Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтував тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Даний будинок мав статус колгоспного двору, у якому станом на 15.04.1991 були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Відтак 1/2 частка указаного нерухомого майна належала [PERSON] як члену колгоспного двору. Спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом була рідна сестра позивача [PERSON] , яка прийняла спадщину шляхом подання заяви до органу нотаріату. [INFO] [PERSON] померла. Спадкоємцями після смерті [PERSON] за законом є позивач та його рідні сестри [PERSON] та [PERSON] , які прийняли спадщину шляхом подання заяв до органу нотаріату. 10.11.2023 між сторонами укладений договір про поділ спадщини, за умовами якого позивач після смерті [PERSON] успадковує житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим оформити спадкові права на вказане вище нерухоме майно позивач не має можливості у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві, оскільки [PERSON] спадкові права на частку вказаного будинку за життя не оформила. За таких підстав позивач просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . 25.06.2024 позовна заява залишена без руху та позивачеві наданий строк для усунення недоліків позовної заяви. 03.07.2024 представник позивача усунула недоліки позовної заяви. 05.07.2024 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче засідання на 22.08.2024 та визначений сторонам строк для подання заяв по суті справи. 22.08.2024 у підготовчому засіданні оголошена перерва до 18.09.2024, витребувані копії спадкових справ після смерті [PERSON] та після смерті [PERSON] . У підготовче засідання 18.09.2024 позивач [PERSON] та його представник адвокат Заплітна І.А. не з`явилися. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її та позивача участі, позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити повністю. У підготовче засідання 18.09.2024 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час і місце цього засідання, не з`явилася. Правом подання відзиву відповідач не скористалася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та не заперечувала проти задоволення позову. У підготовче засідання 18.09.2024 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час і місце цього засідання, не з`явилася. Правом подання відзиву відповідач не скористалася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та не заперечувала проти задоволення позову. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку\~визнання позову\~відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому\~ст. 206\~цього Кодексу. Частини 1, 4 ст. 206 ЦПК України визначають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, ураховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Суд встановив, що згідно із інформаційною довідкою Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації № 840 від 18.09.2023 та згідно з постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії державна реєстрації права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] не проведена (а.с. 123, 124-125). При цьому відповідно до довідки Підгороднянської сільської ради Почапинського старостинського округу № 18-11/5-11 від 21.05.2024 указаний вище житловий будинок станом на 15.04.1991 мав статус колгоспного двору, членами якого були: голова двору [PERSON] , 1926 року народження, яка померла [INFO] , та син [PERSON] , 1973 року народження (а.с. 15). Як вбачається з технічного паспорта на житловий будинок садибного типу (а.с. 18-21), спірний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами побудований у 1939 році. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відтак суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] станом на 15.04.1991 належало по 1/2 частці житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а.с. 6). Після її смерті відкрилась спадщина, у тому числі на належну їй 1/2 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно з ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Так, спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом була [PERSON] , що підтверджується заповітом від 07.02.2003, посвідченим секретарем виконавчого комітету Почапинської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області та зареєстрованим в реєстрі за № 10 (а.с. 8). Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 161/2009, заведеної після смерті [PERSON] , [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом подання нотаріусу у шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини (а.с. 66). За таких підстав суд доходить висновку, що [PERSON] , прийнявши спадщину після смерті [PERSON] , набула право власності на 1/2 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а.с. 7). Після її смерті відкрилась спадщина, у тому числі на належну їй 1/2 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Так,\~відповідно до\~ст.\~1258\~ЦК України\~спадкоємці за\~законом одержують\~право на\~спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259\~цього Кодексу. Згідно зі ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. За відсутності заповіту частки кожного спадкоємця в спадщині визнаються рівними. Відступ від цього принципу можливий за домовленістю спадкоємців між собою (ст. 1267 ЦК України). Так, з матеріалів спадкової справи № 798/2022, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , суд встановив, що спадкоємцями за законом після смерті останньої є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які прийняли спадщину шляхом подання нотаріусу у визначений законом строк заяв про прийняття спадщини (а.с. а.с. 79 зв.бік, 80, 88 зв.бік). Також суд встановив, що 10.11.2023 між сторонами укладений договір про поділ спадщини, посвідчений державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори Попіль З.З. та зареєстрований в реєстрі за № 3337 (а.с. 9). За умовами зазначеного вище договору брату померлої [PERSON] [PERSON] переходить майно, зокрема житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Попіль З.З. від 29.12.2023 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку за адресою:\~ [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцю (а.с. 124-125). При цьому [PERSON] оформив спадкові права на іншу частину спадкового майна після смерті [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05.06.2024 (а.с. 127). Так, за змістом ст. 12 Закону України «Про власність» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) основою створення власності є праця громадян та громадянин набуває право власності на майно з підстав, не заборонених законом, або отримує в результаті спадщини або здійснення інших угод. Згідно з вимогами ст. 49 Закону України «Про власність» володіння майном вважається правомірним, якщо інше не було встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом. Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування» державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як: Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу № 56 від 13.12.1995, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності\~Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. За змістом п. 62\~Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР\~підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (ст. 1296, 1297\~ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). З урахуванням викладеного суд вважає доведеним, що на момент своєї смерті [PERSON] набула право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , хоча і не встигла здійснити державну реєстрацію такого майна, а тому таке право власності увійшло до складу спадщини після її смерті і було успадковане [PERSON] . Так само і [PERSON] набула право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , хоча і не встигла здійснити державну реєстрацію такого майна, а тому таке право власності увійшло до складу спадщини після її смерті і було успадковане позивачем. За таких підстав суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню шляхом визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частку вказаного нерухомого майна в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~142\~ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Приймаючи до уваги, що згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю ІІ групи, до яких належить і позивач, а також враховуючи визнання відповідачами позову до початку розгляду справи по суті, з відповідачів у рівних частинах на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 605,60 грн, а судовий збір у сумі 605,60 грн підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved