Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-19 00:00:00

22.01.2024 [PERSON] , місце проживання за адресою: [ADDRESS] , звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] , місце проживання за адресою: [ADDRESS] , про зміну способу стягнення аліментів,\~в якій\~просить змінити\~призначений за\~рішенням Шевченківського\~районного суду\~м.\~Львова від\~17.01.2013\~року по\~справі №1328/9821/12\~спосіб стягнення\~аліментів,\~який підлягав\~стягненню з\~ [PERSON] в\~користь [PERSON] \~на утримання\~неповнолітніх дітей:\~доньки -\~ [PERSON] , [INFO] ,\~та доньки\~-\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , щомісячно по 500 (п`ятсот) гривень на кожну дитину, починаючи з 04.12.2012 року до досягнення старшою дитиною повноліття, та ухвалити рішення суду, яким стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та доньки - [PERSON] , [INFO] , 1/3 частини від всіх видів доходів та заробітку щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня вступу рішення в законну силу. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 17.01.2013 року Шевченківським районним судом м. Львова ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , щомісячно по 500 (п`ятсот) гривень на кожну дитину, починаючи з 04.12.2012 року до досягнення старшою дитиною повноліття. Позивач зазначає, що у неї змінився сімейний стан, шлюб між нею та відповідачем розірвано. Укладено новий шлюб з [PERSON] , внаслідок чого у позивача змінено прізвище. Зазначає, що у зв`язку збройною агресією РФ проти України, введенням в державі воєнного стану вона втратила роботу, матеріальне становище значно погіршилось, зменшились її доходи й відповідно погіршилось фінансове становище сім`ї. Постійного доходу немає. В зв`язку з економічною кризою в державі та значним зростанням цін на продукти харчування та промислові товари значно зросли витрати на утримання дітей. Відповідач не приймає належної участі в утриманні дітей, крім регулярної сплати аліментів, іншої матеріальної допомоги на дітей не надає. На даний момент суму аліментів збільшено самостійно державним виконавцем до мінімального гарантованого розміру, тобто 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач є працездатною особою, інвалідом не являється, інших дітей на утриманні немає. У зв`язку з чим, вона звернулась до суду з позовною заявою про зміну розміру та способу стягнення аліментів. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 25.01.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду (а.с.18). 28.02.2024 відповідачем подано відзив на позовну заяву про зміну способу стягнення аліментів у справі №466/641/21, в якому просить зупинити провадження у справі до припинення його перебування у складі Збройних Сил України, та відмовити у задоволенні позову. Інтереси відповідача [PERSON] в судовому засіданні 12.06.2024 року представляв адвокат Семенина В.М., згідно Ордеру №1281922 від 15.05.2024р.(а.с.58) Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 12.06.2024 року у зупиненні провадження у справі було відмовлено.(а.с.77,86) В подальші судові засідання представник відповідача не з"являвся, заявивши судді відвід у розгляді справи. Відповідач подав відзив на позовну заяву, де просив відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с 23-27). 31.05.2024 позивач скерувала відповідь на відзив у даній справі, в якій зазначає, що частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати\~заміни розміру\~аліментів шляхом\~зміни способу присудження аліментів\~не може\~заперечуватися,\~адже можливість\~вибору способу присудження\~аліментів з\~огляду на\~мінливість життєвих\~обставин, зазначених ст.ст.\~182-184\~СК України,\~не може\~обмежуватися разовим\~її здійсненням. Позивачка звертає увагу суду не тільки на зміну розміру прожиткового мінімуму, а й\~на зміну\~життєвих обставин\~дітей,\~що обумовлені\~їхнім віком\~та потребою у\~розвитку.\~Так,\~у позовній\~заяві позивачка\~вказала про\~витрати на розвиваючі заняття\~та секції,\~а саме:\~кружок бальних\~танців,\~музична школа, заняття з\~малювання.\~Окрім того,\~навіть без\~долучення квитанцій\~про оплату харчових продуктів,\~засобів гігієни\~та одягу,\~на яких\~наголошував відповідач, справедливо стверджувати,\~що з\~віком потреба\~у цих\~необхідних для\~існування речей зростає, що потребує більших фінансових витрат. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, письмові пояснення сторін, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно ч.8 ст.7 СК України - «Регулювання сімейних\~відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини». Нормою ст.З Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою ВРУ від 27.02.1991 року (далі - Конвенція про права дитини) встановлено - «В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини». У постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі № 6- 1367цс15 зазначено, що «зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження\~у справі\~не повинні\~призводити до\~зменшення розумного строку розгляду справи. Позивач [PERSON] в судове засідання 20.09.2024 не з`явилась, однак подала до суду заяву, в якій підтримує позовні вимоги в повному обсязі, та просить суд розглядати справу у її відсутності, а тому суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення, подав відзив в якому просить зупинити провадження у справі до припинення його перебування у складі Збройних Сил України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що в 17.01.2013 року Шевченківським районним судом м. Львова ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] щомісячно по 500 (п`ятсот) гривень на кожну дитину, починаючи з 04.12.2012 року до досягнення старшою дитиною повноліття. Позивач зазначає, що у неї змінився сімейний стан, шлюб між нею та відповідачем розірвано. Укладено новий шлюб з [PERSON] , внаслідок чого у позивача змінено прізвище. Зазначає, що у зв`язку збройною агресією РФ проти України, введенням в державі воєнного стану вона втратила роботу, матеріальне становище значно погіршилось, зменшились її доходи й відповідно погіршилось фінансове становище сім`ї. Постійного доходу немає. В зв`язку з економічною кризою в державі та значним зростанням цін на продукти харчування та промислові товари значно зросли витрати на утримання дітей. Відповідач не приймає належної участі в утриманні дітей, крім регулярної сплати аліментів, іншої матеріальної допомоги на дітей не надає. На даний момент суму аліментів збільшено самостійно державним виконавцем до мінімального гарантованого розміру, тобто 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач є працездатною особою, інвалідом не являється, інших дітей на утриманні немає. Відповідно до частини першої статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів За положеннями ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3" Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181 та 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення. Відповідач особисто долучив до відзиву на позовну заяву копію довідки про проходження військової служби № [NUMBER] , чим підтверджує свою платоспроможність, оскільки отримує грошове забезпечення, у той час як позивачка втратила роботу у зв`язку з військовою агресією російської федерації та тільки з недавніх пір працевлаштувалась. Тобто безперервне грошове забезпечення відповідача та тривала відсутність роботи у позивачки створюють суттєву різницю у матеріальному становищі сторін справи. Окрім того, до позовної заяви позивачкою був долучений витяг з реєстру територіальної громади, яким підтверджується факт спільного проживання дітей, [PERSON] та [PERSON] , з [PERSON] , у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок позивачки полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дітей, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат, ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік неповнолітніх дітей. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни (збільшення) розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Наявність у відповідача грошового забезпечення, яке [PERSON] підтверджує, та зміну матеріального становища позивачки у зв`язку з тривалою відсутністю джерела доходу є достатньою підставою для зміни способу стягнення аліментів у частці від доходів відповідача. 08.07.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 № 2037-VIII, яким ч.2 ст.182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних умов для посилення захисту права дитини на належне утримання» №2475-VIII від 03.07.2018 (набрав чинності 28.08.2018) ч.2 ст. 182 СК України викладена в наступній редакції: мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд погоджується з доводами позивача, оскільки за час, який минув після стягнення аліментів у твердій грошовій сумі присуджених рішенням суду від 17.01.2013 та збільшений самостійно державним виконавцем до мінімального гарантованого розміру, тобто 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, збільшився законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років та стягуваний з відповідача розмір аліментів не відповідає навіть мінімальному встановленому законом прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку, істотно зростає індекс споживчих цін, збільшуються матеріальні витрати на утримання дитини стосовно забезпечення її продуктами харчування належної якості, вітамінами, необхідним сезонним одягом та взуттям, забезпечення дитини необхідним шкільним приладдям, спортивним інвентарем для дозвілля, на культурний, духовний та соціальний розвиток дитини, забезпечення лікування дітей у випадку потреби та ін. Як зазначено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначені в порядку ст.192 СК України аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. За таких обставин, вимоги позивача про зміну способу стягнення аліментів є обґрунтованими, в зв`язку з чим пред`явлений позов підлягає до задоволення. Крім того, в силу дії ст.\~141\~ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає розмір судового збору в дохід держави, оскільки позивач при подачі позову про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір». У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20грн.

Outcome: approved