Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-11 00:00:00

Зміст позовних вимог У березні 2024 року позивачка, [PERSON] , через представника - адвоката Козирську Ганну Борисівну, звернулася до Деснянського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, в якій просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є матір`ю неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю. Біологічним батьком [PERSON] є [PERSON] , фактичне місце проживання якого з 2012 року невідомо. Відповідно до рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 23 квітня 2012 року у справі № 2609/8594/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено; шлюб між подружжям було розірвано. Наразі [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] . У подружжя в шлюбі народилась спільна дитина, донька - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з сім`єю. [PERSON] навчається у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Центр освіти «Оптіма» в 10-у класі. Відповідно до характеристики з місця навчання позивачка приділяє належну увагу вихованню дитини, цікавиться її навчанням, поведінкою, відвідує онлайн консультації та вебінари для батьків. Батько [PERSON] участі у таких заходах не бере. Згідно з психолого-педагогічною характеристикою, проведеною за запитом позивачки у зв`язку з позбавленням батьківських прав батька [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] сформована особистість, незважаючи на її вік. Каміла вважає вітчима своїм справжнім батьком, почувається поруч з ним у соціальній, психологічній та емоційній безпеці, отримує від нього підтримку та піклування, має з ним теплі, довірливі стосунки. До рідного батька дитина відчуває образу, оскільки він не брав участі у її житті, не підтримував з нею контакт, не приділяв належної уваги її захопленням. Мати [PERSON] цілком підтримує доньку в її рішенні. Позивачка стверджує, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання дитини - [PERSON] . Рух справи Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 07 березня 2024 року позовну заяву залишено без руху. 14 березня 2024 року від представниці позивачки надійшла заява про усунення недоліків, Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 18 березня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Зобов`язано Службу у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації надати суду оригінал письмового висновку щодо розв`язання спору. 14 травня 2024 року від представниці позивачки надійшло клопотання про долучення доказів. 01 липня 2024 року від Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації на електронну пошту суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника третьої особи. До заяви додано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , № [NUMBER] від 28.06.2024. 05 липня 2024 року вказана заява надійшла до суду засобами поштового зв`язку. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 02 липня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні 12 вересня 2024 року судом була опитана дитина - [PERSON] , [INFO] . Під час розгляду справи по суті позивачка та її представниця підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити. Відповідач до суду не з`явився, відзиву на позовну заяву чи інших письмових пояснень від нього до суду не надходило, а також повідомлення про іншу адресу, клопотання про відкладення судового розгляду також не заявлялося. Відповідач повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином, шляхом направлення судової повістки на адресу його зареєстрованого місця проживання ( [ADDRESS] ), проте судова повістка повернулася до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. З огляду на те, що на поштовому повідомленні проставлено відмітку «адресат відсутній за вказаною адресою», тобто за зареєстрованим місцем проживання відповідача, в силу положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що повістку вручено відповідачеві та він є повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. З огляду на вказані обставини та приписи процесуального закону, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача, який повідомлений належним чином та не повідомив суду причини своєї неявки. Фактичні обставини справи, встановлені судом Сторони є батьками дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.04.2019. Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 16.01.2024 [PERSON] , [INFO] , 16.01.2024 змінила ім`я на [PERSON] . Згідно з характеристикою [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , здобувача освіти 10-В5 класу ТОВ «ЦЕНТР ОСВІТИ «ОПТІМА» № 02-21-1/436 від 26.01.2024 Каміла навчається в ТОВ «ЦЕНТР ОСВІТИ «ОПТІМА» з 18.08.2022 дотепер за дистанційною формою навчання та є здобувачем освіти 10-В5 класу. Мама, [PERSON] , приділяє належну увагу вихованню дитини. Цікавиться її навчанням та поведінкою, відвідує онлайн консультації та вебінари для батьків. Постійно та стабільно тримає зв`язок з класним керівником, учителями. Прагне створити максимально комфортні умови для розвитку. Дитина забезпечена необхідним навчальним матеріалом та особистими речами. Відповідно до психолого-педагогічної характеристики [PERSON] , [INFO] , здобувача освіти 10-В5 класу ТОВ «ЦЕНТР ОСВІТИ «ОПТІМА» № 02-21-1/619 від 06.02.2024 на запит матері [PERSON] , практичний психолог ТОВ «ЦЕНТР ОСВІТИ «ОПТІМА» провела з Камілою консультацію. Запит був спрямований на перевірку психологічного стану [PERSON] у зв`язку з позбавленням батьківських прав її батька, [PERSON] . Під час консультації [PERSON] була врівноваженою, йшла на контакт і абсолютно спокійно відповідала на всі запитання. [PERSON] сформована особистість, незважаючи на свій юний вік. Розважлива, має свою чітку позицію щодо ситуації, в якій зараз перебуває її сім`я. Яскравого психологічного травматизму у зв`язку з процесом позбавлення батьківських прав її рідного батька не спостерігається. Рішення [PERSON] щодо виховання її з малолітнього віку вітчимом, [PERSON] , добровільне й свідоме. [PERSON] вважає вітчима своїм справжнім батьком, почувається поруч з ним у соціальній, психологічній та емоційній безпеці, отримує від нього підтримку та піклування, має з ним теплі, довірливі стосунки. До рідного батька дівчина відчуває образу, оскільки він не брав участі у її житті, не підтримував з нею контакт, не приділяв належної уваги її захопленням. Мати [PERSON] , [PERSON] , цілком підтримує доньку в її рішенні. У висновку Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , № 108-8012 від 28.06.2024 зазначається, що під час обстеження умов проживання дитини за адресою: [ADDRESS] , працівником служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації 13.05.2024 встановлено, що [PERSON] разом з матір`ю, вітчимом, [PERSON] , та молодшою сестрою проживають в квартирі, де створені умови для навчання, відпочинку та розвитку дитини. 13.05.2024 під час бесіди співробітника Служби з дитиною, [PERSON] повідомила, що з батьком не спілкується. Вважає батьком вітчима, проживає з матір`ю, вітчимом та молодшою сестрою. Вирішила змінити своє прізвище та по-батькові. Про батька повідомила, що з ним не спілкується, він не вітає її зі святами, сама ініціювала позбавлення батьківських прав, не заперечує щодо позбавлення батька батьківських прав, про що надала заяву до Служби. За інформацією Солом`янського районного в місті Києві центру соціальних служб від 07.05.2024, під час консультування з психологом, [PERSON] на малюнку сім`ї зобразила себе, сестру, вітчима, матір. Про батька повідомила, що не бажає мати з ним нічого спільного, оскільки він ніколи не цікавився нею і її життям. Дитина повідомила, що їй не подобалось, що в неї інше прізвище (не таке як у рідних), тому після досягнення 16-річного віку, змінила прізвище на [PERSON] та по-батькові на [PERSON] (вітчима), наголосивши на тому, що в неї дуже гарні стосунки з ним і вона його любить як батька. Також у вищевказаному висновку Солом`янська районна в м. Києві державна адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Під час опитування у судовому засіданні [PERSON] , [INFO] , просила суд задовольнити позов та позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неї. Каміла вказала, що проживає разом з матір`ю, вітчимом та молодшою сестрою. [PERSON] батьком вважає свого вітчима, який її підтримує, цікавиться її життям, допомагає їй, а тому [PERSON] вирішила змінити свої прізвище та по-батькові. З [PERSON] Каміла не спілкується та не бажає спілкуватися у майбутньому, бо він їй чужа людина. Каміла зазначає, що допомоги, як своїй дочці відповідач їй не надавав, фінансово не забезпечував. Норми права та мотиви суду У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Згідно зі ст.18 Конвенції про права дитини зазначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-III від 26 квітня 2001 року, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків (ст. 11вищезазначеного Закону). Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 164 ЦК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, серед іншого, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 роз`яснено судам, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім - права батьків. Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц та Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 180/1954/19, від 13 листопада 2020 року у справі № 760/6835/18, від 09 листопада 2020 року у справі № 753/9433/17, від 02 листопада 2020 року у справі № 552/2947/19, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц та у постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 300/908/17. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява № 31111/04), Європейський суд з прав людини висловлює таку правову позицію, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Разом з тим у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Враховуючи вищезазначені норми Закону, обов`язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Жодних доказів того, що батько бере участь у житті дочки, займається її вихованням, несе відповідальність за її фізичний і моральний розвиток, усвідомлює інтереси та потреби дитини, а також виконував свій батьківський обов`язок з її утримання матеріали справи не містять. За час розгляду справи судом не встановлено обставин, які б свідчили про позитивну зміну ставлення батька до дитини. Натомість, матеріалами справи підтверджується, що вихованням дочки займається позивачка. Також важливу роль в житті дитини відіграє чоловік позивачки, якого [PERSON] сприймає, як батька. Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . З огляду на обставини справи, підстав для неврахування висновку органу опіки та піклування судом не встановлено (частина шоста статті 19 СК України). У зв`язку з викладеним суд вважає доведеною необхідність застосування до відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав. Такі висновки суду кореспондуються з правовими висновками Верховного Суду викладеними в постанові від 30 серпня 2023 року у справі № 569/3802/20 та від 17 травня 2023 року у справі № 607/2631/15-ц. Оцінюючи докази у даній справі в їх сукупності, суд погоджується з висновком про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача щодо його дочки, оскільки відповідач ухиляється від належного виконання батьківських обов`язків, а також для забезпечення найкращих інтересів дитини, та вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , слід задовольнити. Щодо судового збору Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позовні вимоги задоволені судом, тому судові витрати покладаються на відповідача в повному обсязі.

Outcome: approved