Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

До Вишгородського\~районного суду\~Київської області\~надійшла позовна\~заява керівника\~Вишгородської окружної\~прокуратури Київської\~області в інтересах держави в особі: Управління Державного агенства мелорації та рибного господарства у м. Києві та Київської області, Димерської селищної ради до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, в розмірі 415\~905,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що Вироком Вишгородського районного суду Київської області від 17.01.2023 у справі 363/311/23, [PERSON] , визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України. Вказаний вирок набрав законної сили 17.02.2023 року. Разом з тим, під час судового розгляду кримінального провадження цивільний позов до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної рибним запасам, не пред`являвся, питання про стягнення з останнього спричиненої шкоди не вирішувалось. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 20 вересня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 06\~лютого 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання прокурор не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, також щодо заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів не заперечує. Представники позивачівДержавного\~агентства меліорації\~та рибного\~господарства України\~та Димерської\~селищної ради\~Вишгородського району\~Київської області в судове засідання не з`явилися, про місце\~день та\~час розгляду\~справи повідомлялися\~належним чином,\~про причини\~неявки суду\~не повідомили.\~Від представника позивачаДержавного\~агентства меліорації\~та рибного\~господарства України,\~а також\~Димерської селищної\~ради Вишгородського\~району Київської\~області до\~суду надійшли\~заяви про\~розгляд справи\~за відсутності\~їхнього представника. Відповідач у судові засідання 26.10.2023 року, 07.12.2023 року, 06.02.2024 року, 12.04.2024 року та 24.05.2024 року відповідач не з`явився. 26.10.2023 року від відповідача до суду надійшла заява про перенесення розгляду справи, оскільки 25.10.2023 року він отримав матеріали позовної заяви та не встиг ознайомитися із ними. В подальшому, 06.12.2023 року, 05.02.2024 року та 22.05.2024 року на електронну адресу суду від останнього надійшли клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що він не міг виїхати через погодні умови з 5-ти кілометрової зони та у зв`язку з тим, що він проживає на території активних бойових дій, а саме в 5-ти кілометровій зоні. 27.05.2024 року судом на електронну адресу [PERSON] , яка була повідомлена ним у заявах про відкладення судового засідання, було направлено лист в якому останнього повідомлено про дату та час судового засідання та роз`яснено право участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції та через представника, а також роз`яснено, що у разі неприбуття в наступне судове засідання 15.07.2024 року справа може бути розглянута у його відсутність. У судове засідання 15.07.2024 року відповідач не з`явився, на електронну адресу суду від останнього знову надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що він проживає на території активних бойових дій, а саме в 5-ти кілометровій зоні. 15.07.2024 року судом на електронну адресу [PERSON] , яка була повідомлена ним у заявах про відкладення судового засідання, було вдруге направлено лист в якому останнього повідомлено про дату та час судового засідання та роз`яснено право участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції та через представника, а також роз`яснено, що у разі неприбуття в наступне судове засідання 09.09.2024 року справа може бути розглянута у його відсутність. Натомість вкотре у судове засідання 09.09.2024 року відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, на електронну адресу суду від останнього надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що він проживає на території активних бойових дій, а саме в 5-ти кілометровій зоні. Правом на участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та через представника не скористався. Вирішуючи питання про можливість відкладення розгляду справи, суд звертає увагу на наступне. Так, відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Згідно ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Частиною 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, неодноразово відкладаючи розгляд справи, надав можливість відповідачу подати документи по суті спору та всі наявні в нього докази, двічі роз`яснив право участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції та через представника. Суд вважає, що неявка відповідача не перешкоджає вирішенню спору та визнає причину його неявки в судове засідання не поважною. Поведінку [PERSON] суд розцінює як зловживання своїми процесуальними правами, про яке йдеться в п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України, спрямовану на невиправдане затягування розгляду справи. Враховуючи вищевикладене, суд позбавлений можливості в черговий раз відкласти розгляд справи на підставі ст. 223 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 210 ЦПК України, а тому дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів. Отже, оскільки відповідач не з`явився у судове засідання без поважних причин, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило, своїм правом на подання відзиву не скористався, а тому суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Судом установлено, що вироком Вишгородського районного суду Київської області від 17.01.2023 року, який набрав законної сили 17.02.2023 року, [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок. Як установлено, вироком Вишгородського районного суду Київської області від 17.01.2023 року, 05.10.2022 року (точного часу в ході досудового розслідування у формі дізнання не встановлено) [PERSON] перебував за адресою проживання свого батька: [ADDRESS] та в цей час у останнього виник умисел на незаконне зайняття рибним добувним промислом, за допомогою забороненого знаряддя лову - сітки з жилки. Так, цього ж дня, 05.10.2022 року близько 07 год. 00 хв. [PERSON] , реалізуючи свій протиправний умисел, діючи умисно, з метою зайняття незаконним рибним добувним промислом, із заздалегідь заготовленим знаряддями лову, а саме двома сітками з жилки розміром крок вічко 36 мм, довжина 30 м., висота 1,5 м.; однією - крок вічко 36 мм, довжина 50 м., висота 1,5 м, прибув до річки Ірпінь, що поблизу с. Демидів Вишгородського району Київської області та не маючи законного дозволу на зайняття рибним і добувним промислом, порушуючи п. 3.15 Правил любительського та спортивного рибальства, затверджених наказом Державного Комітету рибного господарства України від 15.02.1999 за №99, п. 14 ст. 11 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку здійснення любительського та спортивного рибальства», ст. 27 Закону України «Про тваринний світ» сів у власний дерев`яний човен зеленого кольору без маркування та за допомогою двох пластикових весел вийшов на воду річки Ірпінь поблизу с. Демидів Вишгородського району Київської області і на відстані 10 метрів від берега встановив заборонені знаряддя лову у воду. Після вчинення всіх дій, які вважав за необхідне, спрямованих на незаконний вилов риби, [PERSON] , став чекати на улов. В подальшому 05.10.2022 року близько 11 год. 00 хв. [PERSON] , перебуваючи у власному дерев`яному човні зеленого кольору без маркування з двома пластиковими веслами, зняв раніше встановлені ним за вищевказаних обставин заборонені знаряддя лову, а саме три сітки з жилки. Вказані сітки, в яких містилась свіжовиловлена риба в кількості 124 екземплярів [PERSON] , перемістив на берег річки Ірпінь, що поблизу с. Демидів Вишгородського району Київської області, де і був виявлений головним державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київській області Івановим Б.М. Таким чином, [PERSON] , за допомогою забороненого знаряддя лову, а саме: трьох сіток з жилки, вчинив незаконний вилов водних живих біоресурсів, а саме: риби, в кількості: щука 32 екз. (3 468 грн. за екземпляр, загальною сумою 11 0976 грн.), сазан 72 екз. (3 706 грн. за екземпляр, загальною сумою 266 832 грн.), плітка 3 екз. (1 564 грн. за екземпляр, загальною сумою 4 692 грн.), лящ 3 екз. (1 649 грн. за екземпляр, загальною сумою 4 947 грн.), окунь 4 екз. (3 162 грн. за екземпляр, загальною сумою 12 648 грн.), карась 10 екз. (1 581 грн. за екземпляр, загальною сумою 15 810 грн.), чим заподіяв істотної шкоди державі на загальну суму 415 905 гривень (чотириста п`ятнадцять тисяч дев`ятсот п`ять гривень). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно висновку експерта від 15.12.2022 року № СЕ-19-22/47516-ЕЛ Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, загальний розмір відшкодування шкоди, заподіяного внаслідок незаконного вилову [PERSON] водних біоресурсів, а саме: щука -32 екз.; сазан 72 екз.; плітка 3 екз.; лящ - 3 екз.; окунь 4 екз.; карась сріблястий 10 екз. становить 415\~905,00 грн. Згідно з ст. 34 Закону України «Про тваринний світ» користувачі об`єктами тваринного світу в установленому законодавством порядку зобов`язані: додержуватися встановлених правил, норм, лімітів і строків використання об`єктів тваринного світу; використовувати тваринний світ у способи, що не допускають порушення цілісності природних угруповань і забезпечують збереження тварин, яких не дозволено використовувати. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. Згідно з ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні, зокрема, у перевищенні лімітів та порушенні інших вимог використання природних ресурсів. Відповідно до ч. 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Згідно ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про тваринний світ» громадяни відповідно до закону зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі, до яких відносяться витрати, які особа мусить зробити для відновлення пошкодженого майна. Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно роз`яснень даних у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6, шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини, крім випадків, передбачених ст. 456 ЦК. Оскільки вироком Вишгородського районного суду Київської області від 17.01.2023 року відповідача визнано винним у вчинення кримінального правопорушення, та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень 00 копійок за незаконний вилов риби, суд приходить до висновку, що на нього необхідно покласти цивільну відповідальність по відшкодуванню майнової шкоди, яку він завдав своїми неправомірними діями. За таких обставин судом виявлено порушене право позивача, яке підлягає захистові, а пред`явлений позов задоволенню. Відповідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивач, на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з вказаним позовом звільнений від сплати судового збору, тому згідно ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 6\~238,57 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved