Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

В травні 2024 року Акціонерне товариство ?Акцент-Банк? (надалі - АТ ?Акцент-Банк?) звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON] , в якому просило суд: стягнути з [PERSON] .Акцент-Банк) користь заборгованість за кредитним договором б/н від 28 травня 2017 року, яка станом на 21 квітня 2024 року складає 10 204, 25 грн., а також понесені судові витрати. Свої вимоги АТ ?Акцент-Банк? обґрунтовує тим, що 28 травня 2017 року [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в Акцепт-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Акцепт-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 46.8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач, зі свого боку виконав умови договору та перерахував кошти, а відповідач їх отримав, однак, свої зобов`язання [PERSON] за кредитним договором порушив та кошти згідно умов договору не повернув. Станом на 21 квітня 2024 року у відповідачки існує заборгованість за вищезазначеним кредитним договором у розмірі 10 204, 25 грн., з яких: 7 478, 27 грн. - заборгованість за кредитом; 2 725, 98 грн. - заборгованість по відсоткам. А тому, для захисту порушеного права позивач звернувся до суду вищезазначеним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08 травня 2024 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін по справі за позовом АТ ?Акцент-Банк? до [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідач, своїм правом щодо направлення відзиву на позовну заяву не скористався; відзив на позовні вимоги до суду не надіслав. Представник позивача в судове засідання не з?явився; про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; подав клопотання про розгляд справи за його відсутності; на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі з підстав викладених у позові; проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з?явилася; про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку; письмовий відзив на позов не надіслав, як і не направив свого представника для прийняття участі у розгляді справи. Оскільки, позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, суд, відповідно до ст.ст.223, 280 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані стороною позивача документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України, держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України, цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до ч.1, 3 ст.509 ЦК України, зобов?язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов?язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов?язку. Зобов?язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Судом встановлено, що 28 травня 2017 року між Акціонерним товариством ?Акцент-Банк? (надалі - АТ ?Акцент-Банк?) та [PERSON] (надалі - позичальник) було укладено кредитний договір у вигляді Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За даною заявою Банк встановив Позичальнику кредитний ліміт. Дана заява фактично є кредитним договором підписана [PERSON] , що підтверджує його погодження на умови, викладені в заяві. Крім того в заяві зазначено, що [PERSON] ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг. В той же час суду не надано доказів, що зазначені Умови та Правила надання банківських послуг підписані відповідачем, а тому суд, не може їх прийняти до уваги як належні докази домовленості сторін про істотні умови договору. Як вбачається із наданої позивачем банківської виписки по рахунку, Позичальник користувався кредитними коштами. Позивачем було відкрито рахунок на ім?я [PERSON] та видано дві картки (а.с.18). З боку відповідача не було спростовано, що отримані ним грошові кошти, які відображені у виписці по картці були повернуті у повному обсязі (у виписці відображена значна кількість зняття готівки, у порівнянні із сумами, які були внесені на погашення кредиту). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором за період часу з 28 травня 2017 року по 21 квітня 2024 року складає: 7 478, 27 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2 725, 98 грн. - заборгованість по відсоткам, а всього - 10 204, 25 грн. Відповідач в судове засідання не з?явився, не надав суду доказів, що зазначена у позовній заяві позивачем сума заборгованість є меншою чи взагалі відсутня. Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов?язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов?язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ ?Акцент-Банк?). Оскільки, умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв?язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов?язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов?язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 28 травня 2017 року процентна ставка не зазначена. Також варто зауважити, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 28 травня 2017 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ ?Акцент-Банк? не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов?язку визначений моментом пред?явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для стягнення в примусовому порядку з відповідача на користь позивача суми непогашеного тіла кредиту у розмірі 7 478, 27 грн. Вимоги в частині стягнення заборгованості по відсоткам не підлягають задоволенню, оскільки, суду не було надано доказів, що [PERSON] ознайомлений та підписав саме наявні в матеріалах справи Умови та Правила надання банківських послуг, в яких відображено відсоткову ставку по кредитному договору. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 028, 00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial