Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Куций О.С., звернувся до суду з позовом до відповідача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», про захист прав споживачів. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є клієнтом АТ КБ "ПриватБанк" та та має у своєму розпорядженні декілька карткових рахунків у гривні. 29.04.2024р. позивач за допомогою криптобіржі Бінанс (www.binance.com) зі свого електронного кабінету, розмістив ордер №20618259192943714304, за яким ним було виставлено на продаж 291,26 USDT по ціні 41,24 грн. на загальну суму 12000,00 грн. На цей ордер відгукнувся [PERSON] , який як слідує з їх електронного листування підтвердив зі свого електронного кабінету намір придбати криптоактиви за запропонованою позивачем ціну. Після того позивач надав дані своєї картки, а саме рахунок [NUMBER] , на яку третя особа мала перерахувати з карткового рахунку в АТ КБ "Приватбанк" раніше обумовлену суму. Після того, як обумовлена раніше сума надійшла на його картковий рахунок [NUMBER] відповідач АТ КБ "Приватбанк" заблокував (припинив обслуговування) даний картковий рахунок, а згодом і інші карткові рахунки позивача, а саме: [NUMBER] та [NUMBER] і наразі він не має можливості використовувати свої кошти в розмірі 12000,00 грн. та кошти на інших рахунках. 29.04.2024 р. позивач [PERSON] звернувся до оператора АТ КБ "Приватбанк" за номером телефону 3700 з вимогою надати пояснення чому заблоковано його вищевказані карткові рахунки та коли буде їх розблоковано. На яку оператор АТ КБ "Приватбанк" повідомив що «по платежу, який було зараховано 29/04/2024р. о 16:50 на його рахунок [NUMBER] в сумі 12000 грн. до Банку надійшла скарга по шахрайству, що і призвело до блокування його картки, та як наслідок, встановлено обмеження в обслуговуванні. Наразі для вирішення питання з Банком даний платіж необхідно повернути або звернутися до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину.» 08.05.2024 р. позивач [PERSON] звернувся із заявою до Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області про вжиття передбачених чинним законодавством заходів відносно невідомої особи, яка називає себе [PERSON] і нібито шляхом шахрайства отримує кошти. На дану заяву 10.05.2024р. він отримав листа Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області №3425/108/50/01/2024 від 10.05.2024р. про те, що за результатами перевірки заяви матеріали списано в справу згідно ЗУ «Про звернення громадян» у зв`язку з відсутністю ознак кримінального правопорушення. 21.05.2024 р. позивач [PERSON] звернувся на електронну адресу відповідача із письмовою вимогою розблокувати (зняти арешти) його банківські рахунки та долучив листа Надвіриянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області. На яку до його електронного кабінету в Приват24 надійшла відповідь АТ КБ Приватбанк за №20.1.0.0.0/7- 240521/73663 від 06.06.2024р. в якій зазначено, що «Відповідно до п.13 ч.1 ст.1 Закону України "Про платіжні послуги", електронний платіжний засіб -платіжний інструмент, реалізований на будь-якому носії, що містить в електронній формі дані, необхідні для ініціювання платіжної операції та/або здійснення інших операцій, визначених договором з емітентом. Так, Банком було призупинено здійснення видаткових операцій з використанням платіжної картки № [NUMBER] , на підставі звернення фізичної особи, яка повідомила, що 29/04/2024 р. внаслідок введення в оману перерахувала кошти зі своєї платіжної карти на його користь. Пункт 150 Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою Правління Національного банку України №164 від 29.07.2022 року, передбачає право емітента прийняти рішення про зупинення здійснення операцій з використанням певного платіжного інструменту, а також про вилучення платіжного інструменту за наявності обставин, що можуть свідчити про незаконне його використання та/або його реквізитів, значно збільшеного ризику неспроможності користувача виконати своє зобов`язання щодо сплати кредиту та процентів за ніш, в інших випадках, установлених договором. Згідно п.2.1.5.7.2 Умов Банк має право відмовитися від встановлення (підтримання) договірних відносин з Клієнтом (у тому числі шляхом розірвання договірних відносин) чи проведення фінансової операції зокрема у разі встановлення Клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику відповідно до законодавства у сфері запобігання легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення. Тож, з огляду на вищезазначене Банк діяв виключно в межах чинного законодавства України та на підставі умов укладеного Договору». На прохання позивача надати текст заяви або звернення потерпілої, йому було відмовлено та на телефонній лінії банку 3700 пояснили що такої заяви немає. Після цього позивач звернувся до поліції, щоб з`ясувати чи надходили стосовно нього будь- які заяви щодо шахрайських або будь-яких інших дій з його боку, починаючи з 29.04.2024 року, в усному вигляді позивачу повідомили, що в реєстрі досудових розслідувань відсутні відомості щодо порушення кримінальних справ проти нього. Тож враховуючи, ту обставину, що твердження банку про те, що позивачем вчинялися якісь протиправні дії з належним йому рахунком № [NUMBER] не знайшли свого підтвердження, а тому банк неправомірно обмежив права [PERSON] щодо користування своїми коштами на карткових рахунках [NUMBER] , [NUMBER] та [NUMBER] відкритих у АТ КБ Приватбанк. Враховуючи те, що банк неправомірно утримує у себе особисті кошти позивача та позбавив його права вільно розпоряджатися своїм майно у вигляді коштів на вищевказаних карткових рахунках, у зв`язку із цим він змушений звернутися з даним позовом до суду. Таким чином, позивач вважає дії банку щодо блокування карткових рахунків, відкритих на ім`я позивача та припинення обслуговування [PERSON] в АТ КБ «Приватбанк», згідно позиції позивача, слід визнати протиправними та відновити обслуговування всіх платіжних рахунків та карток, відкритих у АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] , та відновити здійснення всіх операцій по таким рахункам та карткам. Позивач вказує, що у відповідача відсутні будь-які дані про те, що дії позивача містять ознаки шахрайства. Тривалість періоду блокування його рахунків свідчить про протиправність дій відповідача. На підставі наведеного позивач просить зобов`язати Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (код за ЄДРПОУ 14360570) відновити обслуговування та здійснення операцій по карткових рахунках [NUMBER] , [NUMBER] та [NUMBER] , відкритих у Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приват Банк» на ім`я позивача та стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000, 00 грн. Ухвалою суду від 24 червня 2024 р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 19.07.2024 від представника відповідача АТ КБ «Приватбанк» до суду надійшли письмові пояснення, в яких просив суд\~у задоволенні\~позову відмовити\~у повному\~обсязі.\~На обґрунтування\~заперечень проти\~позову представник\~відповідача зазначив,\~що Банком\~було обмежено\~банківське обслуговування\~ рахунків\~позивача,\~на підставі\~звернення фізичної\~особи \~ [PERSON] ,\~яка повідомила,\~що 29.04.2024\~р.\~вона стала\~жертвою шахрайства,\~та перерахувала\~кошти зі\~своєї платіжної\~карти на\~користь позивача.\~Зазначає,\~що підставами\~обмеження в\~обслуговуванні позивача\~стало порушення\~позивачем ряду\~умов,\~передбачених Умовами\~та Правилами\~надання банківських\~послуг.\~Звертає увагу\~суду,\~що рахунок\~позивача не\~закрито,\~не заблоковано,\~позивачу згідно\~з умовами\~ договору\~обмежено обслуговування\~платіжної картки.Позивач був проінформований про повне обмеження обслуговування в Банку, рекомендовано звертатися до правоохоронних органів. Зазначила, що оскільки легітимність платежів по криптовалюті не може бути підтверджена, то віднесення [PERSON] до списку осіб, що мають обмеження у банківському обслуговуванні -правомірне. Вважає, що позивачу не належить право вимоги у зв`язку з відсутністю порушеного права з боку відповідача, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 05 серпня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Куций О.С. позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Пояснив суду, що позивач [PERSON] за допомогою криптобіржі розмістив ордер на продаж криптовалюти. На його пропозицію відгукнувся [PERSON] , сума продажу була погоджена у розмірі 12\~000 грн. Одразу після надходження коштів на картковий рахунок позивача, відповідач- Банк заблокував всі рахунки позивача. Звернувшись до відповідача з претензією стосовно блокування рахунків позивач отримав лист, згідно з яким підставами для блокування рахунків стало звернення [PERSON] про шахрайські дії. Позивач звернувся до поліції щодо неправомірних дій [PERSON] , але за результатами перевірки його заяви матеріали списано в справу згідно ЗУ «Про звернення громадян» у зв`язку з відсутністю ознак кримінального правопорушення. Відповідач-Банк протягом 30 днів не розблокував рахунки позивача, внаслідок чого останній не має можливості користуватися своїми коштами. Жодного підтвердження про шахрайські дії позивача Банком не надано. Представник відповідача- [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що письмові пояснення можна вважати відзивом на позовну заяву. Позовні вимоги не визнала, просить відмовити в задоволенні позову. Також зазначила, що позивач є клієнтом банку з 2021 року. В квітні 2024 року [PERSON] на номер телефону 3700 повідомила про шахрайські дії відносно неї, у зв`язку з чим позивачу було заблоковано всі рахунки. Позивачу було запропоновано повернути кошти третій особі, але він відмовився, оскільки криптовалюту, яку він продав, йому ніхто не поверне. Банк рекомендує клієнтам самостійно звертатися до правоохоронних органів, чи зверталася [PERSON] вона інформації не має. У скріні з додатку про продаж валюти та у платіжці різні прізвища зазначені, що і стало підставою для блокування клієнту рахунків. Законодавство про фінансовий моніторинг не застосовувалося, було застосовано норми ЗУ «Про платіжні послуги». Інші заяви по суті учасниками цивільної справи не подавались. Суд,\~вислухавши учасників\~процесу,\~дослідивши подані\~сторонами документи\~та матеріали,\~всебічно і\~повно з`ясувавши\~фактичні обставини,\~на яких\~ґрунтуються вимоги\~заяви,\~об`єктивно\~оцінивши докази,\~які мають\~юридичне значення\~для розгляду\~справи і\~вирішення справи\~по суті,\~приходить\~до наступних\~висновків. \~ \~ \~ \~ Згідно із ч. 1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що позивач є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк» з 01.09.2021 року та на ім`я позивача [PERSON] відкриті карткові рахунки [NUMBER] , [NUMBER] та [NUMBER] . 29.04.2024р. позивач за допомогою криптобіржі Бінанс (www.binance.com) зі свого електронного кабінету, розмістив ордер №20618259192943714304, за яким ним було виставлено на продаж 291,26 USDT по ціні 41,24 грн. на загальну суму 12000,00 грн. На цей ордер відгукнувся [PERSON] , який як слідує з їх електронного листування підтвердив зі свого електронного кабінету намір придбати криптоактиви за запропонованою позивачем ціну. Після того позивач надав дані своєї картки, а саме рахунок [NUMBER] , на яку третя особа мала перерахувати з карткового рахунку в АТ КБ Приватбанк раніше обумовлену суму (а.с.7-8). Після виконання сторонами своїх зобов`язань статус ордеру №20618259192943714304 автоматично змінено на «Ордер виконано». Таким чином, в результаті операцій продажу криптовалюти, з рахунку продавця (позивача) на платформі «Binance» списано 291,26 USDT, а на рахунок [PERSON] в АТ КБ «ПриватБанк» IBAN [NUMBER] надійшло 12000,00 грн. (а.с.9, 51). Після того, як обумовлена раніше сума надійшла на картковий рахунок позивача [NUMBER] відповідач АТ КБ Приватбанк заблокував (припинив обслуговування) даний картковий рахунок, а згодом і інші карткові рахунки позивача, а саме: [NUMBER] та [NUMBER] (а.с.14-16). На звернення позивача до оператора АТ КБ Приватбанк за номером телефону [NUMBER] з вимогою надати пояснення чому заблоковано його вищевказані карткові рахунки та коли буде їх розблоковано, йому було повідомлено, що «по платежу, який було зараховано 29/04/2024р. о 16:50 на його рахунок в сумі 12000 грн. до Банку надійшла скарга по шахрайству, що і призвело до блокування його картки, та як наслідок, встановлено обмеження в обслуговуванні. Наразі для вирішення питання з Банком даний платіж необхідно повернути або звернутися до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину.» 08.05.2024 р. позивач [PERSON] звернувся із заявою до Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області про вжиття передбачених чинним законодавством заходів відносно невідомої особи, яка називає себе [PERSON] і нібито шляхом шахрайства отримує кошти (а.с.10). На дану заяву 10.05.2024р. позивач отримав листа Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області №3425/108/50/01/2024 від 10.05.2024р. про те, що за результатами перевірки заяви матеріали списано в справу згідно ЗУ «Про звернення громадян» у зв`язку з відсутністю ознак кримінального правопорушення ( а.с.11). 21.05.2024 позивач звернувся в письмовому вигляді до АТ КБ Приватбанк із письмовою вимогою розблокувати (зняти арешти) його банківські рахунки та долучив листа Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області. На вказану заяву до електронного кабінету позивача в Приват24 надійшла відповідь від АТ КБ Приватбанк за №20.1.0.0.0/7- 240521/73663 від 06.06.2024р. згідно якої Банком було призупинено здійснення видаткових операцій з використанням платіжної картки № [NUMBER] , на підставі звернення фізичної особи, яка повідомила, що 29/04/2024 р. внаслідок введення в оману перерахувала кошти зі своєї платіжної карти на користь позивача [PERSON] (а.с.12-13). Зі змісту позовної заяви вбачається, що Позивач звернувся до АТ «Приват Банк» з проханням надати текст заяви або звернення потерпілої заяви, йому було відмовлено та на телефонній лінії банку 3700 пояснили, що такої заяви немає. Вказану обставину в судовому засіданні також підтвердила представник відповідача. Дослідивши зібрані у справі докази, та давши їм правову оцінку в сукупності, суд приймає до уваги наступне. Відповідно до частини першої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Пунктом 56 частини 1 статті 1 Закону України "Про платіжні послуги" визначено, що платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді пластикової чи іншого виду картки. Пунктом 3 частини 21 статті 38 Закону України "Про платіжні послуги" передбачено, що емітент право зупинити або припинити право користувача на використання електронного платіжного засобу у разі порушення користувачем умов його використання, визначених договором та/або законодавством. Зупинення або припинення права користувача на використання електронного платіжного засобу не припиняє зобов`язань користувача і емітента, що виникли до зупинення або припинення зазначеного права. Відповідно до статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, замороження активів, що пов`язані з тероризмом та його фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення та його фінансуванням, передбачених законом. Банк не має права встановлювати заборону на встановлення обтяження, але може встановлювати розумну винагороду. Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" суб`єктами первинного фінансового моніторингу є в тому числі банки. За змістом положень статті 23 вказаного Закону суб`єкт первинного фінансового моніторингу, що здійснює або забезпечує здійснення фінансових операцій, має право зупинити здійснення таких операцій, якщо вони є підозрілими, та зобов`язаний зупинити такі фінансові операції у разі виникнення підозри, що вони містять ознаки вчинення кримінального правопорушення, визначеного Кримінальним кодексом України. У день зупинення фінансової операції суб`єкт первинного фінансового моніторингу повідомляє спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку фінансову операцію, її учасників та про залишок коштів на рахунку клієнта, відкритому суб`єктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової операції, та у разі зарахування коштів на транзитний рахунок суб`єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на такому рахунку в межах зарахованих сум. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється без попереднього повідомлення клієнта на два робочі дні з дня зупинення включно. Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення фінансових операцій, здійснене відповідно до частини першої цієї статті, на строк до семи робочих днів, про що зобов`язаний негайно повідомити суб`єкта первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронні органи, уповноважені приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. Спеціально уповноважений орган у разі виникнення підозр може прийняти рішення про зупинення видаткових фінансових операцій на строк до семи робочих днів, про що зобов`язаний негайно повідомити суб`єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. У такому разі суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний в день отримання, але не пізніше 11 години наступного робочого дня після отримання відповідного рішення, повідомити спеціально уповноваженому органу про залишок коштів на рахунку клієнта, фінансові операції (кошти) за яким були зупинені, та у разі зупинення фінансових операцій на транзитних рахунках суб`єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках у межах зарахованих сум. У разі прийняття рішення відповідно до частин другої і третьої цієї статті спеціально уповноважений орган протягом строку подальшого зупинення відповідних фінансових операцій або зупинення видаткових фінансових операцій проводить аналітичну роботу, збирає необхідну додаткову інформацію, обробляє, перевіряє, аналізує її та у разі, якщо за результатами перевірки: -ознаки легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, або вчинення іншого кримінального правопорушення, не підтверджуються, спеціально уповноважений орган зобов`язаний негайно, але не пізніше наступного робочого дня, скасувати своє рішення про подальше зупинення відповідних фінансових операцій або зупинення видаткових фінансових операцій та повідомити про це суб`єкта первинного фінансового моніторингу; -є мотивовані підозри, - спеціально уповноважений орган приймає рішення про продовження зупинення відповідних фінансових операцій (видаткових фінансових операцій), готує і подає відповідний узагальнений матеріал або додатковий узагальнений матеріал правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, та в день прийняття такого рішення інформує відповідного суб`єкта первинного фінансового моніторингу про дату закінчення строку зупинення відповідних фінансових операцій. Строк зупинення відповідних фінансових операцій продовжується спеціально уповноваженим органом з наступного робочого дня після подання відповідного узагальненого матеріалу або додаткового узагальненого матеріалу за умови, що загальний строк такого зупинення не перевищуватиме 30 робочих днів. Спеціально уповноважений орган у день отримання від правоохоронного органу інформації, передбаченої абзацами п`ятим і шостим цієї частини, зобов`язаний скасувати своє рішення про продовження зупинення відповідних фінансових операцій (видаткових фінансових операцій) та повідомити про це суб`єкта первинного фінансового моніторингу. Суб`єкт первинного фінансового моніторингу поновлює проведення фінансових операцій: -третього робочого дня з дня зупинення фінансової операції у разі неотримання суб`єктом первинного фінансового моніторингу протягом строку, передбаченого частиною першою цієї статті, рішення спеціально уповноваженого органу про подальше зупинення фінансової операції; -негайно, але не пізніше наступного робочого дня після дня отримання суб`єктом первинного фінансового моніторингу протягом строку, зазначеного в рішенні спеціально уповноваженого органу про подальше зупинення відповідних фінансових операцій відповідно до частини другої цієї статті або про зупинення видаткової фінансової операції відповідно до частини третьої цієї статті, повідомлення про скасування спеціально уповноваженим органом такого рішення, але не пізніше 31 робочого дня з дня зупинення фінансової операції; -наступного робочого дня після дати закінчення строку зупинення відповідних фінансових операцій, зазначених у рішенні спеціально уповноваженого органу про продовження зупинення відповідних фінансових операцій (видаткових фінансових операцій); -негайно, але не пізніше наступного робочого дня після дня отримання суб`єктом первинного фінансового моніторингу доручення спеціально уповноваженого органу відповідно до частини третьої статті 31 цього Закону про поновлення фінансових операцій, зупинених на виконання відповідного запиту уповноваженого органу іноземної держави. Суб`єкт первинного фінансового моніторингу не пізніше наступного робочого дня після поновлення проведення фінансових операцій інформує про це спеціально уповноважений орган. Суб`єкт первинного фінансового моніторингу на письмовий запит клієнта повідомляє йому у письмовій формі номер та дату рішення спеціально уповноваженого органу про продовження зупинення відповідних фінансових операцій (видаткових фінансових операцій). Зупинення та поновлення здійснення фінансових операцій відбуваються у порядку, визначеному суб`єктами державного фінансового моніторингу, які здійснюють державне регулювання і нагляд за діяльністю суб`єктів первинного фінансового моніторингу, або Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у межах їх повноважень. Прийняття спеціально уповноваженим органом рішень про зупинення (подальше зупинення, продовження зупинення) відповідних фінансових операцій, зупинення чи поновлення проведення або забезпечення моніторингу фінансової операції відповідної особи на виконання запиту уповноваженого органу іноземної держави та доведення рішень чи доручень спеціально уповноваженого органу до суб`єкта первинного фінансового моніторингу, ліквідатора, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснюються у порядку, що встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення. Строки зупинення фінансових операцій суб`єктами первинного фінансового моніторингу та спеціально уповноваженим органом, зазначені у частинах першій - третій та дев`ятій цієї статті, є остаточними та продовженню не підлягають. Аналіз вказаних норм права вказує, що випадки обмеження прав клієнта щодо розпорядження коштами, які знаходяться на його рахунку, передбачені спеціальним законодавством, зокрема Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", проте здійснення обмежень відповідно до зазначеного Закону є чітко регламентованим за термінами та процедурою, що не дотримані банківською установою у застосуванні обмежень з розпорядження коштами позивача. Аналогічних висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постановах: від 26 лютого 2020 року у справі № 201/16367/16 (провадження № 61-26561св18), від 1 квітня 2020 року у справі № 712/580/16-ц (провадження № 61-36043св18), від 13 квітня 2020 року у справі № 263/3736/17 (провадження № 61-1220св17) та від 17 червня 2020 року у справі № 460/5096/15-ц (провадження №61-1523св17). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Статтями 12,13,81,89 ЦПК України передбачено: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За встановлених судом обставин, слід дійти висновку про те, що АТ КБ «Приватбанк» належним чином не обґрунтувало правомірність тривалого блокування карткових рахунків, відкритих на ім`я позивача [PERSON] , доказів на підтвердження наявності порушень позивачем вимог законодавства, за наслідками яких було заблоковано його карткові рахунки АТ КБ «Приватбанк» до суду не надало та, незважаючи на неодноразові звернення [PERSON] не вчинило дій, направлених на розблокування та відновлення обслуговування карткових рахунків [PERSON] відкритих у АТ КБ «Приватбанк». Крім того, призупинення обслуговування рахунків на ім`я позивача, включно з призупиненням видаткових операцій, триває з 29.04.2024 року, тобто, понад строки, встановлені чинним законодавством. Арешт на кошти позивача, які обліковуються на картковому рахунку, не накладено. Таким чином, дії банку АТ КБ «Приватбанк» щодо блокування карткових рахунків відкритих на ім`я позивача та призупинення здійснення банківського обслуговування клієнта [PERSON] слід визнати неправомірними, тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне. Згідно з ч. ч. 1, 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом ч. 1\~ст. 134 ЦПК України\~разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 59 Конституції\~України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. За змістом\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 3\~ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. З точки зору ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Звертаючись до суду, позивача зазначає суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000, 00 гр. \~\~\~\~\~\~ На підтвердження факту надання адвокатом позивачу професійної правничої допомоги подано: договір № 080 про надання правової допомоги від 10.06.2024, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер про надання правничої допомоги від 10.06.2024 року, попередній (орієнтовний розрахунок судових витрат на загальну суму 7000,00 грн., яка складається з: консультація клієнта з приводу подання позовної заяви -1000,00 грн. складання позовної заяви -3000,00 грн., представництво інтересів адвокатом в суді 1 інстанції-1000, 00 грн. за одне засідання, 3 засідання, квитанцію про сплату грошових коштів № 032/2024 від 21.06.2024 про сплату [PERSON] на користь адвоката Куцого О.С. суми у розмірі 7000,00 грн. за надання правничої допомоги (а.с.17-19, 41-42). Відповідно до ч. ч. 5, 6\~ст. 137 ЦПК України\~за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Це відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у\~постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц). Представник відповідача у своїх письмових поясненнях, заявляючи клопотання про зменшення судових витрат, посилалася на неспівмірність розміру витрат із складністю справи та виконаних робіт, однак доказів такої неспівмірності сторона відповідача суду не надала, також зауважила, що суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). Суд встановив, що позивач надав належні докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі 7000,00 грн., при цьому суд вважає, що понесені позивачем витрати є реальними та необхідними у зв`язку з наданням йому правничої допомоги у справі. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність витрат на правничу допомогу у цій справі, та вважає їх розмір розумним та співмірним із рівнем складності юридичної кваліфікації правовідносин у даній справі, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на оплату правничої допомоги адвоката у сумі 7000, 00 грн. Відповідно до ч. 1 та ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» \~звільнений від сплати судового збору, він підлягає стягненню на користь держави з відповідача у розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Outcome: approved