Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-11 00:00:00

У червні 2024 року позивач [PERSON] звернулася до Носівського районного суду Чернігівської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що вони з відповідачем 17 вересня 2011 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалося по вині відповідача. На переконання позивача, шлюб зберегти неможливо, потрібно розірвати, примирення не буде, тому позивач просила строк на примирення не надавати. Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 04 липня 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено розгляд справи по суті на 12 вересня 2024 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак 12 вересня 2024 року подала до суду заяву, у якій указала, що вона підтримує свої позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити, розглянути справу за її відсутності, а також заперечує проти надання строку на примирення, оскільки відповідач вчиняє домашнє насильство відносно неї та її дочки, що підтверджується копіями постанов суду, які вона додала до своєї заяви. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, але 22 липня 2024 року подав до суду заяву, у якій просив провести розгляд справи без його участі, указав, що позов не визнає, просить надати строк на примирення терміном 6 місяців. Ухвалою суду від 12 вересня 2024 року відмовлено відповідачеві [PERSON] у наданні строку на примирення. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Ураховуючи ст. 223 ЦПК України, суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе розглянути справу та постановити рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд уважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Відповідно до\~ ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до положень ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За правилом частини 2 статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України\~ охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, сторони зареєстрували шлюб 17 вересня 2011 року, про що складено відповідний актовий запис за № 91, місце державної реєстрації шлюбу: відділ державної реєстрації актів цивільного стану Носівського районного управління юстиції Чернігівської області (а. с. 3). Від шлюбу сторони мають одну малолітню дочку [PERSON] , [INFO] (а. с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до\~ ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що\~ шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено,\~ що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні\~ уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу,\~ враховувати наявність малолітньої дитини,\~ дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя,\~ забезпечувати участь у судовому засіданні,\~ як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що позивач скористалася правом на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, наполягала на розірванні шлюбу, відповідач не визнав позов. У позові позивач посилається на те, що подружнє життя між нею та відповідачем не склалося по вині відповідача. Так, судом встановлено, що відповідач неодноразово допускав вчинення домашнього насильства стосовно позивача [PERSON] та падчерки [PERSON] . Зокрема, постановою Носівського районного суду Чернігівської області від 05 серпня 2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за фактом вчинення 13 липня 2021 року домашнього насильства відносно дружини [PERSON] , і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень на користь держави. Крім того, постановою Носівського районного суду Чернігівської області від 01 серпня 2024 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за фактами вчинення 12 липня 2024 року домашнього насильства психологічного характеру\~ відносно дружини [PERSON] та падчерки [PERSON] , і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень. Тому при вирішенні справи суд ураховує доведеність фактів вчинення відповідачем відносно позивача та її дочки [PERSON] домашнього насильства психологічного характеру. Разом з тим суду не надані докази, які б підтверджували, що відповідач, подаючи до суду заяву про надання строку на примирення, маючи намір зберегти сім`ю, вживав заходи для збереження сім`ї з позивачем. Також суд бере до уваги те, що позивач категорично заперечує щодо збереження шлюбу та наполягає на його розірванні, у той час як норми чинного сімейного законодавства України визначають однією із засад шлюбу саме його добровільність. Відтак, ураховуючи фактичні взаємини сторін як подружжя, причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя сторін, суд має усі підстави вважати, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У позовній заяві позивач просила змінити її прізвище на дошлюбне [PERSON] . За таких обставин, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши кожен доказ окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд робить висновок, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, підтверджені документально (а. с. 2).

Outcome: approved