Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до\~ [PERSON] про витребування майна та стягнення заборгованості, в якому просить витребувати у\~відповідача на користь банку транспортний засіб «Renault Zoe», 2013 року випуску, номер кузова (шасі) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , вартістю 228000 грн., який переданий відповідачу на підставі договору фінансового лізингу №\~OS00A!00000722 від 18 лютого 2022 року, та стягнути з\~відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за лізинговими платежами в розмірі 15917 грн. 96 коп. в рахунок компенсації вартості предмета лізингу, та 17799 грн. 72 коп. відсотків за користування предметом лізингу, а всього 33717 грн. 68 коп. та вирішити питання про розподіл судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовано наступним. 18 лютого 2022 року між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» укладено договір фінансового лізингу автомобіля за № OS00A!00000722. Відповідач, згідно з умовами договору лізингу, отримав від позивача у платне користування транспортний засіб автомобіль «Renault Zoe», 2013 року випуску, номер кузова (шасі) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , та зобов`язався сплачувати щомісячні платежі, пов`язані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, встановлені у додатку 2 графіку лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. Вказаний автомобіль належить АТ КБ «Приватбанк». 22 лютого 2022 року між сторонами підписано акт приймання-передачі предмету лізингу. Станом на момент звернення до суду із вказаним позовом (грудень 2023 року) предмет лізингу відповідачем не повернуто, місцезнаходження транспортного засобу позивачу невідоме. Посилаючись на\~ст.\~387 ЦК України, вважаючи, що\~відповідач незаконно, без відповідної правової підстави, заволодів спірним транспортним засобом, банк просить витребувати своє майно, у зв`язку з чим, вимушений звернутись до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 08 січня 2024 року позовну заяву прийнято та відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 22 лютого 2024 року справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] 16 вересня 2024 року через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач про дату, час та місце судового розгляду повідомлений своєчасно та належним чином, до суду не прибув, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву у порядку статті 178 ЦПК України не подав. Технічна фіксація судового засідання на підставі частини другої статті 247 ЦПК України. Питання про ухвалення заочного рішення вирішено окремою ухвалою суду. Суд, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, дійшов наступних висновків. Пунктом 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2\~передбачено, що відповідно вимог ст.ст. 55,124\~Конституції України та ст.\~3\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У пункті 33 рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009 року, ухваленого у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Згідно вимог ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. За змістом\~ст.\~11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. З наданих доказів суд вбачає, що 18 лютого 2022 року між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» укладено договір фінансового лізингу автомобіля за № OS00A!00000722. Відповідно п. 2.2 договору лізингу, лізингодавець передає у платне володіння та користування предмет лізингу, найменування, марка, модель, комплектація, рік виписку, ціна одиниці. Кількість та загальна вартість якого на момент укладення договору наведенні в статті 14 п. 14.1 цього договору, додатку № 1, а лізингоодержувач зобов`язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та платежі з відшкодування витрат лізингодавця, пов`язаних з виконанням договору, на умовах цього договору. По закінченню строку лізингу, до лізингоодержувача переходить право власності на предмет лізингу згідно з умовами договору. Згідно з п. 2.3 договору лізингу, строк користування лізингоодержувачем предметом лізингу становить 60 (шістдесят) місяців (п. 14.2 договору лізингу) та складається з періодів лізингу, зазначених у додатку 2 до договору лізингу та починається з дати підписання сторонами акту приймання передачі предмета лізингу. Відповідно до копії додатку № 1 до договору фінансового лізингу №\~OS00A!00000722 від 18 лютого 2022 року (специфікація) та акту приймання-передачі, предметом договору лізингу є автомобіль марки «Renault Zoe», 2013 року випуску, номер кузова (шасі) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , вартістю 228000 грн. Дата приймання-передачі предмету лізингу 22 лютого 2022 року. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, транспортний засіб марки «Renault Zoe», 2013 року випуску, номер кузова (шасі) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , належить ПАТ КБ «Приват-банк». Згідно з копією статуту в новій редакції АТ КБ «Приватбанк» за рішенням загальних зборів акціонерів тип банку з Публічного акціонерного товариства змінено на Акціонерне товариство комерційний банк. У зв`язку із зміною типу банку, змінено найменування банку з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», яке є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк». Відповідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань АТ КБ «Приватбанк» знаходиться за юридичною адресою: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д. Таким чином позивач надав суду докази, що підтверджують наявність договірних зобов`язань між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем. Між сторонами виникли спірні правовідносини щодо повернення майна, набутого за договором фінансового лізингу, які регулюються положеннями\~ЦК України\~про лізинг, найм (оренду), купівлю - продаж, поставку та\~Закону України «Про фінансовий лізинг», в редакції, що діяла на час укладення договору. Відповідно положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За приписами\~ст.\~627 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 638, ч. 1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 1\~Закону України\~«Про фінансовий\~лізинг» в редакції, що діяла на час укладення договору, визначено, що фінансовий лізинг (лізинг) це вид цивільно правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізинго-одержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). У відповідності до вимог ч. 1\~ст.\~2 Закону України\~«Про фінансовий\~лізинг» відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями\~ЦК України\~про лізинг, найм (оренду), купівлю - продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Як зазначено у ч.ч. 1, 2\~ст.\~806 ЦК України\~за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. Відповідно ч. 1 ст. 626, ст. 629 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з положеннями ч. 3\~ст. 651 ЦК України\~у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. За змістом ч. 2\~ст. 653 ЦК України\~у разі розірвання договору зобов`язання припиняються. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з положеннями\~ст.\~10 Закону України\~«Про фінансовий\~лізинг» лізингодавець має право, серед іншого, відмовитися від договору лізингу у випадках, передбачених договором лізингу або законом; вимагати розірвання договору та повернення предмета лізингу у передбачених законом та договором випадках; стягувати з лізингоодержувача прострочену заборгованість у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; вимагати від лізинго-одержувача відшкодування збитків відповідно до закону та договору. Пунктом 8.1 договору фінансового лізингу № OS00A!00000722 від 18 лютого 2022 року визначено, що для цілей договору подією дефолту вважається будь-яка з наступних подій, зокрема, затримання плати лізингоодержувачем лізингових платежів або інших платежів частково або в повному обсязі щонайменше на один календарний місяць; перевищення заборгованості більш як на 10 % від вартості предмета лізингу, зазначеної в специфікації; несплата лізингоодержувачем більше однієї виплати, яка перевищує 5 % від вартості предмета лізингу, зазначеної в специфікації. 17 березня 2023 року позивачем на адресу відповідача направлено повідомлення про настання події дефолту за договором фінансового лізингу № OS00A!00000722 від 18 лютоо 2022 року у зв`язку з виникненням заборгованості зі сплати лізингових платежів. 06 квітня 2023 року вказане повідомлення повернуто за закінченням терміну зберігання. Відповідно договору фінансового лізингу № OS00A!00000722 від 18 лютого 2022 року (п. 8.2.2) та повідомлення про настання події дефолту, на лізингоодержувача покладено обов`язок усунути подію дефолту негайно або незалежно від наявності повідомлення про дефолт від лізингодавця негайно доставити та повернути предмет лізингу лізингодавцю за актом приймання - передачі. Оскільки лізингоодержувачем не усунуто подію дефолту, згідно з повідомленням позивача вказано про розірвання договору лізингу з 09 квітня 2023 року. За загальними правилами, встановленими ст.ст. 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу\~та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання, відповідно до ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Позивач, на виконання умов договору лізингу, надіслав боржнику повідомленням щодо існуючої заборгованості й необхідністю погасити вказаний борг, проте дане повідомлення відповідачем залишено без уваги та виконання. Судом також встановлено, що відповідач належним чином ознайомлений зі змістом договору лізингу, що засвідчується його особистим підписом та його умови ним не спростовуються. Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин, наданих стороною позивача доказів, судом встановлено порушення відповідачем умов договору фінансового лізингу та вимог чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, що призвели до порушення прав АТ КБ «Приватбанк». Відповідно до\~ст.\~16 Закону України\~«Про фінансовий\~лізинг» сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.\~Лізингові платежі можуть включати:\~а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу;\~б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно;\~в) компенсацію відсотків за кредитом;\~г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу. З наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що заборгованість яка виникла до моменту розірвання договору фінансового лізингу, з не отриманих лізингових платежів становить: 15917,96 грн. в рахунок компенсації вартості предмета лізингу, та 17799,72 грн. відсотків за користування предметом лізингу, а всього 33717,68 грн. Судом також вбачається, що між сторонами виникли договірні відносини, договір розірвано, оскільки позивач в односторонньому порядку відмовлявся від договору. Частиною 1\~ст. 321 ЦК України\~передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст.\~387\~ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Банком, в обґрунтування позовних вимог, наведено обґрунтування та надано докази в підтвердження наявності підстав для витребування спірного майна у відповідача за договором фінансового лізингу, а саме через виникнення простроченої заборгованості зі сплати зобов`язань за договором лізингу, а тому слід витребувати у\~ [PERSON] (відповідача) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» транспортний засіб «Renault Zoe», 2013 року випуску, номер кузова (шасі) [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , вартістю 228000 грн, переданий [PERSON] на підставі Договору фінансового лізингу № OS00A!00000722 від 18 лютого 2022 року. Крім того, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, умов договору №\~OS00A!00000722 від 18 лютого 2022 року та вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що з\~ [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню заборгованість за лізинговими платежами в розмірі 15917,96 грн. в рахунок компенсації вартості предмета лізингу, 17799,72 грн. відсотків за користування предметом лізингу, а всього: 33717,68 грн. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 133 та п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України\~судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в розмірі 3925 грн. 77 коп. підлягають стягненню на його користь з відповідача, оскільки позов задоволено у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved