Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

МТСБУ, від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Гусєв П.В., звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] завдану шкоду в порядку регресу в сумі 61795,61 грн, судові витрати в сумі 3028,00 грн просять покласти на відповідача. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.11.2021 року в м. Харків по вул. Ньютона, 121А, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ», р/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Subaru», р/н [NUMBER] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.12.2021 у справі №641/9098/21 винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди було визнано саме водія транспортного засобу «ВАЗ», р/н [NUMBER] , [PERSON] та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. На дату ДТП, відповідач не мав полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та не повідомив про його наявність. За результатами оцінки пошкодженого транспортного засобу «Subaru», р/н [NUMBER] , було складено Звіт № 1353 про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу від 24.12.2021 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку заподіяного власнику вказаного транспортного засобу становить 60 072,79 грн без урахування ПДВ. Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування на користь потерпілої особи у розмірі 60 072,79 грн. З метою визначення розміру матеріального збитку Моторне (транспортне) страхове бюро України понесло витрати у розмірі 1\~722,82 грн. У зв`язку з тим, що МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», законодавства України та свого Статуту просять задовольнити позов та стягнути з відповідача, суму понесених витрат в розмірі 61 795,61 грн. Ухвалою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 22 квітня 2024 року вказана цивільна справа передана до Фрунзенського районного суду м.Харкова для розгляду за підсудністю. Ухвалою Фрунзенського районного\~суду м.Харкова від 15\~травня 2024 року відкрито провадження по справі. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Представник позивача Гусєв П.В., який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив суд проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, позов підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей з Реєстру територіальної громади міста Харкова, отриманих судом відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, які повернулись на адресу суду. Причини неявки відповідач суду не повідомив, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Відповідач в установлений ч. 7 ст.\~178\~ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Постановою Комінтернівського районного\~суду м.\~Харкова від\~21.12.2021\~року (справа\~№ 641/9098/21, провадження №3/641/3479/2021) встановлено, що [PERSON] , 17.11.2021 року о 08 год. 45 хв. у м. Харкові по вул. Ньютона в районі будинку № 121А, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21099, д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем Subaru Outback, д.н.з. [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку, в результаті чого завдав механічні пошкодження транспортним засобам з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 11.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.. Внаслідок вказаних подій [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124\~КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти\~неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн та стягнуто судовий збір в розмірі 454,00 грн на користь держави (а.с.7). Згідно з ч.ч. 4, 6 ст.\~82\~ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль марки «Subaru», модель «Outback», д.н.з. [NUMBER] , на момент ДТП, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , перебував у праві власності [PERSON] , [INFO] , який мала поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних заходів № АТ/1521240, строком дії з 16.09.2021 року до 15.09.2022 року включно (а.с. 7,12). Згідно інформації, наданої позивачем, на момент ДТП 17.11.2021 року транспортний засіб з номером 09088ХВ, під був під керуванням [PERSON] полісу внутрішнього страхування не мав (а.с. 6). Відповідно до звіту № 1353 з визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників автомобіля, складеного 24.12.2021 року зроблено висновок, що ринкова вартість автомобіля SUBARU ОUТВАСK, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] , 2008 року виготовлення, пошкодженого у наслідок ДТП 17.11.2021 року, до настання пошкоджень складає 273211,47 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля SUBARU OUТВАСK, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузову Ј [NUMBER] , 2008 року виготовлення, пошкодженого у наслідок ДТП 17.11.2021 року складає 142387,24 гривні без урахування ПДВ на складові частини які підлягають заміні під час проведення ремонтних робіт. Коефіцієнт фізичного зносу складників автомобіля що підлягають заміні під час проведення ремонту приймається таким, що дорівнює 0,70. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників автомобіля SUBARU ОUТВАСK, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] , 2008 року виготовлення, пошкодженого у наслідок ДТП 17.11.2021 року складає 60072,79 гривні, без урахування ПДВ на складові частини які підлягають заміні під час проведення ремонтних робіт. Окрім того, складено ремонтну калькуляцію № 1353/21, відповідно до якої вартість ремонту складає 142387,24 грн; складено аркуш перевірки даних № 1353/21; складено протокол огляду КТЗ № 1353; складено фототаблицю, долучено матеріали дослідження (а.с. 13-35). Моторне (транспортне) страхове бюро України визнало дорожньо-транспортну пригоду, зазначену у даному рішенні суду, страховим випадком та виплатило на користь власника автомобіля «Subaru Оuтвасk», р.н. [NUMBER] , - [PERSON] , суму страхового відшкодування у розмірі 60072,79 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 819014 від 21.04.2021 року (а.с. 39). Окрім того, позивачем здійснені витрат пов`язані з встановленням розміру збитків, розглядом справиу розмірі 1722,82 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 817901 від 15.03.2021 року, за якою МТСБУ на рахунок ФОП [PERSON] здійснено оплату за послугу аваркома (експерта) по справі №81383, згідно рах.№710 від 24.12.2021 року, т.з. [NUMBER] ) (а.с. 38). Статтею 22\~ЦК України передбачено право особи на відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Так, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Такими збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IVвід 1 липня 2004 року (далі - Закон №1961-IV) регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7\~статті 1 Закону № 1961-IV). За вимогами\~статті 3 Закону №1961-IV\~обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Відповідно до ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Відомостей про те, що відповідач на момент дорожньо-транспортної пригоди виконав вимогу Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та мав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів у матеріалах справи відсутні. Відповідно до статті 6 Закону №1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з п. 17.1. ст.17\~Закону №1961-IV страховики зобов`язані укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір «Зелена картка») відповідно до цього\~Закону\~та чинного законодавства України. Пунктом 17.2. ст.17\~Закону №1961-IV зазначено, що поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є документом, технічний опис, зразки, порядок замовлення, організації постачання якого затверджуються Уповноваженим органом за поданням МТСБУ. Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону №1961-IV у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За положеннями\~ст.29 Закону №1961-IV\~у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно ст. 39 Закону №1961-IV моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту. Відповідно до підпункту «а» пункту 41.1. статті 41 Закону №1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до пункту 41.4.\~статті 41 Закону №1961-IV МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди, а також банківських витрат МТСБУ при здійсненні регламентних виплат. Таким чином, у МТСБУ має правові підстави для відшкодування з винної особи понесених витрат, які були пов`язані з розглядом страхового випадку, що узгоджується з позиціями Верховного Суду, зокрема, у постанові від 19.10.2021 року по справі № 646/6469/21. Згідно зі\~статтею 27\~Закону України\~«Про страхування» та статтею 993 ЦК України\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно ст. 38.2.1 Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності\~власників наземних\~транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. За ч.\~1\~ст.\~1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.\~1187\~ЦК України\~шкода,\~завдана джерелом\~підвищеної небезпеки,\~відшкодовується особою,\~яка на\~відповідній правовій\~підставі (право\~власності,\~інше речове\~право,\~договір підряду,\~оренди тощо)\~володіє транспортним\~засобом,\~механізмом,\~іншим об`єктом,\~використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно ч. 1 ст.\~1191\~ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За змістом вимог ч.ч. 2, 3 ст.\~22, ст.\~1166, ч. 2 ст.\~1192 ЦК України\~розмір реальних збитків не може бути меншим реальної вартості робіт виконаних або таких, які особа, яка зазнала збитків, мусить виконати з метою відновлення пошкодженої речі, що відповідає загальному правилу відшкодування збитків в повному обсязі. МТСБУ зобов`язане відшкодувати завдану шкоду з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу на складові частини відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тоді як особа, винна в ДТП, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і регламентною виплатою. Відповідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини. У постанові від 03.12.2018 року по справі № 2а-10503/09/1570 ВС вказав, що преюдиція це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню (п. 49). Для спростування преюдиційних обставин учасник справи, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, в загальному порядку за правилами визначеними процесуальним законодавством (п.51). Вина [PERSON] встановлена постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2021 року у\~справі № 641/9098/21 (провадження №3/641/3479/2021), яка набрала законної сили 01.01.2022 року. Доказів на спростування преюдиційних обставин суду не надано. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення з відповідача відшкодування витрат в порядку регресу підлягають задоволенню, а з відповідача [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України підлягає стягненню 61795,61 грн. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Питання про стягнення судових витрат по сплаті судового збору, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved