06.2020 близько 21 год. 50 хв. [PERSON] рухався на транспортному засобі марки ВАЗ моделі 21099 реєстраційний номер [NUMBER] по автодорозі Мукачево-Рогатин-Львів 49 км + 995 м, коли транспортний засіб марки Toyota моделі Land Cruiser Prado реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , рухаючись назустріч [PERSON] порушив правила дорожнього руху та переїхав на смугу руху [PERSON] , наслідок чого допустив із ним зіткнення. По вказаному факту працівниками поліції було складено відносно [PERSON] протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №389855 від 14.06.2020 за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення та відносно [PERSON] протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР №389856 від 14.06.2020 за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення. 27 липня 2020 року представник [PERSON] адвокат Попович О.О., подав до Моторного (транспортного) страхового бюро України лист №25 в якому повідомили про бажання [PERSON] отримати відшкодування шкоди, завданої [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого на момент дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, у зв`язку із чим просили надати інформацію про необхідні дії (скерувати повідомлення/лист тощо) зі сторони [PERSON] , які він повинен вчинити для отримання відповідної компенсації (а.с. 9-11). На вказаний лист відповідачем по справі було надано лист за №3.1-02/23570 від 07 серпня 2020 року, в якому вказувалось, що в адвоката Поповича О.О. відсутні повноваження щодо представництва інтересів [PERSON] , перелік документів, які слід подати для отримання відшкодування шкоди, зазначені на офіційному сайті МТСБУ (www.mtsbu.ua) та [PERSON] слід подати заяву про виплату страхового відшкодування особисто або його представником (а.с. 12). Згодом, 08 жовтня 2020 року [PERSON] скерував заяву до відповідача по справі з описом обставин ДТП, вказав, що взаємні розрахунки щодо відшкодування вартості ремонту транспортного засобу марки ВАЗ моделі 21099 із [PERSON] не проведені та просив вжити заходи щодо відшкодування йому шкоди. До заяви було додано ряд документів (а.с. 13-14). Листом №3.1-01-б/30546 від 20.10.2020 відповідач по справі повідомив [PERSON] про те, що для подальшого розгляду справи та прийняття рішення щодо відшкодування заподіяної шкоди йому слід надати наступні документи: - заяву від особи, яка має право на отримання відшкодування; - реквізити рахунку ІВАN ооби, яка має право на отримання відшкодування; - оригінал доручення або нотаріально посвідчену копію, яким власник зазначеного ТЗ уповноважує [PERSON] отримати від МТСБУ належне йому відшкодування; - копію постанови суду, завірену гербовою печаткою, що підтверджує відповідальність іншого учасника за скоєння ДТП та яка набрала законної сили; - відомості про наявність або відсутність договору добровільного страхування (КАСКО); - відомості про можливо здійснені взаєморозрахунки з особою, відповідальною за шкоду. У листі також вказувалось, що після отримання зазначених вище документів МТСБУ повернеться до розгляду питання щодо відшкодування заподіяної шкоди (а.с.16). Суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем [PERSON] 30 жовтня 2020 року на замовлення МТСБУ проведено оціночні процедури з визначення ринкової вартості майна у матеріальній формі та розміру матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу марки ВАЗ моделі 21099 реєстраційний номер [NUMBER] . За результатами вказаної оціни було складено звіт за №073/20 про оцінку розміру матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу (КТЗ) від 10 листопада 2020 року, згідно якого ринкова вартість автомобіля до пошкодження складає 58\~977,72 грн., ринкова вартість автомобіля після аварії 5\~223,85 грн., а вартість відновлювального ремонту КТЗ становить 61\~605,06 грн. За результатами розгляду справи про адміністративні правопорушення за №301/1298/20 постановою Закарпатського апеляційного суду від 01 грудня 2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП по факту ДТП, що мало місце 14 червня 2020 року по автодорозі Мукачево-Рогатин-Львів 49 км + 995 м (а.с.8888). За результатами розгляду справи про адміністративні правопорушення за №303/3424/20 постановою Закарпатського апеляційного суду від 22 лютого 2023 року постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 серпня 2021 року, яким провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст.124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, залишено без змін (а.с.88888). 02 лютого 2023 року адвокатом Попович Ш.О. було скеровано до відповідача по справі заяву на відшкодування шкоди, до якої було додано копію постанови Закарпатського апеляційного суду від 01 грудня 2022 року по справі за №301/1298/20 (а.с.33). На вказану заяву відповідачем було надано лист за №3-01б/7634 від 07.03.2023 з назвою «Про відмову у відшкодуванні шкоди». Даним листом відмовлено у виплаті коштів [PERSON] у зв`язку із не поданням ним упродовж одного року заяви про відшкодування заподіяної шкоди (а.с.34). 18 квітня 2023 року [PERSON] скерував заяву до відповідача по справі, в якому повторно просив виплатити страхові виплати (а.с.35-36). На вказану заяву відповідачем було надано лист за №1-06/18088 від 05 червня 2023 року, де вказано було, що справу №71476 було заведено 13 жовтня 2020 року на підставі звернення [PERSON] від 08 жовтня 2020 року. У даному листі також було висловлено прохання надати оригінал доручення або нотаріально посвідчену копію, яким власник ТЗ (на момент ДТП власником був [PERSON] ) уповноважує [PERSON] отримати від МТСБУ належне йому відшкодування, реквізити банківського рахунку [PERSON] , оскільки перерахування відшкодування на поштове відділення технічно неможливе (а.с. 37). Відносно спору сторін щодо того, хто має право на отримання відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП суд зазначає про наступне. Згідно статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Частинами першою та другою статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі статтею 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 06 червня 2018 року у справі № 597/1070/15-ц (провадження №61-9445св18), на яку посилається позивач у касаційній скарзі, зазначено, що «пунктом 1 частини першої статті 395 ЦК України передбачено, що речовим правом на чуже майно є право володіння. За статтею 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передано власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Таким чином, особа, яка хоч і не є власником, але має законне право володіння майном, має також право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Враховуючи те, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зазначено, що «факт правомірності володіння особою транспортним засобом є достатньою підставою для неї, щоб звернутися за захистом права щодо відшкодування шкоди, заподіяної вказаному майну. За змістом частини другої статті 1187 ЦК України володільцем джерела підвищеної небезпеки є юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). Пунктом 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (в редакції, чинній на час вчинення ДТП) передбачено, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб». Той факт, що [PERSON] станом на 14 червня 2020 року керував та володів транспортним засобом марки ВАЗ моделі 21099, державний номерний знак [NUMBER] , правомірно встановлено судом та жоден із учасників справи цього не спорював. Позивачу, який правомірно керував транспортним засобом належить право на відшкодування майнової шкоди, заподіяної цьому майну за рахунок МТСБУ (постанова Верховного Суду від 12 травня 2022 року по справі №623/290/21). Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України. Спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2\~Правил дорожнього\~руху (висновок Верховного Суду України в постанові від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14). Позивач, який правомірно керував транспортним засобом, має право на відшкодування майнової шкоди, заподіяної цьому майну за рахунок страховика (страхової компанії) винної особи, а понад розмір страхового відшкодування, зокрема, франшизи, за рахунок винної особи. Аналогічного висновку дійшли Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду в постановах від 07 листопада 2018 року у справі № 200/21325/15-ц, від 03 квітня 2019 року в справі №299/2811/16-ц, від 17 жовтня 2019 року у справі № 300/193/17, від 27 листопада 2019 року у справі № 607/3007/16-ц, Верховний Суд України у постанові від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14, така практика є сталою. Факт правомірності володіння особою транспортним засобом є достатньою підставою, щоб звернутися за захистом права щодо відшкодування шкоди, заподіяної автомобілю, яким керувала особа під час ДТП. Аналогічні висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20) (постанова Верховного Суду від 16.11.2022 по справі №335/2566/18). Відтак, за наявності у водія транспортного засобу реєстраційного документа на цей транспортний засіб, законність володіння таким транспортним засобом презюмується. Таким чином ураховуючи фактичні обставини справи, практику Верховного Суду та норми законодавства суд констатує, що [PERSON] мав всі права звертатися та отримувати відшкодування шкоди, завданої пошкодженням його майна у даному випадку транспортного засобу марки Ваз моделі 21099 реєстраційний номер [NUMBER] . Відносно строків звернення [PERSON] до відповідача для отримання відшкодування шкоди суд зазначає наступне. Наявними у справі матеріалами встановлено та відповідачем не спростовано той факт, що 08 жовтня 2020 року [PERSON] звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування завданої йому шкоди, однак отримав лист, в якому вказувалось про потребу подати копію постанови суду, що підтверджує відповідальність іншого учасника за скоєння ДТП у даному випадку [PERSON] . По факту ДТП, що мало місце 14 червня 2020 року, було складено два протоколи про адміністративне правопорушення як відносно [PERSON] так і відносно [PERSON] . Остаточне судове рішення по справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] було прийнято 01 грудня 2022 року, а по справі відносно [PERSON] 22 лютого 2023 року. Ураховуючи дату подачі [PERSON] заяви про відшкодування завданої йому шкоди 08 жовтня 2020 року, письмову вимогу відповідача про необхідність подачі [PERSON] копії постанови суду, що підтверджує відповідальність іншого учасника за скоєння ДТП, приписи статтей 35 та 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд приходить до висновку, що [PERSON] подав заяву про страхове відшкодування у строки, встановлені законодавством. Відносно аргументів відповідача щодо безпідставності вимог позивача про стягнення шкоди саме з МТСБУ суд зазначає наступне. Згідно підпункту «а» пункту 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, серед інших, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. За приписами ст. 3 ч. 1 п.п. 3, 5, 6, ст. 11, ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14, 15, 16, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст. 3 ч.ч. 1, 3, ст. 4 ч. 1, ст.ст. 12, 13, 19, ст.ст. 43, 44, 49, 76-82 ЦПК України: кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів; особа діє у цивільних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається; цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, і зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, включно з тими, які власне обґрунтовують як право на пред`явлення вимог (право на позов), так і право на пред`явлення вимог до конкретного відповідача та обов`язок такого конкретного відповідача відповідати за пред`явленим до нього позовом. Таким чином, особа, права якої порушені, може звернутися до суду по захист своїх прав не в будь-який спосіб, а в той, що передбачений законом або договором, правомірній вимозі належного позивача відповідає обов`язок належного відповідача усунути порушення права. Особа вправі вимагати повного відшкодування майнової шкоди, завданої їй винною, протиправною поведінкою іншої особи, пошкодженням майна; відсутність вини у шкоді доводить заподіювач, розмір завданої шкоди доводиться позивачем; за загальним правилом, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку (ст.ст. 11-16, 22, 1166, 1187 ЦК України). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ст. 22 ч. 3 ЦК України). Закон України\~«Про страхування» (Закон № 85/96-ВР) визначає, що страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1). За правилами, встановленими Цивільним кодексом України: за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979); предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси,які не суперечать закону і пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст. 980 ч. 1 п. 3); законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування); до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства (ст. 999 ч.ч. 1, 2); особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст. 1194 ЦК України). Законом України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (Закон № 1961-IV) передбачено, що: відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них; якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (ст. 2 п. 2.1.); обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3); об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5); страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6); для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування (ст. 35 п. 35.1.); страховик,

Outcome: approved