Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-12 00:00:00

свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що відповідач є батьком [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання вказаних дітей не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Позивачу важко самостійно утримувати дітей згідно з їх потребами. Тому ці діти потребують матеріального утримання і з боку батька, тобто відповідача, який є працездатним, а отже, є спроможним сплачувати аліменти на утримання дітей. Тому позивач просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/3 (однієї третьої) частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення останніми повноліття. Позивачка в судове засідання не з`явилася, 26.06.2024 року її представник, адвокат Боб`як М.Ю. подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати без його та позивача участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи у його відсутності чи відзиву на позов суду не подав. Крім того, оскільки інформація про судові засідання, яка розміщена на веб-порталі «Судова влада України», є відкритою, то суд вважає, що сторони є належним чином повідомлені про судовий розгляд. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач надала згоду на такий порядок розгляду справи. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Відповідно до довідки № 2616-5003167272 від 17.03.2024 року позивач перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа та проживає в [ADDRESS] (а. с. 5). Відповідно до копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , сторони є батьками: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.7,9). Виходячи з відомостей, які містяться у довідках № 2616-5003167276 та № 2616-5003167274 від 17.03.2024 року, вказані діти проживають за адресою проживання позивача (а. с. 8, 10). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття. Ч.3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з положеннями ч.1 ст.182 вказаного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. На підставі наведеного, враховуючи вік дітей сторін та пов`язані з цим витрати на їх харчування, забезпечення найбільш необхідними речами, усталену судову практику, яка полягає також у тому, що чинним цивільним процесуальним законодавством передбачена можливість стягнення аліментів у вказаному розмірі частки від заробітку (доходу) у порядку наказного, тобто безспірного, провадження, суд вважає за можливе визначити аліменти в загальному розмірі 1/3 (однієї третьої) частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину. Такий розмір, на переконання суду, відповідатиме вимогам розумності і справедливості, та його нижня межа є мінімально гарантованим державою розміром аліментів. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з положеннями ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивач. На підставі наведеного, ст.ст. 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved