Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-09 00:00:00

Короткий зміст позову. У лютому 2024 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до ТОВ "СМАРТФІНАНС",\~ приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни, в якому просив стягнути з ТОВ "СМАРТФІНАНС"\~ безпідставно\~набуті кошти,\~отримані ними\~ за\~виконавчим написом\~нотаріуса №2952\~від 19.08.2019\~року,\~вчиненим \~приватним \~нотаріусом Ірпінського\~ міського\~нотаріального округу\~ Кондратюком\~Віктором Станіславовичем\~ у\~розмірі 12676,98\~грн,\~ а\~також з\~приватного виконавця\~Павелків Т.Л.\~ грошові\~кошти \~в розмірі 5497, 98 грн, які нею отримано в якості винагороди за примусове виконання виконавчого напису нотаріуса, а також з обох відповідачів солідарно стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн. Позов обгрунтовував тим, що 19 серпня 2019 року приватним нотаріусом Кондратюком В.С. було вчинено виконавчий напис № 2952, згідно з яким стягнено з нього на користь ПАТ «БАНК ФОРВАРД», правонаступником якого є АТ «БАНК ФОРВАРД» заборгованість за кредитним договором № 200159881 від 10 серпня 2018 року в сумі 51515,52 грн. На підставі вказаного виконавчого напису приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. 09.10.2019 року відкрила виконавче провадження № 60262548. В подальшому\~ АТ\~«БАНК ФОРВАРД»\~право вимоги\~до [PERSON] \~за договором\~№ 200159881\~відступив на\~користь нового\~кредитора -\~ТОВ «СМАРТФІНАНС».\~В ході\~виконання вищезазначеного\~виконавчого напису\~ було\~ звернуто\~ стягнення\~на його\~доходи і\~стягнуто грошові\~кошти у\~розмірі 18\~174,68грн,\~з яких: 12676,98 грн - стягнено на користь стягувача та 5497,98 грн в рахунок погашення винагороди приватного виконавця. 09 листопада 2023 року заочним рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області по справі № 511/1677/23 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2952 від 19 серпня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюком Віктором Станіславовичем. Оскільки виконавчий напис нотаріуса скасовано, то вважає, що відповідачами було безпідставно отримано грошові кошти на загальну суму 18 174,68 грн., а тому просив на підставі ст.1212 ЦПК України стягнути вказані кошти з відповідачів на його користь. Процесуальні документи у справі. 15.03.2024\~року від\~відповідача ТОВ\~«СМАРТФІНАНС» надійшов\~відзив на\~позовну заяву, в якому він не визнав даний позов та просив в його задоволенні відмовити, так як заявлені до стягнення кошти є кредитними і не можуть бути стягнені з відповідача на підставі ст.1212 ЦК України як безпідставно набуті. Також просили зменшити заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу, посилаючись на те, що вони не підтверджені , не співмірні з заявленими вимогами.(а.с.18) 18.03.2024\~року надійшла\~відповідь на\~відзив позивача\~ [PERSON] , в якй він просив врахувати, що правильність обраного ним способу захисту і пред`явлення позову про стягнення з відповідачів коштів на підставі ст.1212 ЦК України як безпідставно набутого майна узгоджується з практикою Верховного суду по аналогічним справам.(а.с.29) 24.04.2024\~року на\~адресу суду\~надійшла заява\~ТОВ «СМАРТФІНАНС»\~про закриття\~провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України в частині позовних вимог до ТОВ «СМАРТФІНАНС» в зв`язку з відсутністю предмета спору, яка обгрунтована тим, що відповідач добровільно виплатив позивачу суму заявленого боргу в розмірі12676,98 грн.(а.с.41) 25.04.20204\~року на\~адресу суду\~надійшли додаткові\~пояснення від\~ [PERSON] , в яких він підтвердив факт погашення боргу з боку відповідача ТОВ «СМАРТФІНАНС», однак після цього просив суд вимоги до ТОВ «СМАРТФІНАНС» про стягнення коштів в сумі 12676,98 грн залишити без задоволення та задовольнити вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу (а.с.54) 26.04.2024 року від ТОВ «СМАРТФІНАНС» надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких вони не погодилися з додатковими поясненнями позивача та просили провадження у справі закрити та відмовити в стягненні витрат на правничу допомогу. (а.с.60) 01.05.2024\~року надійшов\~відзив на\~позовну заяву\~від адвоката\~Юхименко Ю.Ю.\~в інтересах\~приватного виконавця\~Павелків Тетяни\~Леонідівни, в якому представник просив відмовити в задоволенні позову до приватного виконавця про стягнення основної винагороди , посилаючись на те, щодійсно на примусовому виконанні [PERSON] перебувало виконавче провадження №60262548 грн з примусового виконання виконавчого напису №2952 від 19.08.2019 року, виданого нотаріусом ІМНО Кондратюком В.С. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «БАНКФОРВАРД» заборгованості в розмірі 51515,52 грн. Приватним виконавцем під час здійснення виконавчого провадження було отримано відомості про дохід [PERSON] , який він отримував від Філії «Пасажирська компанія АТ «Укрзалізниця», було винесені постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника шляхом відрахування із його заробітної плати по 20 %. Також було винесено постанову та визначено розмір основної винагороди виконавця в розмірі 5151,55 грн, яка склала 10 % від суми стягнення за виконавчим документом, яка також була пред"явлена до виконання та дані кошти було стягнено на користь приватного виконавця. 23.02.2024 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. В даному випадку в рамках виконавчого провадження [PERSON] діяла відповідно до законодавства, розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.2 ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» витрати приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій є витратами виконавчого провадження, а тому вважає, що відшкодування витрат виконавцю не ставиться в взаємозалежність із визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Крім цього, в матеріалах справи відсутнє рішення, яким би було визнано дії приватного виконавця неправомірними. Оскільки виконавче провадження відкрито державним виконавцем з дотриманням вимог законодавства, винагороду виконавця стягнено на підставі постанови про стягнення з боржника основної винагороди, то заявлення до приватного виконавця вимог за ст.1212 ЦК України щодо безпідставного набуття майна не грунтується на законі, так як виконавець отримав кошти на законній підставі. Посилаючись на практику Верховного Суду України в аналогічних справах, просили врахувати, що позивачем вибрано неналежний спосіб захисту. Також вважає, що приватний виконавець у таких спорах не може виступати в ролі відповідача.(а.с.67) Процесуальні дії у справі . Ухвалою суду від 04.03.2024 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 10.09.2024 року відмовлено в задоволенні заяви ТОВ «СМАРТФІНАНС» про закриття провадження у справі за п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України. (а.с.120) Позиції сторін у судовому засіданні. Позивач \~ [PERSON] \~та його\~представник адвокат\~ Федяєв\~С.В.\~позов підтримали та посили його задовольнити, про що надали відповідну письмову заяву. Також просили розгляд справи провести без їх участі. Відповідач ТОВ "СМАРТФІНАНС" надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, просили провадження у справі закрити. Відповідач приватний виконавець м.Києва Павелків Тетяна Леонідівна та її представник адвокат Юхименко Ю.Ю. надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, просили в позові відмовити. В порядку ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Встановлені судом фактичні обставини справи. 19 серпня 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С.., було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2952, згідно з яким стягнено з [PERSON] , на користь ПАТ «БАНК ФОРВАРД», правонаступником якого є АТ «БАНК ФОРВАРД» заборгованість за кредитним договором № 200159881 від 10 серпня 2018 року. Сума заборгованості складає 51515,52 гривень, в тому числі: заборгованість за сумою кредиту - 42624,66грн., заборгованість за процентами та комісіями 6965,86грн., та 850грн. за вчинення виконавчого напису. 08.10.2019 року АТ «БАНК ФОРВАРД» звернулися до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. із заявою про примусове виконання рішення. 09.10.2019 року на підставі вказаного виконавчого напису приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження № 60262548 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «БАНК ФОРВАРД» заборгованості у розмірі 51515,52 грн.(а.с.70,71) 23.02.2024 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. винесла постанову про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця в сумі 5151,55 грн. (а.с.71) 23.02.2024 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. винесла постанову про закінчення виконавчого провадження. (а.с.73) В подальшому між АТ «БАНК ФОРВАРД» і ТОВ «СМАРТФІНАНС» право вимоги до [PERSON] за договором № 200159881 відступлено на користь нового кредитора - ТОВ «СМАРТФІНАНС» (код ЄДРПОУ 39395137), тобто стягувачем по виконавчому провадженні № 60262548 фактично став ТОВ «СМАРТФІНАНС». З відповіді приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни вбачається, що в ході виконавчого провадження № 60262548 з боржника [PERSON] стягнуто грошові кошти у розмірі 18 174,68 грн, з яких:12 \~ \~ \~ \~676,98 \~ \~ \~ \~грн перераховано стягувачу та 5497,98 грн в рахунок погашення основної винагороди приватного виконавця. (а.с.5) Не погоджуючись із вищевказаним виконавчим написом [PERSON] звернувся із позовом про визнання виконавчого напису таким,що не підлягає виконанню до Роздільнянського районного суду Одеської області. (Справа № 511/1677/23 ) 09 листопада 2023 року заочним рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області по справі № 511/1677/23 позовні вимоги [PERSON] задоволено та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2952 від 19 серпня 2019року, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюком Віктором Станіславовичем про стягнення з [PERSON] , на користь ПАТ «БАНК ФОРВАРД» заборгованості за кредитним договором № 200159881 від 10 серпня 2018 року в розмірі 51515,52грн. Під час слухання справи у суді ТОВ «СМАРТФІНАНС» добровільно повернули на користь позивача отримані під час виконавчого провадження кошти від [PERSON] в сумі 12676,98 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 12.04.2024 року №148 та самим позивачем підтверджено у суді. (а.с.44) Нормативно правове обгрунтування та висновки суду. Відповідно до частин першої, другої статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення. Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав). Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов?язаний зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. (Постанова ВС від 08.09.2021 року у справі справа № 201/6498/20). Крім цього, відповідно до постанови ВС від 05\~лютого 2020\~року\~у справі № 201/8493/18 щодо застосування ст.1212 ЦК України щодо вимог про стягнення виконавчого збору з приватних виконавців , то суд вказав, що для виникнення зобов`язання, передбаченого\~статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Загальна умова частини першої\~статті 1212 ЦК України\~звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі\~статті 1212 ЦК України\~тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої\~статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. За змістом приписів глав 82 і 83\~Цивільного кодексу України\~для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно,\~яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Висновки суду . Суд, давши оцінку обгрунтованості заявлених позовних вимог, ознайомившись з позицією відповідачів, викладеною в процесуальних документах, давши оцінку наданим у справі доказам, прийшов до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Так суд, встановивши, що правові підстави набуття відповідачем ТОВ «СМАРТФІНАНС» грошових коштів у сумі 12676,98 грн, що стягнені з [PERSON] на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, приходить до висновку, що вони підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України. Оскільки дані кошти відповідач ТОВ «СМАРТФІНАНС» добровільно повернув позивачеві до винесення судового рішення, то дані вимоги належить залишити без задоволення. Також враховуючи те, що позивач був обізнаний про перерахування ним коштів на виконання рішення суду на користь ТОВ «СМАРТФІНАНС» і на користь приватного виконавця, підтвердив фактично факт наявності кредитних правовідносин з ТОВ «СМАРТФІНАНС», укладеним договором з\~\~\~ПАТ «БАНК ФОРВАРД», а також правовідносин з примусового виконання рішення суду, суд вважає, що дані обставини виключають факт безпідставного набуття відповідачем приватним виконавцем Павелків Т.Л. коштів, стягнутих в якості основної винагороди державного виконавця. Тому суд прийшов до висновку про \~відсутність правових підстав для застосування\~статті 1212 ЦК України\~до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку з безпідставним, на думку позивача, стягненням основної винагороди приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни, так як ці кошти не можуть вважатися безпідставно набутими коштами у розумінні\~статті 1212 ЦК України, а є витратами виконавчого провадження. Частиною другою\~статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»\~передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. З наведених норм права вбачається, що\~Законом України «Про виконавче провадження»\~встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства. (правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2018 року у справі №921/16/14-г/15.) Відтак в задоволенні позову до приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни належить відмовити в повному обсязі. Щодо стягнення судових витрат. Відповідно до\~ч.1\~ст.133ЦПК\~України судові\~витрати складаються\~з судового\~збору та\~витрат,\~пов`язаних\~з розглядом\~справи.\~Відповідно до\~частини\~першої\~статті 141\~ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судовий збір по справі складає 1112,20 грн, від сплати якого при подачі позову позивач звільнений відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» Суд вважає, що судовий збір належить стягнути з ТОВ «СМАРТФІНАНС», так як в задоволенні позову в частині вимог до відповідача відмовлено в зв`язку з їх визнанням та поверненням коштів в добровільному порядку до винесення судового рішення, тоді як в частині вимог до приватного виконавця відмовлено за безпідставністю. Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає, що згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04). Згідно матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача надано: договір про надання правової допомоги № 26/02/2024 від 26.02.2024 року, акт виконаних робіт від 18.03.2024 року; квитанція до прибуткового касового ордеру про оплату послуг в сумі 7000 грн. (а.с.29-32) Від відповідача ТОВ «СМАРТФІНАНС» надійшло клопотання про зменшення судових витрат, так як вони не співмірні з сумою боргу не підтверджені документально. Суд, з урахуваннм вимог законодавсвта , враховуючи складність справи, обсяг наданих послуг, з урахуванням зазначених обставин, приходить до висновку що витрати на правничу допомогу підлягають частковому задоволенню і з відповідача ТОВ «СМАРТФІНАНС» необхідно стягнути на користь позивача понесені та підтверджені витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн, що відповідатиме принципу пропорційності розподілу витрат у відповідності до вимог\~ст.141 ЦПК України. На підставі \~ст.\~81, 89, 141, 259,\~263- 265, 268 \~ЦПК України,\~суд

Outcome: partial