Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

20.02.2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Городненської сільської ради Болградського району Одеської області та просить постановити судове рішення, яким визнати за нею право на земельну частку (пай) площею 1,54 умовних кадастрових гектарів з земель КСП "8 Березня" с.Городнє Болградського району, яка розташована на території Городненської сільської ради Болградського району Одеської області. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Болградського районного суду від 27 березня 2001 року (справа №2-75/2001) за [PERSON] визнано право власності на земельний пай, як за членом КСП «8 Березня» Болградського району. Після її смерті спадщину, в тому числі право на земельну частку (пай) успадкували в рівних частках чоловік померлої - [PERSON] та син [PERSON] , 1962 року народження. Кожний з них успадкував по 1/2 частині, але нотаріально факт прийняття спадщини не оформили. [INFO] помер [PERSON] та його спадкоємець першої черги за законом - син померлого [PERSON] успадкував іншу частину в розмірі 1/2 частини від вищевказаного права. [INFO] помер [PERSON] та після його смерті відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай), яка була йому виділена після смерті матері [PERSON] в натурі на місцевості у 2001 році землевпорядником Мінковським С.І. за рішенням Болградського районного суду від 2001 року. Спадкодавцем [PERSON] за життя не було отримано свідоцтва про право на земельну частку (пай). Вона, позивач, є спадкоємцем після смерті [PERSON] , яка прийняла спадщину у встановленому законом порядку, але нотаріально факту прийняття спадщини оформити не може у зв`язку з тим, що процес приватизації землі розпочинався з передачі її у власність колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарським кооперативам, створеним на базі колишніх колгоспів, радгоспів та інших державних підприємств на підставі державного акту на право приватної власності на землю з доданим до нього списком осіб, які мали право на одержання своєї частки землі; а основним документом є сертифікат, що посвідчує право на земельну частку пай. Відмова нотаріуса в оформленні спадкових прав позивача, стала приводом для звернення до суду за цими позовними вимогами. Ухвалою судді від 29.02.2024 року відкрито загальне позовне провадження та справу призначено до підготовчого розгляду. Позивачка [PERSON] в позовній заяві просить розглядати справу у її відсутності (а.с.2 на звороті). Відповідач в особі голови Городненської сільської ради Болградського району Одеської області - Богоєва М. до суду не з`явився, надав на електрону пошту суду заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, позов визнав в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05 червня 1995 року, виданого Городненською сільською радою Болградського району Одеської області на підставі актового запису №52, [PERSON] , померла [INFO] (а.с.28 на звороті). На момент її смерті діяли вимоги ЦК УРСР. Згідно зі ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ч.2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини ч.1 ст. 549 ЦК УРСР. Спадкоємцями після смерті [PERSON] відповідно до ст.549 ЦК Української РСР за законом першої черги є: - [PERSON] - син померлої, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Городненською сільською радою Новоіванівського району Одеської області на підставі актового запису №71 від 30.05.1962 року, відповідно до якого російською мовою « [PERSON] » зазначена його матір`ю (а.с.33 на звороті); - [PERSON] - чоловік померлої, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого повторно 16.03.1974 року Городненською сільською радою Болградського району Одеської області на підставі актового запису №14 від 20.10.1944 року, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] , уклали шлюб та прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на мові оригіналу « [PERSON] » (а.с.34 на звороті). Спадкоємці прийняли спадщину фактичним вступом в управління або володіння спадковим майном, відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР, що підтверджується довідкою Городненської сільської ради Болградського району №1200 від 27.09.2021 року (а.с.11), а також інформаційними довідками зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину; заповіти/спадкові договори) №63291948 та 63291811, сформованих [PERSON] 26.01.2021 року, які містяться в матеріалах спадкової справи №16/2021, про відсутність інформації в реєстрі щодо заведеної спадкової справи та виданих свідоцтв після смерті [PERSON] , а також заповітів (а.с.30). Спадщина розподілилася між спадкоємцями порівну, тобто за кожним спадкоємцем по 1/2 частині. Так, вже після смерті матері, [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на земельний пай у землях, які перебували у колективній власності КСП «8 Березня» Болградського району Одеської області, за його матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , як за членом цього КСП. Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 27 березня 2001 року по справі №2-75/2001 було встановлено, що [PERSON] була членом колгоспу ім.8 Березня з 28 липня 1968 року, працювала в колгоспі, з 1977 року була колгоспним пенсіонером. Померла [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина, та позивач по цій справі був її спадкоємцем. Також було встановлено, що [PERSON] була членом колгоспу ім. Карла Маркса , який 12 листопада 1992 року був реорганізований в КСП «8 Березня». Судом у даній справі встановлено, що [PERSON] помилково не була включена до списків, чим було порушено її право на земельний пай (а.с.15). Цім рішенням суду [PERSON] було поновлено строк для звернення до суду з позовом; визнано за [PERSON] право власності на земельний пай як за членом КСП «8 Березня» Болградського району Одеської області та зобов`язано Болградську районну державну адміністрацію виписати на ім`я [PERSON] сертифікат на право на земельний пай, тобто це рішення є документом, що підтверджує право [PERSON] на земельну частку (пай) у землях колективної власності. На момент ухвалення рішення від 27 березня 2001 року, [PERSON] вже померла (а.с.28 на звороті), що також було встановлено судом. Відповідно до вимог ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На підставі цього рішення суду, [PERSON] начальником Болградського районного відділу земельних ресурсів Гетман А.К. була видана довідка за №578 від 07 червня 2001 року, для переоформлення за ним в порядку спадкування після смерті матері - [PERSON] , права на земельний пай в розмірі 1,54 умовних кадастрових га, вартістю 6 727 грн., із земель КСП «8 Березня» с.Городнє Болградського району Одеської області (а.с.16), але [PERSON] так й не переоформив право на земельний пай, доказів протилежного суду не надано. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року № 720/95, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Пунктом 17 Розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України, який набрав чинності в 2002 році передбачено, що відповідно до формулювань Указу Президента України від 08 серпня 1993 року № 720/95 слід розуміти, що сертифікат на право на земельну частку (пай) має не правовстановлююче, а правопосвідчувальне значення, тобто право на земельну частку (пай) виникає у члена господарства з моменту виникнення відповідного права колективної власності на земельну ділянку (пай) та існує незалежно від його посвідчення сертифікатом. Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-VІ (надалі Закон) визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками. Статтею 1 Закону визначено коло осіб, які мають право на земельну частку (пай), а саме: - колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; - громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом… Також ч.3 ст.1 цього ж Закону передбачено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно зі ст.2 Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Частиною другою цієї статті визначено, що документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) в разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього - додатка до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку». Також суд враховує позицію Верховного Суду від 29.09.2021 року № 181/257/19 де зазначається, що: «згідно з вимогами статей 22, 23 ЗК України та зазначеного Указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в числі членів колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акта. Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом колективного сільськогосподарського підприємства на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. На момент смерті [PERSON] до складу спадщини не входило право на земельну частку (пай) у землях колективної власності, але судом було визнано таке її право, тому суд вважає доведеним той факт, що до спадщини увійшло право на земельний пай як за членом КСП «Березня», та розподілилося порівну між спадкоємцями, а саме по 1/2 частки. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24 вересня 2004 року, виданого Городненською сільською радою Болградського району Одеської області на підставі актового запису №78 від 24 вересня 2004 року, [PERSON] , помер [INFO] (а.с.26). Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України його спадкоємцем за законом першої черги є син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, що вже досліджувалося судом.Спадщину син прийняв фактом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини відповідно до ст. 1268 ч.3 ЦК України, що підтверджується довідкою Городненської сільської ради вих.№247 від 19.11.2020 (а.с.27 на звороті), а також інформаційними довідками зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину; заповіти/спадкові договори) №63292026 та 63292040, сформованих [PERSON] 26.01.2021 року, які містяться в матеріалах спадкової справи №16/2021, про відсутність інформації в реєстрі щодо заведеної спадкової справи та виданих свідоцтв після смерті [PERSON] , а також заповітів (а.с.32). Тобто до [PERSON] перейшла 1/2 частина права на земельну частку (пай) після смерті батька, та йому вже стало належати усе право, яке за життя він так й не реалізував, хоча на його ім`я була видана довідка відділу земельних ресурсів для переоформлення земельного паю (а.с.16). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18 лютого 2011 року, виданого виконавчим комітетом Городненської сільської ради Болградського району Одеської області на підставі актового запису №10 від 18 лютого 2011 року, [PERSON] , помер [INFO] (а.с.8). Позивач по справі доводиться дружиною спадкодавця, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 18 листопада 1984 року Городненською сільською радою Болградського району Одеської області, на підставі актового запису №35 від 18 листопада 1984 року (а.с.9); тобто відповідно до ст. 1261 ЦК вона позивач являється спадкоємцем за законом першої черги, яка прийняла спадщину фактом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини відповідно до ст.1268 ч.3 ЦК України, що підтверджується довідкою Городненської сільської ради вих.№146 від 15.02.2024 (а.с.13) та матеріалами спадкової справи №16/2021, що була заведена приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Агбун М.І. за заявою позивача №39 від 26.01.2021 року (а.с.25-46). [PERSON] 16 лютого 2021 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] на право на земельну частку (пай) у землях колективної власності КСП «8 Березня» в с.Городнє Болградського району, яке належало померлому на підставі сертифікату серії ОД №0195002, виданого Болградською райдержадміністрацією 11 квітня 1997 року, свідоцтво зареєстровано в реєстрі за №241 (а.с.45), а ось у видачі їй свідоцтва на право на спадщину на земельну частку (пай), що належала померлій [INFO] [PERSON] , спадщину після якої фактично прийняв але не оформив [PERSON] , позивачці було відмовлено, що підтверджується постановою приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Агбун М.І. №12102.31 від 18 лютого 2021 року (а.с.18). Підставою для відмови стало те, що процес приватизації землі розпочинався з передачі її у власність колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарським кооперативам, акціонерним товариствам, створеним на базі колишніх колгоспів, радгоспів та інших державних підприємств на підставі державного акту на право приватної власності на землю з доданим до нього списком осіб, які мали право на одержання своєї частки землі. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною адміністрацією. В рішенні суду вказано, що на ім`я [PERSON] , що померла [INFO] , необхідно було отримати сертифікат на земельну частку (пай). Інших спадкоємців після смерті [PERSON] судом не встановлено. На підставі ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Нормою ч.ч. 1,3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв її. Також ч.2 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. На підставі вище встановленого суд вважає за можливим визнати за позивачем право на земельну частку (пай) у землях колективної власності в порядку спадкування після смерті чоловіка. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст.82 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved