Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про збільшення розміру аліментів, у якій просить: змінити розмір стягуваних з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] з 1000 грн. на 1/4 частину з усіх доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення ним повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, зупинити стягнення, що здійснювалось за виконавчим листом № 613/233/18 від 23 квітня 2018 року виданим Богодухівським районним судом Харківської області про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] з 1000 грн щомісячно, починаючи з 14 лютого 2024 року до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі , який було розірвано 24 березня 2014 року Богодухівським районним судом Харківської області. [INFO] у них народився син [PERSON] . Рішенням Богодухівського районного суду від 23 квітня 2018 року з [PERSON] призначено до стягнення аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісячно, з урахуванням індексації до досягнення дитиною повноліття. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає ні в грошовій, ні в натуральній формі. Позивачка самостійно, власними силами, намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати сина, а також виконувати всі інші обов`язки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання дитини. На даний час значно погіршився її матеріальний стан, збільшились ціни на продукти харчування, комунальні послуги, дитина проживає із нею та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач за весь цей час жодного разу не намагався отримати інформацію про стан здоров`я дитини, не має уявлення про процес навчання своєї дитини, про його улюблені предмети та оцінки, успіхи у навчанні. Жодного разу відповідач до школи не приходив, іноді вітав зі святами, йому не відомо чим цікавиться дитина, які має захоплення, хобі, як проводить свій позакласний час, чи потребує чогось. Додаткової матеріальної допомоги сину не надає. На даний час позивачка працює продавцем продовольчих товарів та її середньомісячний дохід складає 6 800 грн., що не достатньо для повного забезпечення дитини всім необхідним. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 13 червня 2024 року, позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , про збільшення розміру аліментів, зміну способу їх стягнення прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 20 серпня 2024 року закрито підготовче засідання за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , про збільшення розміру аліментів та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання [PERSON] не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності , позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про дату слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, оскільки він не має можливості з`явитись до суду. Позов не визнав, проти його задоволення заперечив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог [PERSON] , виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 27 листопада 2012 року Забродівською сільською радою Богодухівського району Харківської області. Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 24 березня 2014 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 14 липня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Богодухівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 42. Малолітню дитину залишено проживати із матір"ю. Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 23 квітня 2018 року, вирішено стягувати з [PERSON] , аліменти на користь [PERSON] , на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн., щомісяця, з індексацією суми, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №621 від 17.08.2017 вбачається, що малолітній [PERSON] , [INFO] проживає з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки про доходи, [PERSON] працює на посаді продавеця продовольчих товарів в ФОП [PERSON] , та отримує мінімальну заробітну плату. Згідно з довідкою про розмір сплачених аліментів виданною Богодухівським відділом державної виконавчої служби у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегонального управління міністерства юстиції №29968 від 07 лютого 2024 року, за період з червня по грудень 2023 року, [PERSON] слатив аліменти на користь [PERSON] в сумі 5 000 грн. [PERSON] вказала, що аліменти у твердій грошовій сумі, визначені рішенням суду, не відповідають дійсним потребам на утримання дитини, відповідач у даний час має змогу сплачувати аліменти у відсотковому відношенні зі свого доходу. Відповідно до копії відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників про суми виплачених доходів та утриманих податків від 12 серпня 2024 року, [PERSON] працює в ТОВ «Салтівський м`ясокомбінат». Так, спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями СК України. За умовами частин першої та другої ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.(ч.3ст.181СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:стан здоров`я та матеріальне становище дитини;стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У силу положень ст.ст.183,184 СК України суд за заявою одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Прерогатива вибору способу стягнення аліментів належить саме одержувачу аліментів. Підстави визначення розміру аліментів у відповідній частці до заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України ).Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу х присудження не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим його здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України в системному взаємозв`язку зі ст. 181 СК України зміна розміру аліментів може полягати і у зміні способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Враховуючи наведене, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. При цьому правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями ст.ст.182-184,192 СК України. За змістом ч.3 ст.181 СК України право вибору способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина. Звертаючись до суду із позовом позивач визначила способом стягнення аліментів їх присудження у частці від доходу батька, що відповідає вимогам закону. За змістом ст. 182 СК України батьки зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей незалежно від наявності можливості надавати таку допомогу. Сімейне право встановлює принцип рівності прав та обов`язків як батька, так і матері, передбачає здійснення батьківських прав та обов`язків відповідно до інтересів дітей. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а тому розмір аліментів в сумі 1000 гривень, які стягуються за рішенням суду з 2018 року, враховуючи економічні реалії сьогодення, явно не є достатньою сумою для задоволення потреб дитини. Відтак встановивши характер спірних правовідносин, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить висновку про те, що необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини буде розмір аліментів на рівні частки заробітку(доходу) відповідача, але неменше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що узгоджується з вимогами ч.2 ст.182 СК України. При цьому суд виходить із захисту інтересів перш за все самої дитини, забезпечення одержання ним коштів, необхідних для його життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина має тоді, коли утримується обома батьками та отримує надійне стабільне матеріальне утримання як з боку матері, так і з боку батька. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі "М.С. проти України" йдеться про визначення "інтересів дитини", їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання та, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Суд виходить з принципу захисту інтересів дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їхньої життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вони б мали тоді, коли утримувались обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів якраз і забезпечить надійний захист інтересів дітей та отримання ними надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. Суд також зауважує, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому роз`яснює, що в разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів,визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (ч.1ст.192 СК України). Тобто, відповідач [PERSON] не позбавлений права в майбутньому на звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. На підставі викладеного, суд вважає заяву [PERSON] про збільшення розміру аліментів такою, що підлягає частковому задоволенню, при цьому суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який фізично здоровий, знаходиться у працездатному віці, працює та отримує офіційний дохід, інші обставини, що мають істотне значення, крім того, враховуючи прожитковий мінімум для дітей відповідного віку у 2024 році, суд вважає, що розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 23 квітня 2018 року належить збільшити та стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного суду України 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (п. 23) відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, аліменти у зміненому розмірі підлягають стягненню саме з моменту набранням даним рішенням законної сили, а не з дня пред`явлення даного позову, а тому вимога позивачки щодо зупинення стягнення, що здійснювалось за виконавчим листом № 613/233/18 від 23 квітня 2018 року починаючи з 14 лютого 2024 року до досягнення дитиною повноліття задоволенню не підлягає. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: partial