Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

20.04.2024 року [PERSON] звернулася до Верховинського районного суду Івано-Франківської області про розірвання шлюбу з [PERSON] .. В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачка вказала, що у шлюбі з відповідачем перебувають з 22.07.2022 року. Від шлюбу спільних дітей не мають. Підставою для розірвання шлюбу з відповідачем є їх різні погляди на сімейне життя та побут, втрата почуттів любові та взаємоповаги один до одного, що призвело до фактичного відчуження одне одного. Наразі їх шлюб є формальним, оскільки шлюбні стосунки фактично припинені тривалий час між ними відсутнє нормальне спілкування. Просила їх з відповідачем шлюб розірвати. Ухвалою судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 01.05.2024 року матеріали справи за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано за територіальною підсудністю на розгляд до Голосіївського районного суду міста Києва. Провадження у справі відкрито 10 червня 2024 року з призначенням справи до розгляду за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивачка, звертаючись до суду з позовом, просила розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про визнання позову, справу просив розглянути за його відсутності. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сім`я сторін фактично припинила своє існування, сумісне проживання подружжя є неможливим, шлюб сторін існує формально. З часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позовної заяви в суді, примирення між сторонами не відбулось. Подальше перебування у шлюбі сторін у справі буде суперечити їхнім інтересам. Відповідно до правил ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам дитини що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд вважає встановленим, що за зазначених вище обставин збереження сім?ї буде суперечити інтересам сторін у справі. Шлюб сторін існує формально і може бути розірваний, у зв`язку з чим позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Звертаючись до суду з позовом, позивачка не просила покласти на відповідача витрати понесені на сплату судового збору, при зверненні до суду з позовом у розмірі 1 211, 20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved