Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

[PERSON] (місце реєстрації: [ADDRESS] ) та [PERSON] (місце реєстрації: [ADDRESS] ) звернулися до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] (місце реєстрації: [ADDRESS] ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої пожежою. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 25.01.2022 року у квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] виникла пожежа. Причиною пожежі позивачі вважають те, що відповідач встановив в коридорі своєї квартири нагрівальний пристрій «буржуйку», при цьому не обладнавши належним чином витяжну трубу, яка під час використання нагрілася, що в результаті призвело до займання дерев`яного перекриття даху та квартири позивачів. Добровільно відшкодовувати збитки, спричинені пожежею, відповідач відмовляється, у зв`язку з чим позивачі звернулися до суду. Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03.04.2023 року позовну заяву залишено без руху із наданням позивачам строку на усунення її недоліків. Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07.04.2023 року після усунення недоліків дану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено судове засідання. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07.07.2023 року було зупинено провадження у справі у зв`язку з призначенням пожежно-технічної експертизи. 13.02.2024 року від Дніпровського НДІСЕ надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи, у зв`язку із звільненням експерта [PERSON] , якому було доручено проведення експертизи по даній цивільній справі та відсутністю у штаті Дніпро НДІСЕ інших фахівців за експертною спеціальністю 10.8. Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20.02.2024 року поновлено провадження у справі. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04.03.2024 року було зупинено провадження у справі у зв`язку з призначенням пожежно-технічної експертизи у Харківському НДЕКЦ МВС України. 23.07.2024 року від Харківського НДЕКЦ надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи, оскільки впродовж сорока п`яти календарних днів заявлене судовим експертом клопотання про надання додаткових матеріалів не було задоволено, що унеможливлює проведення судової експертизи та надання висновку експерта. Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.07..2024 року поновлено провадження у справі. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13.08.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник підтримали позов та просили задовольнити у повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції за адресою його місця проживання. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Заслухавши думку позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 20.10.2003 року виданого Агрофірмою «НАУКОВА» згідно з розпорядженням (наказом) №189 від 17.10.2003 року. Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1811384 від 24.10.2003 року, квартира за адресою: [ADDRESS] зареєстрована комунальним підприємством «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» в Єдиному Реєстрі прав власності за №3169621. 20.11.2020 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », про що зроблено актовий запис №1175, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). 25.01.2022 року о 10 год 26 хв у квартирі [ADDRESS] було виявлено пожежу, відповідно до акту про пожежу складеного комісією у складі провідного інспектора ВЗНС ДРУ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області лейтенанта служби ЦЗ Кушилюк Г.Ю., начальника караулу 8 ДПРЧ | ДПРЗ капітана служби ЦЗ Крисенка Р. та представника поліції ВП №9 Іващенко Д.В. Згідно звіту про причину виникнення пожежі встановлено, що пошкоджено дах будинку, перекриття та домашні речі в житловій кімнаті на загальній площі 80 м. На основі результатів огляду визначено осередок пожежі, який знаходився в квартирі [ADDRESS] в кімнаті. Причина пожежі, яка сталася 25.01.2022 року в житловому будинку барачного типу, ймовірно виникла від короткого замикання електромережі. Відповідно до розділу «встановлення причини пожежі» причина пожежі є версією, тобто припущенням щодо обставин розвитку подій. Інспектором СРПП ВП №9 майором поліції [PERSON] було складено висновок, погоджений начальником СРПП ВП №9 підполковником поліції [PERSON] та затверджений начальником відділення поліції №9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області підполковником поліції Фесенко В., відповідно до якого в події пожежі від 25.01.2022 року відсутній склад злочину, у взаємовідносинах які виникли мі заявницею [PERSON] та гр. [PERSON] вбачаються цивільно-правові відносини які не відносяться до компетенції поліції і згідно чинного законодавства вирішуються в суді. За результатами будівельно-технічного дослідження, проведеного за заявою [PERSON] від 29.06.2022 року, складено висновок експертного будівельно-технічного дослідження від 24.01.2023 року №ЕД-19/104-22/17814-БТ, відповідно до якого вартість відновлюваних будівельних робіт по об?єкту домоволодіння [ADDRESS] , внаслідок пошкодження пожежею з урахуванням протоколу місця події на дату 25.01.22 року, складає 269 448,56 грн з урахуванням ПДВ, у тому числі ПДВ складає 44 908,09 грн. Вартість відновлюваних будівельних робіт без урахування ПДВ складає 224 540,47 грн. Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного. Положеннями ч. 6 ст. 55 Кодексу цивільного захисту України визначено, що обов`язок із забезпечення пожежної безпеки в житлових приміщеннях державного, комунального, громадського житлового фондів, фонду житлово-будівельних кооперативів та об`єднань співвласників багатоквартирних будинків, житлових приміщеннях приватного житлового фонду та інших спорудах, приватних житлових будинках садибного типу, дачних і садових будинках з господарськими спорудами та будівлями покладається на їхніх власників (співвласників), користувачів або наймачів, якщо це обумовлено договором найму. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. У відповідності\~до ст.\~50\~ЦПК України,\~позов може\~бути пред`явлений\~спільно кількома\~позивачами або\~до кількох\~відповідачів.\~Кожен із\~позивачів або\~відповідачів щодо\~другої сторони\~діє в\~цивільному процесі\~самостійно. Участь\~у справі\~кількох позивачів\~і (або)\~відповідачів (процесуальна\~співучасть)\~допускається,\~якщо: 1)\~предметом спору\~є спільні\~права чи\~обов`язки кількох\~позивачів або\~відповідачів; 2)\~права та\~обов`язки кількох\~позивачів чи\~відповідачів виникли\~з однієї\~підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частиною другою статті 22 ЦК України передбачено, що збитками є : втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, як би її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 ЦК України, якою передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. У пункті 2 постанови Пленум Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» судам роз`яснено, що\~розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Аналогічний правовий висновок також міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 28 серпня 2019 року у справі № 638/20603/16. Також відповідно до\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Складовими елементами загальних підстав для відшкодування моральної шкоди є: власне шкода, тобто наявність втрат у немайновій сфері потерпілої особи; протиправне діяння особи, котра її завдала; причинний зв`язок між ними; вина заподіювача шкоди. Перераховані складові фактичної підстави для відповідальності за заподіяння моральної шкоди є колом тих обставин, які повинні бути встановлені судом. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Умовою відповідальності є неправомірне рішення, дія чи бездіяльність, внаслідок яких завдано моральну шкоду. Зобов`язання відшкодувати моральну (немайнову) шкоду виникає лише за умови, що вказана шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності). За загальним правилом, зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає з вини відповідача. Відповідальність без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. До компетенції суду віднесені питання встановлення факту настання негативних наслідків у немайновій сфері та визначення справедливого розміру грошового відшкодування моральної шкоди. Суд також враховує характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також інші обставини, які мають істотне значення. Деліктна відповідальність\~за загальним\~правилом настає\~лише за\~наявності вини\~заподіювача шкоди.При цьому саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Позивачі обґрунтовують свої позовні вимоги тим, що відповідач в порушення вимог Правил пожежної безпеки в Україні, встановив у коридорі своєї квартири нагрівальний пристрій «буржуйку», не обладнавши при цьому належним чином витяжну трубу, що призвело до займання дерев`яного перекриття даху, а в подальшому і квартири позивачів. Тобто внаслідок бездіяльності відповідача щодо забезпечення пожежної безпеки у належній йому квартирі, було завдано шкоду майну позивачів. При цьому суд критично ставиться до вищевказаних обґрунтувань, оскільки в матеріалах справи наявний лише акт про пожежу та звіт про причину виникнення пожежі, з якого вбачається, що пожежа, яка сталася 25.01.2022 року в житловому будинку барачного типу, ймовірно виникла від короткого замикання електромережі. Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дії відповідача були неправомірними або його вина виражається у бездіяльності внаслідок невиконання вимог Правил пожежної безпеки в Україні, а також наявності причинного зв`язку між його діями/бездіяльністю та заподіяною позивачам шкодою, суду надано не було. Також суд звертає увагу на те, що за клопотанням позивача судом була призначена пожежно-технічна експертиза, на вирішення якої було поставлене, зокрема, питання щодо безпосередньої причини виникнення пожежі та чи є причинно-наслідковий зв`язок між причиною виникнення пожежі та недотриманням вимог пожежної безпеки. Дана експертиза не була проведена, оскільки експертам не були надані документи, зазначені у клопотанні від 15.05.2024 року. У судовому засіданні позивачка [PERSON] зазначила, що у неї відсутні документи, які необхідні були для проведення експертизи. При цьому на питання головуючого чи зверталася вона або її представник із запитом щодо надання необхідних документів, позивачка відповіла, що письмово не зверталася. Згідно ч.\~1,\~2\~ст.\~76\~ЦПК України,\~доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: 1)\~письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; 2)\~висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі викладеного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши оцінку кожному доказу окремо, суд доходить висновку, що позовна заява є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed