Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Свою позовну вимогу мотивує тим, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з нею. На даний час старша дочка [PERSON] , [INFO] , досягла повноліття, але продовжує навчання у Дніпровському національному університеті імені Олеся Гончара, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочок не надає, але має можливість матеріально їх утримувати. Просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 1/2 частини з усіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до досягнення молодшою дитиною повноліття, а старшою - 23 років. Позивач в судове засідання не з`явилася, але надала суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, але надав суду письмові пояснення, в яких просить розглядати справу без його участі та прийняти рішення на розсуд суду. Надав суду копію рішення по справі № 194/304/23, як доказ того, що з нього стягуються аліменти на утриманя дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його доходів. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження. Своє батьківство відповідач по справі не оспорює. Згідно довідки Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара від 12 грудня 2023 року, [PERSON] є студенткою ІІ курсу Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара, форма навчання заочна. Відповідно до рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2023 року по справі № 194/304/23[PERSON] визнано батьком дитини [PERSON] , [INFO] , який народився в місті Дніпропетровськ, та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 березня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки про доходи № 0998109378281919 від 19 липня 2024 року, наданої ПФУ України, [PERSON] отримує пенсію за віком у розмірі 14080,13 грн. Відповідно до інформації відділу обслуговування громадян №23 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 19 липня 2024 року, [PERSON] отримує страхові виплати у розмірі 11810,65 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дітей. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 27 зазначеної Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз`яснено у п. 17 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.ч. 1-2 ст. 179 Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Відповідно до ч.1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Як роз`яснено у п. 20 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Зазначена постанова підтримана постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 червня 2019 року по справі № 754/866/18. Отже, матеріалами справи доведена обов`язкова сукупність таких юридичних фактів: походження [PERSON] від відповідача, досягнення нею 18 років, але її вік є меншим 23 років, продовження нею навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у відповідача можливості надавати таку допомогу (оскільки він отримує пенсію за віком у розмірі 14080,13 грн., страхові виплати у розмірі 11810,65 грн., а тому цедозволяє йому утримувати свою повнолітню дочку, яка продовжує навчання). Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. При визначені розміру аліментів, що мають бути стягнуті, судом приймається до уваги та обставина, що з відповідача вже стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини його доходів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , відповідач отримує пенсію за віком у розмірі 14080,13 грн., страхові виплати у розмірі 11810,65 грн.,тобто має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, та просить прийняти рішення на розсуд суду,а тому,у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів відповідача щомісячноале не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 квітня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття, та на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з продовженням нею навчання, в розмірі 1/7 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з 05 квітня 2024 року і до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. Таким чином, загальний розмір аліментів, стягнутих з відповідача, становить 56 % заробітної плати (1/4+1/6+1/7), що відповідає вимогам чинного законодавства щодо максимального розміру аліментів. Тому суд вважає, що він має можливість сплачувати аліменти в розмірі, встановленому рішенням суду. Згідно ст.430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць, про що просить позивач в позовній заяві. Крім того, згідно ст. ст. 4, 5 Закону України «Про судовий збір» підлягає до стягнення з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн. та 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial