Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] 11.07.2024 р. звернувся до суду із вищевказаним позовом. Прохав встановити факт того, що [PERSON] [INFO] спільно проживав із спадкодавцем - своєю матір`ю [PERSON] [INFO] , яка померла [INFO] за адресою : [ADDRESS] з 2016 року до часу відкриття спадщини. Позов огбрунтував тим , що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , за життя склала заповіт на ім`я свого сина - [PERSON] , [INFO] , посвідчений [PERSON] , в.о. старости м. Рибальське Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області 11.09.2020 за реєстровим № 32/4, за яким усе належне їй майно вона заповідала своєму сину [PERSON] . На момент смерті, [PERSON] було 83 роки, в зв`язку з похилим віком та станом здоров`я, остання потребувала постійного догляду, який їй забезпечував її син [PERSON] та останні п`ять років постійно проживав разом з нею за адресою: [ADDRESS] , проте місце проживання за вказаною адресою не зареєстрував. 02.09.2024 р. по справі відкрито спрощене позовне провадження . 11.09.2024 р. відповідач [PERSON] направила до суду відзив. Зазначила, що вона є онукою [PERSON] , яка померла [INFO] та донькою [PERSON] , який помер [INFO] . На момент смерті бабусі з нею разом проживав її батько [PERSON] , який є її сином. За життя її батько [PERSON] не встиг отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , хоча фактично вступив у спадщину . Після смерті її батька , вона та її брат - [PERSON] подали заяви про прийняття спадщини , а їх мати [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини. Спору щодо спадкового майна немає. Позовні вимоги визнає, прохала розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала , прохала розглянути справу без її участі. Позивач надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи , вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , за життя склала заповіт на ім`я свого сина - [PERSON] , [INFO] , посвідчений [PERSON] , в.о. старости м. Рибальське Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області 11.09.2020 за реєстровим № 32/4, за яким усе належне їй майно вона заповідала своєму сину [PERSON] . На момент смерті, [PERSON] було 83 роки, в зв`язку з похилим віком та станом здоров`я, остання потребувала постійного догляду, який їй забезпечував її син [PERSON] та останні п`ять років постійно проживав разом з нею за адресою: [ADDRESS] , проте місце проживання за вказаною адресою не зареєстрував. Так як, на момент смерті [PERSON] , її син [PERSON] постійно проживав з померлою за адресою: [ADDRESS] , у відповідності до положень частини третьої статті 1268 Цивільного кодексу України, останній вважається таким, що прийняв спадщину. Факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] підтверджується довідкою № 415/02-31 від 12.10.2022 виданою виконавчим комітетом Грунської сільської ради, письмовими поясненнями сусідів померлої [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] , опитування яких було здійснено адвокатом Салашним Михайлом Олексійовичем в порядку статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Відповідно до частини першої статті 1298 Цивільного кодексу України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. [INFO] [PERSON] помер в м. Познань Республіка Польша (свідоцтво про смерть № 3064011/00/AZ/2022/552539), а тому не встиг отримати свідоцтво про право на спадщину. В межах визначеного чиним законодавством строку, спадкоємцями [PERSON] 1 черги за законом, а саме донькою [PERSON] , та сином [PERSON] подано приватному нотаріусу Полтавського міського нотаріального округу Пусан Тетяні Володимирівні заяви про прийняття спадщини, дружиною [PERSON] подано заяву про відмову від прийняття спадщини. Однак, 17.10.2023 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Пусан Т.В. постановою № 142/02-31 відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на майно спадкодавця, а саме майно, яке успадкував [PERSON] після смерті [PERSON] . Зазначена відмова вмотивована тим, що на момент смерті [PERSON] місце проживання [PERSON] було зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , тобто за адресою відмінною від місця проживання [PERSON] ( [ADDRESS] ). Таким чином, для вирішення даної спадкової справи, захисту своїх спадкових прав та оформлення права на спадщину [PERSON] необхідно встановити факт спільного постійного проживання його батька - [PERSON] разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , на момент смерті [PERSON] , а саме - 23.11.2021. Відповідно до положень ст.ст.1216-1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст.1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови ПленумуВерховного\~Суду України\~від 30.05.2008\~№7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч. 1ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. В Постанові Касаційного Цивільного Суду Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 надано правовий висновок щодо застосування ч.3 ст.1268 ЦК України, зокрема в ній зазначено, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч. 3 ст. 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Верховний Суд у цій справі погодився з висновками апеляційного суду про встановлення факту постійного проживання позивача зі спадкодавцем, оскільки встановлення цього факту необхідне йому для вирішення спадкових прав. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявників зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Враховуючи пояснення свідків , суд вважає, що факт постійного проживання [PERSON] та [PERSON] доведений. На підставі вищевикладеного ,

Outcome: approved