Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, заінтересована особа: Покровська селищна рада Покровського району Дніпропетровської області про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що 10.12.2001 року Олександрівською сільською Радою народних депутатів видано Державний акт на право приватної власності на змелю серії [NUMBER] на ім`я « [PERSON] » (територія Олександрівської сільської Ради, пай №831, земельна ділянка площею 4,664 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва). Під час оформлення вказаного правовстановлюючого документу була допущена орфографічна помилка: у зазначенні прізвища фізичної особи та замість правильного значення « [PERSON] » було невірно вказано « [PERSON] ». Не будучи юридично обізнана ним заявник не звернув уваги на візуально не значне відхилення у написі літер прізвища, вважаючи, що державний акт заповнений у повній відповідності до документів, в тому числі до паспорта громадянина України. 17.12.2018 року, у встановленому законом порядку, у відповідності до свідоцтва про народження та раніше виданого паспорта громадянина України, була здійснена заміна паспорта та був виданий паспорт громадянина України (ID-картка) на ім`я [PERSON] . 26.04.2024 року заявник звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Покровської селищної ради з заявою про здійснення державної реєстрації належних заявнику речових прав на вищевказану земельну ділянку. 30.04.2024 року державним реєстратором прав на нерухоме майно виконавчого комітету Покровської селищної ради Скляр Ю.С. постановлено рішення про відмову у проведенні реєстраційної дії з підстав наявності розбіжностей у прізвищах заявника - [PERSON] та власника земельної ділянки - [PERSON] . Встановлення факту належності заявнику, [PERSON] , [INFO] , Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], в якому зроблено запис « [PERSON] » - потрібне для реєстрації права власності на земельну ділянку. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заяву підтримав, просив задовольнити. Представник заінтересованої особи Покровської селищної рада Синельниківського (Покровського) району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без участі представника, прохала винести рішення на розсуд суду. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно копії паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого органом №1255 17.12.2018 року, прізвище ім`я по батькові заявника вказано як « [PERSON] » (а. с. 5). Водночас, у державному акті на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданий на підставі рішення сесії Олександрівської сільської Ради народних депутатів №49 від 30.05.2001 року, зазначено, що державний акт серії [NUMBER] на право приватної власності на землю видано громадянину України на ім`я « [PERSON] »(а. с. 8). Частиною 1 статті 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Так, у відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по - батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, в порядку встановленому ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Оцінивши досліджені по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності в їх сукупності, суд приходить до висновку, що державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданий на підставі рішення сесії Олександрівської сільської Ради народних депутатів №49 від 30.05.2001 року на ім`я « [PERSON] » належить [PERSON] , [INFO] . Розбіжності виникли внаслідок довільного перекладу прізвища заявника та технічної помилки. Наявна помилка у написанні прізвища, у вказаному правовстановлюючому документі, перешкоджає заявнику вільно розпоряжатись своєю земельною ділянкою. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved