Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

У травні 2024 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до АТ «Державний ощадний банк України» (далі АТ «Ощадбанк») про скасування обтяження та припинення чинності записів про обтяження. В обґрунтування позову зазначав, що йому на праві власності належить будинок [ADDRESS] . У травні 2024 року він мав намір реалізувати своє право на вказане майно шляхом його відчуження на користь своїх дітей \~ \~ \~ \~. Однак, звернувшись до нотаріуса з цього питання, йому в усній формі було відмовлено у зв`язку з тим, що зазначений вище будинок обтяжено забороною Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18.05.2024 року за № 379141628, Першою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою зареєстровано обтяження: заборона (архівний запис) на будинок [ADDRESS] , підстава обтяження: повідомлення б/н від 12.07.1991 року Автозаводського відділення Ощадбанку № 62, архівний номер: 2500KREMENCHUG1, архівна дата: 26.02.1998, № реєстру: 142-3, внутр. № 2601033В23EF21305130. 21 травня 2024 року позивач звернувся до Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори з проханням надати відповідну копію заборони, копію повідомлення Автозаводського відділення Ощадбанку № 62 від 12.07.1991 року та інших документів, пов`язаних з обтяженням. У відповідь на лист, Перша Кременчуцька державна нотаріальна контора надала копію повідомлення Автозаводського відділення Ощадбанку № 62 від 12.07.1991 року про видачу позички для будівництва житлового будинку від 12.07.1991 року № 105 та про накладення заборони на будинок [ADDRESS] . При зверненні позивача безпосередньо до ТВБВ № 10016/0200 філії Полтавського обласного управління АТ «Ощадбанк» у м. Кременчуці з проханням надати повідомлення про відсутність обтяження, банк повідомив про неможливість видачі такого повідомлення у зв`язку із закінченням строків зберігання кредитних справ, який становить 5 років. 17.05.2024 року позивач отримав довідку ТВБВ № 10016/0200 філії Полтавського обласного управління АТ «Ощадбанк» про відсутність кредитної заборгованості. Просив скасувати обтяження - заборону (архівний запис), на будинок [ADDRESS] зареєстровану 17.02.2005 року 10:11:36 в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 1688956, реєстратором Першою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою, підстава обтяження: повідомлення б/н від 12.07.1991 року Автозаводського відділення Ощадбанку № 62, додаткові дані: архівний номер: 2500KREMENCHUG1, архівна дата: 26.02.1998, виникнення: 26.02.1998, № реєстру: 142-3, внутр. № 2601033В23EF21305130, коментар: 91-48 та припинити чинність запису про обтяження № 1688956 у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі речових прав, Реєстрі прав власності на нерухоме майно № 24202172. Ухвалою судді від 01 липня 2024 року відкрито загальне провадження у справі, залучено учасників справи, призначено підготовче судове засідання (а.с. 23). 09 липня 2024 року від АТ «Державний ощадний банк України» надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 28-29). Вказали, що АТ «Ощадбанк» не входить до кола суб`єктів державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяження та не може відповідати за внесення записів та реєстрацію обтяження нерухомого майна у відповідних реєстрах. Просили відмовити у задоволенні позову. 31 липня 2024 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с. 38-42). Позивач вказав, що твердження банку про те, що вони не є належним відповідачем є необґрунтованим, адже обтяження накладено саме за повідомленням б/н Ощадбанку, тобто обтяження на його будинок було накладено в інтересах (за повідомленням) відділення Ощадбанку, яке на той час було структурним підрозділом відповідача. Просив позов задовольнити. Ухвалою суду від 31 липня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду (а.с. 53). 12 серпня 2024 року до суду від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив. Вказали, що у справ відсутнє повідомлення на підставі якого було накладено спірне обтяження, а тому твердження про накладення обтяження саме за повідомленням АТ «Ощадбанк» є безпідставним. Зазначили, що не можуть бути відповідачем у надій справі. Просили відмовити у задоволенні позову. У судове засідання позивач не прибув. У поданій до суду заяві просив справу розглядати без його участі. Наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача АТ «Ощадбанк» у судове засідання не прибув, у поданому запереченні на відповідь на відзив просив справу розглядати без участі представника банку, заперечував щодо задоволення позову. Представник третьої особи - Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори у судове засідання не прибув. Керівництво третьої особи просило справу розглядати без участі їх представника та ухвалити рішення на розсуд суду. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.08.2008 року, [PERSON] , на підставі рішення виконкому Автозаводської районної ради міста Кременчука Полтавської області про затвердження акту приймання в експлуатацію індивідуального житлового будинку від 28.12.1996 року № 627, рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука, належить житловий будинок [ADDRESS] (на даний час [PERSON] ) у м. Кременчуці (а.с. 8). Відповідно до Інформаційної довідки № 379141628 від 18.05.2024 року вбачається, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявне обтяження у вигляді заборони (архівний запис) від 17.02.2005 року, накладеного Першою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення б/н від 12.07.1991 року Автозаводського відділення Ощадбанку № 62, об`єкт обтяження: будинок, недобудований жилий будинок, склад: ціле, добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] . Власником вказаний [PERSON] , [PERSON] Архівний номер: архівний номер: 2500KREMENCHUG1, архівна дата: 26.02.1998, дата виникнення: 26.02.1998, № реєстру: 142-3, внутр. № 2601033В23EF21305130, коментар: 91-48 (а.с. 10). З матеріалів справи постає, що [PERSON] Автозаводським відділенням № 62 Сбербанку СРСР була видана позичка в сумі двадцять тис., строком на 27 років на будівництво житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , ухваленого на підставі рішення міськвиконкому № 185 від 21.02.1991 року. Даний факт постає із повідомлення про видачу позички від 12.07.1991 року за № 105, адресованого до Першої державної нотаріальної контори м. Кременчука (а.с. 12). Крім того, у даному повідомленні вказано, що до повного погашення позички позичальник не має права продати або передати вказану будову без дозволу банку. Просили державну нотаріальну контору накласти заборону на будову позичальника, збудовану за рахунок виданої позички. 12 липня 1991 року державним нотаріусом Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори Харитоновою А.В. було накладено заборону відчуження будинку, за адресою: [ADDRESS] до повного погашення позички (а.с. 13). Із довідки № 11440/0200.14/236 від 17.05.2024 року, виданої ТВБВ № 10016/0200 філії Полтавського обласного управління АТ «Ощадбанк» у м. Кременчуці постає, що станом на 17.05.2024 року по клієнту [PERSON] кредитна заборгованість відсутня (а.с. 15). Відповідно до положень ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу відповідно до положень Цивільного Кодексу України. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; припинення правовідношення. За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до практики Великої Палати Верховного Суду, відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне (пункт 69 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц). Пунктом 2 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» (далі - Постанова Пленуму ВССУ № 5), позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.99 року № 31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.99 року N 364/3657 (зі змінами). Відповідно до п. 2.1 Положення підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. З 01.01.2013 року відповідно до ст. 8, ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом. Згідно зі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позик (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Відповідно до п. 74,75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. № 868, для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. Відповідно до Положення про Єдиний державний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. № 31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10.06.1999 р. за № 364/3657, реєстр заборон це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон. Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство Інформаційний центр Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Згідно з п. п. 5.1 пункту 5 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Частиною 4 ст. 31-2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація припинення обтяження речових прав у результаті зняття нотаріусом заборони на відчуження нерухомого майна відповідно до Закону України «Про нотаріат» проводиться нотаріусом, яким знято відповідну заборону на відчуження нерухомого майна, одночасно з її зняттям. Згідно з п. 5 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. З огляду на те, що в справі на цей час відсутні жодні докази на підтвердження доцільності й необхідності продовження дії обтяження вказаного нерухомого майна, що у свою чергу впливає на можливість позивача повноцінно реалізувати свої права як власника майна, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову в частині вимог про скасування обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна. При цьому суд враховує, що у справі відсутні жодні відомості на підтвердження того, що внаслідок скасування обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна будуть порушені права інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач у своєму позові не заявляв про стягнення на його користь сплаченого судового збору, а також будь-яких судових витрат. Враховуючи ст. 13 ЦПК України, де зазначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, судовий збір з відповідача на користь позивача не стягується. Сторони не заявляли про понесення ними інших судових витрат. Справа розглянута в межах заявлених позовних вимог та наданих учасниками справи доказів.

Outcome: approved