Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] , через повноважного представника, адвоката Шевчука Ю.А. звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом до Державного підприємства «Український науково-дослідний та проектно-розвідувальний інститут промислової технології» про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 152634,66 грн. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що Наказом по ДП «ДП «Укрндпріпромтехнології»» №11-ос від 04.04.2018р. її прийнято на посаду - начальника в планово-виробничий відділ. Починаючи з грудня 2021 року роботодавцем припинено здійснення виплати заробітної плати. 24.02.2022 року на території України почалась повномасштабна війна у зв`язку з військовою агресією російської федерації. Указом Президента України було запровадження воєнний стан. Саме на такі «форс-мажорні» обставини відповідач і посилався, коли пояснював причини затримки у виплаті заробітної плати позивачці та обіцяв виплатити належну заробітну плату. Отже, позивачка ще тоді правомірно розраховувала на те, що заробітну плату вона отримає і що її право не порушене, тим більше враховуючи той факт, що ДП «Український науково-дослідний та проектно-розвідувальний інститут промислової технології» є державним підприємством та до 14 жовтня 2022 року належало до сфери управління Міністерства енергетики України. На підставі Розпорядження Кабінету Міністрів України «Деякі питання управління об`єктами державної власності» від 14 жовтня 2022 року № 910 - ДП «Український науково-дослідний та проектно-розвідувальний інститут промислової технології» передано, як єдиний майновий комплекс державного підприємства із сфери управління уповноваженого органу до сфери управління Фонду державного майна. Відтак, наприкінці 2022 року підприємство було передано у Фонд державного майна, саме ж підприємство фактично перестало існувати, оскільки, як було виявлено, директора ДП немає, бухгалтерії немає, будь-яку господарську діяльність підприємство перестало вести. Фактично трудові відносини між позивачкою та відповідачем тоді припинились, однак самої процедури звільнення не відбулось, хоча позивачка неодноразово прохала про звільнення з роботи відповідача. У зв`язку з тим що ні директора, ні бухгалтерії вже тоді не було, то й процедуру звільнення здійснити виявилось неможливо. Звідси випливає, що з грудня 2021 року по грудень 2022 року звернення існує заборгованість по виплаті заробітної плати [PERSON] . З початку 2023 року позивачкою вживались заходи та спроби врегулювати питання невиплаченої заробітної плати з відповідачем у досудовому порядк) шляхом переговорів, різного роду, які позитивних результатів не дали. Згідно із довідками форми ОК-% та ОК-7 з грудня 2021 року по грудень 2022 року заборгованість по заробітній платі становить 152634,66 грн. Враховуючи той факт, що підприємство не виплачує заробітну плату, позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою суду від 17 червня 2024 року позовну заяву залишено без руху, а позивачу надано строк на усунення її недоліків. Ухвалою суду від 01 липня 2024 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Позивачу, відповідно до вимог ЦПК, було направлено копію ухвали про відкриття провадження. Заперечень про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження від позивача не надійшло. Відповідачу ДП «Український науково-дослідний та проектно-розвідувальний інститут промислової технології» відповідно до вимог ЦПК України, направлено копію позовної заяви та додатків до неї, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі. Надано строк для подачі заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву з наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від відповідача не надійшло. Відзив на позов не подано. Поштовий конверт з відправленням на адресу відповідача, повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Згідно зі\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Згідно\~зі ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до ч.3\~ст.12 ЦПК України\~\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1\~ст.13 ЦПК України\~\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Приписами\~ст.43 Конституції України\~встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Так, відповідно до ст.\~81\~ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено із трудової книжки позивачки [PERSON] , що вона дійсно з 04.04.2018 року перебувала у трудових відносинах з Державним підприємством «Український науково-дослідний та проектно-розвідувальний інститут промислової технології» та займала посаду начальника планово-виробничого відділу. (а.с.13) Згідно із довідками форми ОК-5 та ОК-7, з грудня 2021 року по грудень 2022 року заборгованість відповідача перед позивачкою по заробітній платі складає 152634,66 грн. (а.с.8-12) Статтею 43 Конституції України закріплено право на працю і заробітну плату, а саме визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом. Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці "Про захист заробітної плати" № 95, ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін "заробітна плата" означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано. Цьому визначенню відповідає поняття заробітної плати, передбачене у частині першій статті 94 КЗпП України. Наведений зміст поняття заробітної плати узгоджується з одним із принципів здійснення трудових правовідносин - відплатність праці, який дістав відображення у пункті 4 частини I Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 3 травня 1996 року, ратифікованої Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, за яким усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень. Частиною 1 ст. 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно зі ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічне положення закріплене у ст. 24 ЗУ «Про оплату праці». Станом на день розгляду справи позивачеві не була виплачена заборгованість по заробітній платі. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі у сумі 152634,66 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Таким чином, на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави сума судового збору у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved