Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-11 00:00:00

У грудні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення аліментів, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на малолітню дочку - [PERSON] , 2016 року народження, в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з листопада 2023 року і до досягнення нею повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що 11 червня 2011 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, який рішенням суду від 05 травня 2023 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають спільну дочку - [PERSON] 2016 року народження. Позивач зазначає, що дочка проживає разом з нею. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, який вона самостійно забезпечити не зможе. Вважає, що батько, який працює в прикордонній службі та має постійний дохід, немає проблем зі здоров`ям та інших осіб на утриманні, може сплачувати аліменти на рівні 1/3 частки з усіх видів заробітку, тому звернулася до суду з указаним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 січня 2024 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю [PERSON]. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 15 січня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін за вищевказаним позовом. Розпорядженням керівника апарату суду Щерби А. від 28 лютого 2024 року № 560 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 760/30024/23, провадження № 2/760/6275/24, у зв`язку із звільнення судді [PERSON] у відставку, відповідно до рішення Вищої ради правосудді від 13 лютого 2024 року № 409/0/15-24. На підставі вищевикладеного та відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду для розгляду вказаної цивільної справи визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 08 березня 2024 року вказану справу прийнято до розгляду головуючим суддею Ішуніною Л. М. та призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Оскільки розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторони в судове засідання не викликались. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками. Відповідачу копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками не було отримано. Вказані документи неодноразово направлялися відповідачу за адресою місця реєстрації встановленою судом. Конверти з копією ухвали про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками з пропозицією надати відзив на позов, які направлялися відповідачу за адресою місця реєстрації, повернулися до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 та частини 8 статті 178 ЦПК України. Судом на підставі частини другоїстатті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд установив, що 11 червня 2011 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, який рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 05 травня 2023 року, що набрало законної сили, було розірвано. Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 30 серпня 2016 року. Дитина проживає разом з матір`ю (позивачем) та знаходиться на її утриманні, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 09 листопада 2023 року та відповідачем не спростовувалося. Згідно з частинами першою та другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною першою статті 51 Конституції України встановлено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями частин першої та другої статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частинами другою, третьою статті 181 СК України встановлено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 182 СК України). Водночас, як передбачено частиною другою статті 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Прожитковий мінімум з 1 січня 2023 року для дітей віком від 6 до 18 років - 2 833 грн (стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік»), з 01 січня 2024 року для дітей віком від 6 до 18 років - 3 196 грн (стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік»). Згідно з частинами першою-третьою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Суд установив, що малолітня [PERSON] проживає разом з матір`ю. Відповідачем не спростовано зазначений факт. При визначенні розміру аліментів суд враховує вік дитини, розмір прожиткового мінімуму для дитини, потреби дитини, а також те, що малолітня [PERSON] , 2016 року народження, перебуває на утриманні матері, відповідач є особою працездатного віку, працевлаштований, отримує стабільний дохід, а також те, що відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації життя та відсутність доказів того, що він не має можливості чи не здатен допомагати дочці. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач, не надав відзиву до суду, яким би приведені позивачем обставини спростував. У зв`язку з вищевикладеним, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на малолітню дитину в розмірі 1/3 частки. Крім того, позивач звернулася до суду з цим позовом 20 грудня 2023 року, а просить стягувати аліменти, починаючи з листопада 2023 року. Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи викладене, аліменти присуджуються з 20 грудня 2023 року. Також, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 133 та частиною шостою статті 141 ЦПК України, судові витрати, що включають судовий збір у розмірі 1 073,60 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved