Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

Позивач акціонерне товариство «Комерційний банк «Глобус», через свого представника адвоката Прохоренка Валерія Петровича, звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява обґрунтована тим, що 09.11.2018 року між ПАТ «Комерційний банк «Глобус», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «Комерційний банк «Глобус», та [PERSON] укладено Договір на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки шляхом подачі заяви-анкети та приєднання до вказаного Договору, відповідно до умов якого Банком відкрито Позичальнику картковий рахунок за програмою кредитування овердрафт «Запасочка» та встановлено ліміт дозволеного овердрафту. Зазначає, що відповідачем не виконано умови Договору, внаслідок чого виникла заборгованість за Договором, яка станом на 01.05.2024 року складає 23 793,93 грн., в тому числі 11 398,29 грн. простроченої заборгованості по кредиту та 12 395,64 грн. простроченої заборгованості по процентам, які позивач просить стягнути з відповідача разом із сумою судових витрат, які складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але надав до суду письмову заяву, в якій просив про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка, будучи належним чином, у відповідності до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України, повідомленою про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явилася, про причини неявки не повідомляла, будь-яких заяв чи клопотань не подавала, правом надання відзиву не скористалася. У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, представник позивача не заперечував проти такого порядку вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 09.11.2018 року [PERSON] звернулася до ПАТ «КБ «Глобус» із заявою-анкетою на приєднання до Договору на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки АТ «КБ Глобус» для фізичних осіб (далі Договір). Відповідно до умов Договору Банком відкрито Позичальнику картковий рахунок за програмою кредитування овердрафт «Запасочка» та встановлено ліміт дозволеного овердрафту на наступних умовах: сума ліміту овердрафту 10000,00 грн., максимальна сума ліміту дозволеного овердрафту 100\~000,00 грн., строк дії ліміту овердрафту 12 місяців з 09.11.2018 року по 07.11.2019 року, фіксована процентна ставка у разі непогашення кредитної заборгованості у пільговий період кредитування (річних) 42%. Згідно із заявою-анкетою, Позичальник доручив Банку після закінчення строку дії дозволеного овердрафту, продовжувати такий строк на кожні наступні 12 місяців на умовах, визначених Договором. Відповідно до п. 1.1.20 Договору, овердрафт це кредит, який надається Банком Клієнту в разі перевищення суми операції держателем ПК залишку коштів на рахунку та в інших випадках, визначених цим Договором. Відповідно до п.п. 1.1.9 та 1.1.19 Договору, дозволений овердрафт це кредит, який надається Банком Клієнту в межах ліміту дозволеного овердрафту в разі перевищення суми операції держателем платіжної картки залишків коштів на рахунку та в інших випадках, визначених цим Договором. Відповідно до п. 4.2.1 Договору, Проценти за користування овердрафтом нараховуються за фактичний строк користування кредитними коштами, виходячи із щоденного підсумкового залишку заборгованості на рахунку в розмірі процентної ставки, зазначеної в Тарифах. Відповідно до п. 4.7.3 Договору, Клієнт зобов`язаний повернути заборгованість за дозволеним овердрафтом в межах строку дії ліміту дозволеного овердрафту, зазначеного в п. 4.1.9 Договору, а заборгованість за недозволеним овердрафтом в день її виникнення. Відповідно до п. 4.7.4 Договору, за користування неповернутою в строк сумою дозволеного овердрафту та/або непогашення в строк суми обов`язкового щомісячного платежу та процентів за користування Лімітом дозволеного овердрафту, клієнт зобов`язаний сплачувати проценти та штрафи відповідно до умов цього Договору та тарифів банку. Згідно ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ч.ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За правилом ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З наданого позивачем розрахунку заборгованості та виписки по рахунку вбачається, що відповідач отримував кредитні кошти від позивача, а також частково проводив повернення зазначених коштів, що також вказує на наявність кредитних правовідносин між АТ «КБ «Глобус» та відповідачем. Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість по тілу кредиту, який отримав відповідач від АТ «КБ «Глобус», станом на 01.05.2024 року складає 11398,29 грн. Оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, частково здійснював погашення заборгованості за кредитним договором та не надав суду доказів відсутності заборгованості по отриманим кредитним коштам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «КБ «Глобус» в частині стягнення вищевказаної заборгованості за тілом кредиту підлягають задоволенню. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як видно із досліджених судом доказів, відповідачем вчасно не сплачувалися відсотки за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим у нього виникла прострочена заборгованість за відсотками у сумі 12 395,64 грн., яка теж підлягає задоволенню. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд вважає за необхідне зазначити наступне. 10 червня 2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 820/479/18, дійшов висновку про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У іншій\~ постанові\~у справі\~№ 922/3812/19\~від 09\~грудня 2021\~року Верховний\~Суд зробив\~висновок, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною,\~суди мають\~виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст.\~30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».\~У разі відсутності у тексті договору\~таких умов\~(пунктів)\~щодо порядку\~обчислення,\~форми та\~ціни послуг,\~що надаються\~адвокатом,\~суди, в залежності\~від конкретних\~обставин справи,\~інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право\~відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Суд також враховує позицію Верховного Суду\~викладену у\~постановах Верховного Суду у\~справі №\~905/1795/18\~від 07\~листопада 2019\~року та\~у справі №922/2685/19 від 08 квітня 2020 року, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved