Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-09 00:00:00

26 червня 2024 року вказана позовна заява надійшла до Шевченківського районного суду м.Києва. В позовних вимогах позивач просить: розірвати шлюб, зареєстрований між сторонами; стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі частини з усіх видів доходу відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вимоги обгрунтовані тим, що з 07.10.1995 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] . Як зазначає позивач, спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння та довіри, різні погляди на сімейне життя, що призводить до неможливості підтримання шлюбних відносин. Сторони спільно не живуть, не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбні стосунки, а тому подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Позивач зазначає, що дитина проживає разом з нею та перебуває на її повному матеріальному забезпеченні, відповідач допомогу на утримання дитині надає на власний розсуд, а тому позивач просить стягнути аліменти на утримання дитини для належного його матеріального забезпечення. 22.07.2024 року до суду надійшов відзив відповідача на заявлені вимоги в якому він просить задовольнити позовні вимоги частково - задовольнити вимоги в частині розірвання шлюбу та стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) з дати ухвалення рішення суду так як з моменту припинення спільного проживання відповідач надає кошти на утримання сина в розмірі 15 000,00 грн. щомісячно. 06.08.2024 року до суду надійшла відповідь на відзив в якій позивач наполягає на задоволенні заявлених вимог з підстав, викладених у позові та заперечує проти стягнення аліментів з дня ухвалення рішення суду, враховуючи положення статті 79 СК України. 06.09.2024 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив в яких відповідач наполягає на частковому задоволенні заявлених вимог та стягненні аліментів з дня ухвалення рішення суду. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів в розмірі частини його доходів однак з моменту ухвалення рішення. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Вивчивши матеріали справи, врахувавши пояснення сторін та їх процесуальні заяви, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 07 жовтня 1995 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого району м.Києва, про що зроблено актовий запис №1266. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Як встановлено в судовому засіданні, сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Так, згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 СК України. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи що позивач бажає розірвати шлюб, а подальше його збереження буде суперечити її інтересам, суд вважає неможливим подальше збереження сім`ї і приймає рішення про розірвання шлюбу. Як зазначається в свідоцтві про народження дитини - [PERSON] , батьками зазначені - [PERSON] - батько та [PERSON] - мати. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Стаття 183 СК України визначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1). Відповідно до положень ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Так, відповідач надав суду докази, що він сплачував аліменти на утримання сина. В судовому засіданні позивач визнала ту обставину, що останні три місяці відповідач сплачував на утримання сина по 15 тисяч гривень. Однак позивач наполягала на стягненні аліментів за рішенням суду так як та сума, яку сплачував відповідач не становить частину його доходів. Таким чином, враховуючи право позивача звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини за рішенням суду, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття в примусовому порядку, з моменту звернення до суду з позовними вимогами, тобто з 26.06.2024 року, враховуючи положення ст.79 СК України. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що дитина знаходиться на утриманні позивачки, стан здоров`я дитини (суду не було надано доказів, що дитина перебуває на обліку та потребує постійного лікування). Судом встановлено, що відповідач є працездатним, працює та отримує дохід, враховуючи засади розумності та справедливості, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, бажання позивача стягнути аліменти в частині від доходу відповідача, а тому суд визначає аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) [PERSON] , щомісячно починаючи з 26 червня 2024 року до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи положення ст. 430 ЦПК України, суд вважає за доцільне допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Крім того, на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved