Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом та\~просить визнати\~відповідача [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~таким ,\~що не\~прийнявспадщину після\~смерті [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] .В\~обгрунтування позовних\~вимог позивач\~покликається на\~те,\~що вона проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ордеру № 25708-Г від 10.09.1991 року, покійний чоловік позивача [PERSON] отримав у користування кв. [ADDRESS] . [INFO] чоловік позивача [PERSON] помер. На підставі заяви позивача про прийняття спадщини, 09 вересня 2022 року приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Швед І.В. було заведено спадкову справу №53/2022 щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] , та до дня смерті був зареєстрований по [ADDRESS] . На момент смерті [PERSON] з ним були зареєстровані дружина [PERSON] та сини [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 квітня 2023 року у справі №456/1627/23 [PERSON] визнано таким, що втратив право користування житлом, оскільки [PERSON] з 11 липня 2020 року не проживав в квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 04 жовтня 2023 року позивач подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку у праві власності на транспортні засоби, а саме на: 1/2 частку у праві власності на автомобіль марки RENAULT MEGANF, 2005 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований 23.07.2021 року згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER] , виданого ТСЦ 4645; 1/2 частку у праві власності на автомобіль марки PEUGEOT PARTNER, 1998 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер транспортного засобу [NUMBER] , зареєстрований 29.12.2011 року згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER] , виданого Стрийським ВРЕР ДАІ при ГУ МВС України у Львівській області. Однак, вивчивши подані документи, приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Швед І.В. постановила відмовити у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на частку у праві власності на вищевказані транспортні засоби. Дану відмову приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Швед І.В. мотивує тим, що спадкоємцем на дані транспортні засоби є також син померлого, [PERSON] , який був зареєстрований з померлим на момент смерті, та який не подав заяви про відмову від прийняття спадщини протягом встановленого строку, передбаченого ЦК України, та вважається таким, що прийняв спадщину. Однак позивач вважає, що [PERSON] не може вважатись таким, що прийняв спадщину, оскільки на час її відкриття постійно не прожинав разом із спадкодавцем [PERSON] та у передбачений законом строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] не подав нотаріусу відповідної заяви про прийняття спадщини, тому він не набув права на неї, тобто є таким, що не прийняв спадщину. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та просили позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та не заперечив проти його задоволення. Представник третьої особи приватний нотаріус Стрийського районного округу Швед І.В. в судове засідання не з`явилася, хоча була повідомлена про час та місце розгляду справи. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі - Конвенція), зокрема ст.1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. З довідки №206 про зареєстрованих у житловому приміщенні вбачається, що за адресою в [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . З довідки №308 виданої 23.03.2023 року КП «Управляюча компанія «Комфортний Стрий» [PERSON] вбачається, що за адресою [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , 1993 р.н., [PERSON] , 1986 р.н., зареєстрований, але фактично не проживає згідно акту №055 від 23.03.2023 року. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.10.2023року №151/02-31 приватного нотаріуса Стрийського нотаріального округу Швед І.В. вбачається, що [PERSON] відмовлено у вчиненні\~нотаріальної дії\~-\~у видачі\~свідоцтв про\~право на\~спадщину на\~1/2\~частку у\~праві власності\~на транспортні\~засоби:\~автомобіль марки\~RENAULT\~MEGANE,\~тип ЗАГАЛЬНИЙ\~ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ,\~2005\~року випуску,\~ідентифікаційний номер\~транспортного засобу\~ [NUMBER] ,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~зареєстрований 23.07.2021\~року згідно\~свідоцтва про\~реєстрацію ТЗ\~ [NUMBER] ,\~видано ТСЦ\~4645\~та автомобіль\~марки PEUGEOT\~PARTNER,\~тип ФУРГОН\~МАЛОТОНАЖНИЙ -\~В,\~1998\~року випуску,\~номер шасі\~(кузова,\~рами)\~ [NUMBER] ,\~реєстраційний номер\~транспортного засобу\~ [NUMBER] ,\~зареєстрований 29.12.2011\~року згідно\~свідоцтва про\~реєстрацію ТЗ\~ [NUMBER] ,\~виданого Стрийське\~ВРЕР ДАІ\~при ГУ\~МВС України\~у Львівській\~області,\~оскільки свідоцтва\~про право\~на спадщину\~після смерті\~ [PERSON] на\~1/2\~частку у праві власності на транспортні засоби не можливо видати [PERSON] , оскільки є інший спадкоємець, син померлого [PERSON] , який був зареєстрований з померлим на момент смерті, та який не подав заяви про відмову від прийняття спадщини протягом встановленого строку, передбаченого ЦК України, та вважається таким, що прийняв спадщину. Частка спадкового майна, яку може успадкувати спадкоємниця [PERSON] , складає 1/3 частку у праві власності на транспортні засоби, які належали померлому, за умови надання правовстановлюючих документів. Відповідно до ч.1\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України\~та згідно з ч.ч. 1, 5 та 6ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленихцим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.2\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст.\~1220,\~1222,\~1270 ЦК України). Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1\~ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки За змістом ч. 3\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1\~ст. 1270 ЦК України). Статтею 29 ЦК України\~в встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Положення ст.29ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.\~Право на вибір місця проживання закріплено у\~ст. 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо). Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~(в редакції положень Закону, що діяли на час виникнення спірних правовідносин) реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених \~Конституцією\~(254к/96-ВР), законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. В п. 27\~постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах\~учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Виходячи з викладеного, даючи оцінку вищезазначеним доказам, враховуючи норми діючого законодавства, суд не знаходить підстав для задоволення позовної вимоги про визнання відповідача [PERSON] таким, що не прийняв спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , так як відповідач [PERSON] був зареєстрований з померлим на момент смерті та не подав заяви про відмову від прийняття спадщини протягом встановленого строку, передбаченого ЦК України, тому вважається таким, що прийняв спадщину.

Outcome: dismissed