Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-11 00:00:00

Позивач КП «Харківводоканал» 27.05.2021 звернувся в Орджонікідзевський районний суд м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява обґрунтована тим, що [PERSON] за адресою [ADDRESS] , є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, обсяг нарахувань та оплат за які здійснюється за абонентським особовим рахунком № [NUMBER] . Вказував, що відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання з оплати, внаслідок чого утворилася заборгованість в умі 19197,73 грн, в тому числі за надані послуги з водопостачання за період з 01.11.2014 по 28.02.2021 в розмірі 10825,02 грн та за аналогічний період за водовідведення в розмірі 8372,71 грн. В поданій до суду позовній заяві просив стягнути з відповідача заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення всього в розмірі 20785,50 грн. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28.05.2021 в даній справі було відкрито провадження. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подавав. 05.01.2022 до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до КП «Харківводоканал», яка обґрунтована тим, що договір між КП «Харківводоканал» та [PERSON] не укладено, чим спричинено [PERSON] моральних страждань. Також відповідач в поданій до суду зустрічний позовній заяві вказував, що дозвіл на надання йому послуг не надавав, а позивач у своїх квитанціях вказує неіснуючий борг, чим порушує права відповідача. Посилався на те, що діями КП «Харківводоканал» спричинено моральних страждань. В поданій до суду зустрічній позовній заяві просив зобов`язати КП «Харківводоканал» припинити нечесну підприємницькі діяльність, підготувати та укласти договір про надання послуг, заборонити збирати та використовувати дані про відповідача. Просив також стягнути з КП «Харківводоканал» моральну шкоду в розмірі 94848000 грн. Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Орджонікідзевського районного суду м. Харкова на Київський районний суд м. Полтави. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 01.05.2023 справу прийнято до провадження. Постановою Полтавського апеляційного суду від 26.03.2024 скасовано ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03.02.2022 в даній справі, якою відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 04.04.2024 зустрічний позов [PERSON] до КП «Харківводоканал» про зобов`язання припинити нечесну підприємницьку діяльність, стягнення моральної шкоди, зобов`язання вчинити дії об`єднано в одне провадження з позовом КП «Харківводоканал» до [PERSON] про стягнення заборгованості, призначено підготовче судове засідання. 30.04.2024 до суду надійшов відзив КП «Харківводоканал» на зустрічну позовну заяву. Відзив обґрунтований тим, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Також позивач вказував, що постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690 затверджені Типові договори передбачені для різних моделей організації взаємовідносин, за якою споживач бажає отримувати послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення. Умови типового договору є обов`язковими при складанні договорів про надання послуг між виконавцями та споживачами. Сторони не можуть на власний розсуд змінювати умови типових договорів. Вважає, що [PERSON] не довів належними та допустимими доказами спричинення йому з боку КП «Харківводоканал» моральної шкоди через здійснення діяльності. В задоволенні вимог за зустрічним позовом просив відмовити. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 30.05.2024 закрито підготовче провадження в даній справі та призначено судове засідання з розгляду справи по суті. Представник позивача звертався в суд з заявою про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання неодноразово не з`явився, будучи повідомлений про розгляд. При вирішенні питання щодо можливості розгляду справи без участі відповідача суд виходить з такого. Наслідки неявки в судове засідання учасника справи передбачені ст. 223 ЦПК України, згідно з якою неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстави першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. В даній справі має місце повторна (неодноразова) неявка відповідача в судове засідання. Тому відповідно до положень норм ст. 223 ЦПК України підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Посилання відповідача в поданих до суду клопотаннях на введення воєнного стану та перебування поза межами міста Полтави не є обґрунтованими. Звертаючись до суду з відповідними клопотаннями, відповідач лише посилається на загальні обставини введення воєнного стану і перебування за межами міста Полтави, де територіально знаходиться Київський районний суд м. Полтави. Разом з тим, зазначені клопотання не містять жодних посилань на наявність обставини індивідуального впливу воєнного стану на неявку відповідача в судові засідання. Окрім того, відповідач не скористався своїм правом на участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції та не був позбавлений можливості надати відповідні докази на підтвердження своїх заперечень щодо позову та на підтвердження вимог за зустрічним позовом. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи без участі осіб, які не з`явилися. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що позивач КП «Харківводоканал» в період з 01.11.2014 по 01.03.2021 надавав послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за адресою: [ADDRESS] , в якій відповідач [PERSON] у встановленому законом порядку зареєстрував своє постійне місце проживання протягом вказаного періоду (а.с. 14, 77) та в силу норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є споживачем послуг, які надаються позивачем. Відповідач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 15.04.2003 є власником квартири [ADDRESS] (а.с.с 12). Також встановлено, що плата за послуги відповідачем не вносилася, існує заборгованість за період з 01.11.2014 по 01.03.2021 в розмірі 10825,02 грн за надані послуги з централізованого водопостачання; за період з 01.11.2014 по 01.03.2021 в розмірі 8372,71 грн за надані послуги з централізованого водовідведення. При цьому розрахунок вартості послуг відповідає затвердженим тарифам. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором. Оскільки відповідач покладені як на споживача обов`язки належним чином не виконував, за отримані послуги не сплачував, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в солідарному порядку є повністю обґрунтованими. При вирішенні питання щодо стягнення 3 % річних та розрахованої суми інфляції суд виходить з наступного. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулює Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Частиною 2 ст.\~625\~ЦК\~України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 10 ч. 2 ст.\~7\~Закону України «Про\~житлово-комунальні\~послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно з ч. 1 ст.\~509\~ЦК\~України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903\~ЦК\~України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги з врахуванням індексу інфляції та 3% річних. За нормами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачем в поданих до суду заявах вказано про застосування строків позовної давності. При вирішенні питання щодо застосування судом строків позовної давності судом враховується наступне. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався. Згідно із Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 12, яким під час карантину строки, визначені, зокрема, статтями 257, 258 Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Закон набрав чинності 02.04.2020. З даним позовом позивач звернувся в суд 27.05.2021 за заявив вимоги про стягнення заборгованості за період, зокрема з 01.11.2014. Суд, враховуючи вимоги Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в межах строків позовної давності за період з 01.03.2017. З цих підстав з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, які отримані за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.03.2017 по 01.03.2021 в розмірі 7992,67 грн за надані послуги з централізованого водопостачання; за період з 01.03.2017 по 01.03.2021 в розмірі 6241,94 грн за надані послуги з централізованого водовідведення, 1104,09 грн інфляційні втрати, 487,68 грн 3 % річних; всього в розмірі 15826 грн 38 коп. При вирішенні зустрічних позовних вимог [PERSON] судом враховується таке. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України Про житлово-комунальні послуги від 24 червня 2004 року № 1875-IV. Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (ст. 1, ч. 2 ст. 3, ст. 19 Законом України Про житлово-комунальні послуги від 24 червня 2004 року № 1875-IV). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України Про житлово-комунальні послуги від 24 червня 2004 року № 1875-IV залежно від функціонального призначення житлово- комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо), послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Хоч і ч. 1 ст. 19 Закону України Про житлово-комунальні послуги від 24 червня 2004 року № 1875-IV передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги від 24 червня 2004 року № 1875-IV обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з наведеними законодавчими нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, сформульованій у постановах від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 461/12597/15-ц, від 09 серпня 2019 року № 459/3958/15-ц). Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (введено в дію з 01.05.2019), споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Положенням ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (введено в дію з 01.05.2019), дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII який введено в дію з 01.05.2019, договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII, договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690 затверджені Типові договори передбачені для різних моделей організації взаємовідносин, за якою споживач бажає отримувати послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення. Умови типового договору є обов`язковими при складанні договорів про надання послуг між виконавцями та споживачами. Сторони не можуть на власний розсуд змінювати умови типових договорів. Виходячи з відсутності рішення співвласників будинку [ADDRESS] щодо обрання договірної моделі, за положенням п. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII, який введено в дію з 01.05.2019 надання послуг з 01.05.2022 здійснюється за умовами публічного типового індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання \~ \~ \~ \~та \~ \~ \~ \~централізованого водовідведення. \~ \~ \~ \~ Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (введено в дію з 01.05.2019), у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. Відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (введено в дію з 01.05.2019), порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Таким є «Порядок проведення перевірки відповідності якості надання деяких комунальних послуг та послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2018 № 1145. Докази щодо проведення перевірки наявності/відсутності послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення відповідно до вищевказаного порядку матеріали справи не містять. Отже, вимога про зняття оплати не ґрунтується на нормах закону та є безпідставною. За положенням абз. 2 ч. 4 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (введено в дію з 01.05.2019), споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів. Пунктом 33 «Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690 (далі Правила № 690), передбачено, що плата за послуги розраховується виходячи з розмірів затверджених тарифів та обсягу спожитих послуг, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства. Як передбачено п. 1 Розділу ІІ «Правила формування рахунків на оплату комунальних послуг, вимоги до їх змісту та структури», «Вимог до формування рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», затверджених наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 31.01.2020 № 23 (далі Наказ № 23), рахунки на оплату комунальних послуг формуються виконавцями відповідних комунальних послуг або уповноваженими особами з урахуванням вимог законів України «Про особливості доступу до інформації у сферах постачання електричної енергії, природного газу, теплопостачання, централізованого постачання гарячої води, централізованого питного водопостачання та водовідведення», «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», «Про житлово-комунальні послуги» та цих Вимог. Змістом п. 4 Наказу № 23 встановлено, що рахунок на оплату комунальних послуг має обов`язково містити:1) загальну інформацію: повне найменування виконавця комунальної послуги або повне найменування / прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - підприємця уповноваженої особи; код згідно з ЄДРПОУ виконавця комунальної послуги або код згідно з ЄДРПОУ / реєстраційний номер облікової картки платника податків уповноваженої особи (серія та номер паспорта для фізичних осіб, які через релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номеру облікової картки платника податків); платіжні реквізити виконавця комунальної послуги або уповноваженої особи; вид платежів; розрахунковий період для комунальних послуг (календарний місяць або інший період, визначений договором про надання комунальних послуг); 2) інформацію про споживача: найменування / прізвище, ім`я, по батькові, абонентський номер споживача; адреса місця знаходження (для юридичних осіб) або місця проживання (для фізичних осіб); відомості про кількість осіб, що проживають за адресою споживача (у разі відсутності вузлів комерційного / розподільного обліку); 3) інформацію про нарахування та оплату комунальної послуги, обсяги її споживання: обсяг комунальної послуги спожитий у будівлі та конкретним споживачем за розрахунковий період, який визначається згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та умовами договору про надання комунальних послуг; поле для внесення споживачем показань вузлів розподільного обліку / приладів - розподілювачів теплової енергії (якщо згідно із законом або договором про надання комунальних послуг такі показання знімає споживач); поточні та попередні показання вузлів обліку / приладів - розподілювачів (вузлів комерційного/розподільного обліку питної води, теплової енергії, гарячої води, приладів - розподілювачів теплової енергії), різницю між цими показаннями; норми споживання комунальних послуг, встановлені органом місцевого самоврядування (у разі коли обсяг споживання відповідної комунальної послуги визначається за нормою споживання); загальну суму платежу за спожиту комунальну послугу із структурою обсягу комунальної послуги, визначеною відповідно до вимог Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28 грудня 2018 року за № 1502/32954 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року № 358), протягом розрахункового періоду; суму заборгованості за спожиті комунальні послуги, що не погашена споживачем на дату формування рахунків на оплату комунальних послуг (за наявності); суму нарахованої споживачеві пені за несвоєчасне здійснення платежів за спожиті комунальні послуги (за наявності); суму перерахунку платежів та попередньо оплаченої відповідної комунальної послуги (за наявності); період, за який здійснюється перерахунок (за наявності); суму неустойки (штрафу, пені), що сплачується виконавцем комунальної послуги споживачу (за наявності); діючі тарифи (із зазначенням розміру податку на додану вартість) на відповідні комунальні послуги; 4) іншу інформацію, зокрема: середній обсяг споживання та середній розмір плати за комунальну послугу іншими споживачами відповідної категорії (у тому числі в розрізі класів будівель), яким комунальну послугу надає виконавець, визначені відповідно до вимог Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28 грудня 2018 року за № 1502/32954; рекомендації щодо можливих заходів з підвищення енергоефективності будівель, інформація про державні цільові та інші програми підвищення енергоефективності, контактну інформацію та порядок одержання додаткової інформації (у рахунку на оплату послуги з постачання теплової енергії); контакти виконавця комунальної послуги або уповноваженої особи (номер телефону, факсу, електронна адреса, сайт, поштова адреса). У разі укладення між споживачем та виконавцем комунальної послуги індивідуального договору про надання комунальної послуги або індивідуального договору з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у рахунку на оплату комунальної послуги зазначається інформація, окрім тієї, що зазначена у попередніх абзацах цього пункту, про: розмір плати за абонентське обслуговування; розрахунковий період для плати за абонентське обслуговування (календарний місяць); суму нарахувань за абонентське обслуговування та стан оплати; суму заборгованості за абонентське обслуговування, що не погашена споживачем на дату формування рахунків на оплату комунальних послуг (за наявності); розмір плати за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкових систем будинку, які забезпечують надання відповідної комунальної послуги (за наявності). Розрахунковий період для плати за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкових систем будинку (календарний місяць) (за наявності); суму нарахувань за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкових систем будинку та стан оплати (за наявності); суму заборгованості за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкових систем будинку, що не погашена споживачем на дату формування рахунків на оплату комунальних послуг (за наявності). Отже, КП «Харківводоканал», як виконавець послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення правомірно, в межах повноважень формує розрахункові документи для споживачів, в тому числі і для відповідача [PERSON] , а позовні вимоги щодо незаконності таких дій не ґрунтуються на нормах закону. Частиною першою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Судом не встановлено наявність протиправних дій КП «Харківводоканал» та спричинення моральних страждань відповідача [PERSON] . [PERSON] не довів належними та допустимими доказами наявність протиправних дій позивача та спричинення йому з боку КП «Харківводоканал» моральної шкоди через здійснення діяльності. Тому зустрічні позовні вимоги [PERSON] є повністю безпідставними та не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в розмірі 2270 грн. Відповідач [PERSON] при зверненні до суду з позовом судовий збір не сплачував, судовий збір з за розгляду судом зустрічних позовних вимог суд вважає за можливе віднести за рахунок держави.

Outcome: partial