Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] , 04.06.2024 звернувся до суду з позовною заявою в якій просить встановити факт самостійного виховання та утримання ним неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В огрунтування своєї позовної заяви [PERSON] вказує, що він з 2008 по 2015 рік проживав однією сім`єю з відповідачкою [PERSON] .. Під час спільного проживання у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . У 2015 році відповідачка [PERSON] розірвала відносини з позивачем та разом з сином [PERSON] переїхали проживати у Полтавський район. Однак у 2017 році відповідачка йому привезла в с. Василівку малолітнього сина [PERSON] і пояснила, що вона не має змоги утримувати і виховувати сина. Після чого син [PERSON] почав постійно проживати у позивача, навчатись у ОП «Диканська загальноосвітня школа І-ІІІ ступеню». Позивач [PERSON] в позовній заяві вказує, що з 2017 року і по даний час син проживає разом з ним в будинку його батьків по [ADDRESS] . Вихованням, забезпеченням та утриманням дитини з 2017 року займається безпосередньо він. В свою чергу відповідачка [PERSON] з неповнолітнім сином не спілкується, не цікавиться його життям та розвитком, не приймає участі у його вихованні та загалом своїх обов`язків, передбачених ст. 150 СК України не виконує. При цьому, 02.11.2023 його відомості, як батька внесені в Актовий запис про народження дитини. Місця проживання відповідачки [PERSON] достеменно не відомо, оскільки він з нею не спілкується взагалі, а остання не спілкується навіть з їх неповнолітнім сином [PERSON] . Позивач зазначає, що встановлення вказаного факту в судовому порядку необхідно йому, для подальшого виникнення низки цивільних прав для неповнолітнього сина [PERSON] . 12.06.2024 ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області відкрито провадження у справі та призначено таку до підготовчого розгляду. 25.06.2024 третя особа виконавчий комітет Диканської селищної ради надав до суду письмові пояснення у яких просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, окрім іншого вказавши, що факт самостійного виховання і утримання сина встановлюється у рішенні суду при вирішенні спору щодо позбавлення особи батьківських прав у порядку позовного провадження. Третя особа вважає, що вимога позивача є неефективним способом захисту порушених прав, оскільки не сприятиме відновленню прав дитини [PERSON] на належне виховання та утримання від матері, а окрім того не містить будь-яких заходів впливу щодо відповідачки спрямованих на відновлення порушених прав. Заявлені позовні вимоги, враховуючи їх мету з доведенням існування підстав для визнання за позивачем певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з будь якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно з своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами позивача з державою в особі відповідного органу. У разі виникнення спору з об`єктом владних повноважень, зокрема які стосуються порушення прав позивача на отримання соціальних пільг як батька, що самостійно виховує і утримує дитину, останній вправі звернутися до адміністративного суду із позовними вимогами до відповідного уповноваженого органу і певні факти, які мають значення для правильного вирішення спору, підлягають встановленню судом у мотивувальній частині судового рішення. 16.07.2024 ухвалою Диканського районного суду Полтавської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Вказаною ухвалою залучено до участі в розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних позовних вимог [INFO] . В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав вказаних у самій позовній заяві. Крім того, суду пояснив що неповнолітній син [PERSON] проживає разом з ним з того періоду коли почав ходити до другого класу. Сама ж відповідачка [PERSON] жодної допомоги на утримання сина не надає, не цікавиться його здоров`ям, розвитком та успішністю в школі. До дитини не приїзжає, не дзвонить, коштів не надсилає. Саму ж відповідачку позивач [PERSON] бачив у м. Полтава у вересні 2023 та вмовив останню внести його відомості як батька в актовий запис про народження сина. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Нагайник М.Г. пояснив, що із 2017 року дитина неповнолітній [PERSON] проживає разом з батьком, який його виховує та самостійно утримує. Із 2008 по 2015 сторони проживали разом як чоловік та дружина. 31.08.20210 у останніх народився син [PERSON] , в подальшому у 2015 році відповідачка забрала сина та виїхала на постійне місце проживання у м. Полтава. Однак к 2017 році [PERSON] приїхала до позивача додому разом з неповнолітнім сином [PERSON] , якого залишила позивачу аргументуючи це тим, що вона не має змоги утримувати та виховувати сина. Сам же факт самостійного утримання позивачем свого неповнолітнього сина можуть повністю підтвердити свідки. Встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини позивачеві необхідне для того щоб він мав можливість звернутися у соціальні служби для оформлення відповідних соціальних виплат. Крім того, даний спір вплине на обов`язок позивача щодо мобілізації, а саме для реалізації прав позивача передбачених законодавством як особи, яка самостійно виховує дитину згідно Закону "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Представник третьої особи служби у справах дітей Диканської селищної ради та органу опіки та піклування [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що службою був здійснений виїзд за місцем проживання неповнолітнього [PERSON] та його батька [PERSON] .. Спілкуючись з дитиною встановлено, що він з матір`ю не підтримує зв`язку, її номер мобільного телефону він не знає. [PERSON] вказав, що хоче проживати разом з батьком. З приводу емоції щодо мами у дитини не було. Разом з тим допомоги на неповнолітню дитину позивач не отримує. Відповідачка [PERSON] офіційно батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] не позбавлена. Також представниця третьої особи пояснила, що позовні вимоги підтримує та проти їх задоволення не заперечує. Відповідачка [PERSON] неодноразово в судове засідання не з`явилась, конверти, які надсилалися за адресої її місця реєстрації повернуті до суду із відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". 28.08.2024 [PERSON] до суду надіслала заяву в якій вказала про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала. Також в даній заяві відповідачка зазначила, що позивач [PERSON] дійсно з 2017 року самостійно утримує та виховує сина, оскільки у неї з вказаного часу так склались життєві умови, що вона не могла та на даний час не в змозі виховувати та утримувати їхнього з позивачем неповнолітнього сина. [INFO] , як третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог в судове засідання представника не направив. Про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Письмові пояснення щодо позову або ж інші клопотання не надав. В судовому засіданні свідок [PERSON] , якій роз`яснено положення ст. 63 Конституції України, оскільки вона являється матір`ю позивача [PERSON] , суду пояснила, що її онук [PERSON] із другого класу навчання в школі тобто з 2017 року постійно проживає разом з її сином його батьком [PERSON] .. Свідок [PERSON] пояснила, що як народився онук позивач та відповідачка проживали разом у неї дома. Проживши близько пів року, відповідачка [PERSON] поїхала з дитиною. Деякий час, проживаючи з відповідачкою [PERSON] онук навчався у школі в с. Веселівка Полтавської області. Коли [PERSON] перейшов у другий клас мати [PERSON] привезла [PERSON] до батька та сказала, що невзмозі його утримувати, залишивши дитину з батьком. Утриманням онука [PERSON] здійснює її син - батько дитини [PERSON] , який офіційно працевлаштований. Останній купує одяг, сплачує за харчування в школі, дає сину гроші на кишенькові витрати. В той же час відповідачка [PERSON] не цікавиться дитиною та не здійснює його утримання. Де вона наразі проживає вона не знає. Відомо, що в с.Ландарі був батьківський будинок, де відповідачка була зареєстрована, будинок продали, бо батьки померли. Більше їй нічого не відомо. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що вона раніше була сусідкою сім`ї [PERSON] , а на даний час є односельчанкою та знайомою. Їй відомо, що позивач та відповідачка [PERSON] проживали разом по [ADDRESS] . Син позивача та внучки свідка [PERSON] їздять разом в школу, оскільки з кінця 2 класу син позивача постійно проживає разом з батьком. Також свідок [PERSON] суду пояснила, що відповідачка [PERSON] неодноразово залишала дитину, а після того, як дитина почала постійно проживати з батьком позивачем по справі, остання жодного разу не приїздила до дитини. Утриманням та вихованням дитини займається батько та бабуся. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона являється сусідкою позивача. Їй відомо, що сторони проживали разом, потім через деякий час, після народження сина, відповідачка покинула дитину та позивача, з того часу свідок [PERSON] відповідачку [PERSON] не бачила. Із 2 класу дитина постійно проживає із батьком позивачем по справі, який його самостійно виховує та утримує. Також свідок [PERSON] пояснила, що вона працює лаборантом в кабінеті фізики та хімії Диканської ЗОШ, де в свою чергу навчається син позивача [PERSON] . Свідок бачить, як позивач [PERSON] відвідує батьківські збори, матері дитини вона жодного разу не бачила. В судовому засіданні, з дотриманням вимог ст. 232 ЦПК України допитаний неповнолітній свідок [PERSON] , який вказав, що йому на даний час 13 років, він закінчив 7 клас Диканської ЗОШ. Останнього разу бачив матір у м. Полтава, коли вносили записи у свідоцтво про його народження. Пояснив, що він з 2 класу почав ходити у згаданий вище навчальний заклад, та з того часу проживає постійно зі своїм батьком [PERSON] . Неповнолітній [PERSON] , пояснив, що він має банківську картку « [PERSON] », на цю картку йому мати кошти не перераховує, все необхідне йому купує батько. Також дитина пояснила, що він має власний телефон, однак номеру мобільного телефону матері він не знає, оскільки вона йому взагалі не телефонує. Також неповнолітній [PERSON] зазначив, що якби йому мати запропонувала жити з нею, він би відмовився і залишився проживати з батьком. Заслухавши позивача, його представника, представника третьої особи, показання свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. [INFO] народився [PERSON] , як вбачається з належно завіреної копії свідоцтва про народження батьками останнього є [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). З довідки про склад сім`ї від 12.02.2024, виданої Центром надання адміністративних послуг Диканської селищної ради встановлено, що до складу сім`ї [PERSON] .- позивача по справі входить син [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади, місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстровано по [ADDRESS] (а.с14). Неповнолітній [PERSON] являється учнем 7-А класу Опорного закладу «Диканська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Диканської селищної ради Полтавського району Полтавської області». Останній у вказаному навчальному закладі навчається з 2017 року. Дитину виховує батько [PERSON] та бабуся [PERSON] , які відповідально ставляться до виховання та навчання дитини, постійно підтримують зв`язок зі школою та класним керівником, цікавляться успішністю дитини, допомагають у вирішенні проблемних ситуацій. Учень має все необхідне технічне забезпечення для дистанційного навчання (а.с.15). 06.02.2024 рішенням виконавчого комітету Диканської селищної ради №48 затверджено висновок, яким визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] позивачем по справі. Зі змісту вказаного висновку вбачається, що мати відповідачка [PERSON] не проживає разом з дитиною, не бере участі в його вихованні та не утримує його. В той же час адміністрацією навчального закладу відмічається, що батько приділяє увагу вихованню дитини, мати участі у вихованні дитини не приймає. Батько [PERSON] та бабуся [PERSON] приводять на прийом дитину та турбуються про стан здоров`я хлопчика. Батько має доброзичливі відносини з сином. В будинку, де проживає дитини облаштована окрема кімната, в якій є всі необхідні меблі. В будинку є все необхідне для забезпечення життєвих потреб сім`ї. Батьком створені належні умови для проживання дитини, її розвитку та навчання . Позивач [PERSON] має постійне місце роботи та працює на посаді тракториста 6 розряду та має стабільний дохід (а.с.19). 16.07.2024 служба у справах дітей Диканської селищної ради надала висновок щодо розв`язання спору, на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно вказаного висновку вбачається, що сторони деякий час проживали разом як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у сторін [INFO] народився син [PERSON] .. Відомості про батька у актовому записі про народження дитини вказано на підставі ст. 135 СК України. На підставі вказаного [PERSON] мала статус одинокої матері, хоча залишила сина [PERSON] на виховання батькові, а сама веде кочівний спосіб життя. В подальшому відомості [PERSON] як батька були внесені до актового запису про народження дитини. Батьком створені належні умови для проживання, навчання та розвитку дитини. Дитина має облаштовану кімнату з місцем для сну та навчання. [PERSON] забезпечений технічними засобами, зокрема такими як телефон та комп`ютер. З дитиною проведено бесіду щодо участі матері [PERSON] у його вихованні. [PERSON] розповів, що мати з ним не підтримує зв`язок. Навіть не може точно згадати коли останній раз її бачив. Дитина навіть не має її номера телефону. Не допомагає мати і матеріально утримувати сина. Жоден із членів сім`ї не володіє інформацією де на даний час фактично проживає [PERSON] . Згідно зазначеного висновку батько [PERSON] позивач у справі у повній мірі виконує батьківські обов`язки відносно свого сина [PERSON] , [INFO] , а саме створив належні умови для проживання, навчання, розвитку, повністю утримує дитину та забезпечує виховання [PERSON] (а.с.42-43). Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою. Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у справі № 363/214/17-ц від 22.08.2018 р. прийшов до висновку, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до абзацу 5 частини 1 статті 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: жінки та чоловіки, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років. Таким чином, законодавець визначив у абзаці 5 частини 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», гарантований захист дітей віком до 18 років, яких виховують самостійно військовозобов`язані жінки та чоловіки. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки - ч. 2 ст. 3 СК України. Відповідно до ч. 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції ООН про права дитини, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 315 ЦПК України,\~у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту самостійного утримання неповнолітньої дитини надає позивачу, з метою захисту прав та інтересів дитини, наступні права: належним чином особисто здійснювати свої батьківські обов`язки, які покладені на нього ст. 150 СК України та захисту його прав без згоди відповідачки у відповідності до вимог ст. 157 СК України. В зв`язку з тим, що вимога про встановлення факту самостійного виховання фактично пов`язана з виникненням, зміною або припиненням особистих майнових прав батьків дитини, які закріплені в Сімейному кодексі України, такими як право батьків на визначення місця проживання дитини, право матері чи батька на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав у випадку, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, суд вважає, що ця вимога підлягає розгляду в порядку позовного провадження. З огляду на вказане суд відхиляє доводи третьої особи виконавчого комітету Диканської селищної ради, які викладені у письмових поясненнях. Враховуючи викладене, а також те, що позивач має матеріальну можливість для утримання дитини, має постійне місце роботи, створив для сина належні побутові умови для проживання, забезпечив йому належне медичне обслуговування, займається його вихованням та утриманням без участі матері, те, що дитина проживає постійно з батьком більше 5 років, оскільки мати проживає в іншому населеному пункті, своє місце проживання не повідомляє, у вихованні та утриманні участі неповнолітнього сина [PERSON] не приймає, тому виходячи із якнайкращого забезпечення інтересів дитини, беручи до уваги її неповнолітній вік, а також те, що дитина проживає з позивачем у звичних для неї умовах, ставлення матері, яка не заперечує, що саме батько самостійно займається вихованням сина, а отже\~дитину до досягнення повноліття не можна позбавити єдиного піклувальника,\~суд приходить до висновку про необхідність встановлення факту\~самостійного виховання дитини батьком, який знайшов своє підтвердження під час розгляду справи по суті та відповідає інтересам неповнолітньої дитини та позивача. Таким чином із урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved