Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

18.09.2014 року Товариство з обмеженою відповідальність «Кредитні ініціативи» (далі ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 1401/0708/88-014 від 02.07.2008 р. у сумі 427889,55 грн., а також судових витрат, а саме судового збору в розмірі 3654,00 грн. В подальшому позивачем уточнені позовні вимоги щодо загальної суми боргу, а саме позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 1401/0708/88-014 від 02.07.2008 р. у сумі 278408,37 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654,00 грн. Позовна заява мотивована тим, що 28.11.2012 між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ТОВ «Кредитні ініціативи» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 1401/0708/88-014, з подальшим внесенням змін та доповнень, відповідно до умов якого Банк зобов`язується надати позичальникові кредит у сумі 15\~000,00 дол. США. Банк свої зобов`язання виконав, надавши відповідачу (позичальнику) кредит у сумі 15\~000,00 дол. США. Відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, в результаті чого має заборгованість, яка з урахуванням уточнених вимог, станом на 01.08.2014 складає: за кредитом - 12495,00 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку еквівалентно 149481,18 грн.; заборгованість по процентам - 7793,47 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку еквівалентно 93235,46 грн.; пеня за останні 12 місяців - 35691,73 грн. В забезпечення виконання зобов`язань 02.07.2008 між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ТОВ «Кредитні ініціативи» та [PERSON] укладено договір поруки № 1401/0708/88-014-Р-1, з умовами якого поручитель та позичальник відповідають за порушення зобов`язання як солідарні боржники. Позивач просить стягнути солідарно з відповідачів суму боргу за кредитним договором № 1401/0708/88-014 від 02.07.2008 р. в сумі 278408,37 грн., а саме: за кредитом - 149481,18 грн.; по відсотках - 93235,46 грн.; пеня - 35691,73 грн. 16.01.2015 року Заводським районним судом м. Миколаєва ухвалено заочне рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким вирішено стягнути з [PERSON] , [PERSON] в солідарному порядку на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" суму боргу за кредитним договором № 1401/0708/88-014 від 02.07.2008 р. в сумі 278408,37 грн., яка складається із:- заборгованість за кредитом - 149481,18 грн.; заборгованість по процентам - 93235,46 грн.; пеня - 35691,73 грн. 02.08.2016 р. ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання. Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 26.09.2016 скасовано ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 02 серпня 2016 року і направлено справу до суду першої інстанції для вирішення питання про можливість поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.10.2016 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" задоволено та поновлено пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 06.11.2019 відмовлено у задоволенні подання головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Асафатової Д.О. про примусове проникнення до житла боржника фізичної особи. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 02 квітня 2021 року скасовано заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.01.2015 року, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 21 грудня 2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 15 травня 2023 року залишено без розгляду позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 14 липня 2023 року скасовано ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 травня 2023 року, а справу направлено до суду для продовження розгляду. Ухвалою суду від 15 серпня 2023 року Заводським районним судом м. Миколаєва справу прийнято до свого провадження, призначено судове засідання. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні 25.04.2024 заперечував проти задоволення позову посилаючись на: відсутність у справі доказів відступлення Банком прав вимоги ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», зокрема реєстру боржників; кредитний договір від 02.07.2008 було розірвано рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва, яке набрало законної сили 16.10.2012, а тому зобов`язання припинено з цього часу. У [PERSON] залишився обов`язок повернення заборгованості за кредитом, яка існувала на момент розірвання кредитного договору станом на 16.10.2012 і строк виконання зобов`язання настав з 16.10.2012. ТОВ "Кредитні ініціативи", в порушення ч. 4 ст. 559 ЦК України, не звернулося до [PERSON] (поручителя) у визначений законом шестимісячний строк з вимогою про виконання основного зобов`язання, у зв`язку з чим порука припинилася. Також представник відповідача вважає недоведеним розрахунок заборгованості, оскільки не доведено того, що ПАТ «Сведбанк» відступив ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» право вимоги за кредитним договором; розрахунок в реєстрі заборгованості станом на 01.04.2012, а у розрахунку заборгованості ТОВ "Кредитні ініціативи" станом на 01.08.2014. Однак позивач втратив право нараховувати проценти та неустойко після розірвання договору, тобто після 16.10.2012. Реєстр заборгованостей боржників нічим не підтверджений, позивачем не надані первісні документи обліку заборгованості за кредитним договором, що позбавляє можливості перевірити правильність розрахунків. У рішенні Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.10.2012 встановлено, що [PERSON] фактично отримав кредит у розмірі 13000 доларів США, а не 15000 доларів США. З викладених підстав просив відмовити у задоволенні позову. В судове засідання 17.09.2024 представник відповідача [PERSON] не з`явився. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку: Судом встановлено, що між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] , 02.07.2008 року укладено договір № 1401/0708/88-014 про надання кредиту в сумі 15 000,00 доларів США строком до 01.07.2018 року зі сплатою 11,9 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором. Кредит надається лише після підписання іпотечного договору, що забезпечує повернення кредиту, проценту за користування ним, пені за несвоєчасну сплату процентів та несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, а також відшкодування збитків у зв`язку із порушенням умов цього договору та інших витрат Банку, пов`язаних з одержанням виконання. Кредит надається Банком у готівковій формі через касу Банку на підставі заяви Позичальника з урахуванням вартості і ліквідності майна, що передається Позичальником в іпотеку Банку. З метою забезпечення виконання зобов`язань відповідача по кредитному договору, між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] 02.07.2008 року укладено договір поруки № 1401/0708/88-014-Р-1, відповідно до умов якого [PERSON] взяла на себе відповідальність перед Банком у тому ж обсязі, що і [PERSON] . 05.10.2012 Заводським районним судом м. Миколаєва ухвалено рішення у справі № 2-1261/11 за позовом [PERSON] , [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «СВЕДБАНК», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О. про розірвання кредитного договору, визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Суд вирішив: розірвати кредитний договір №1401/0708/88-014 від 02 липня 2008 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» та [PERSON] . Розірвати Іпотечний договір від 02 липня 2008 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Яковлєвою Н.П. за реєстровим номером 3089 (яким забезпечено виконання зобов`язання за кредитним договором №1401/0708/88-014 від 02 липня 2008 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк»). Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О. від 16 вересня 2010 року, зареєстрований у реєстрі за №6147, про звернення стягнення на квартиру [ADDRESS] , що має загальну площу 64,6 квадратних метрів та житлову площу 38,5 квадратних метрів, належну на праві власності [PERSON] , [INFO] , уродженці міста Калачинськ Омської області, передану в іпотеку на підставі Іпотечного договору від 02 липня 2008 року,посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Яковлєвою Н.П. за реєстровим номером 3089 (яким забезпечується виконання зобов`язання за кредитним договором №1401/0708/88-014 від 02 липня 2008 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Сведбанк». 28 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вектор Плюс» укладено договір факторингу № 15, за умовами якого Банк відповідно до умов даного Договору відступає Фактору свої Права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить Банку на підставі документації, а Фактор шляхом надання фінансової послуги банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним Договором. Цього ж дня між АТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» підписано акт прийому-передачі реєстру заборгованостей боржників за договором про надання факторингу № 15 від 28 листопада 2012 р. 28 листопада 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ» укладено договір факторингу, за умовами якого Клієнт відповідно до умов даного Договору відступає Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості боржників та у переліку кредитних договорів та Договорів забезпечення, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації, а Фактор шляхом надання фінансової послуги клієнту набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає клієнту за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним Договором. 02.10.2013 директором ТОВ «ФК «Вектор Плюс» підписано повідомлення про здійснення розрахунку з ПАТ «Сведбанк» у повному обсязі. 02.10.2013 директором ТОВ «ФК «Вектор Плюс» підписано повідомлення про те, що ТОВ «КІ» здійснило розрахунок з ТОВ «ФК «Вектор Плюс» у повному обсязі. Відповідно до реєстру заборгованостей боржників, ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступає ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість, зокрема за кредитним договором №1401/0708/88-014, укладеним з [PERSON] (по основній сумі кредиту станом на 28.11.2012 12495,00 дол. США, відсотки станом на 28.11.2012 5269,84 дол. США, пеня станом на 28.11.2012 7516,84 дол. США). Відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість відповідачі станом на 01.08.2014 складає: за кредитом - 12495,00 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку еквівалентно 149481,18 грн.; заборгованість по процентам - 7793,47 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку еквівалентно 93235,46 грн.; пеня за останні 12 місяців - 35691,73 грн. 14 серпня 2014 року ТОВ «Кредитні ініціативи» надіслав [PERSON] та [PERSON] вимогу про дострокове повернення кредиту станом на 01.04.2014 у сумі 23271,93 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 427889,55 грн. (Том 1 а.с. 63-65). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Тобто, відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. При цьому відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 р. у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010, провадження № 14-308цс18). Разом із тим відомостей про визнання недійсним договору факторингу від 28 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» матеріали справи не містять. Крім того, ТОВ «ФК «Вектор Плюс» цього ж дня відступило право вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» (позивач), який не заперечував дійсність попереднього договору факторингу. Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплатити проценти. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У відповідності до ст. 554 ЦК України, у разі порушення зобов`язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Статтями 514, 516 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У цій справі на момент відступлення прав вимоги (28.11.2012) кредитний договір №1401/0708/88-014 від 02 липня 2008 року був розірваний на підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.10.2012 у справі № 2-1261/11, яке набрало законної сили 16.10.2012. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта статті 82 ЦПК України). У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються (частина друга статті 653 ЦК України). Якщо договір розривається у судовому порядку, зобов`язання припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили (частина третя цієї статті). За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 13.06.2018 у справі № 548/981/15-ц, розірвання кредитного договору припиняє його дію на майбутнє, але не впливає на факти укладення та дії цього договору включно до моменту його розірвання. Тому з моменту розірвання кредитного договору у позичальника залишається обов`язок повернути позивачеві заборгованість, нараховану за цим договором станом на день його розірвання, а кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені кредитним договором проценти та неустойку за період після розірвання цього договору.Права й інтереси кредитодавця у правовідносинах з позичальником після розірвання кредитного договору забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (див. також постанову Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12). Враховуючи наведені положення закону та висновку Верховного Суду, суд вважає, що до стягнення підлягає заборгованість за кредитним договором, яка існувала до 16.10.2012 р. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.10.2012 у справі № 2-1261/11 встановлено, що Банком було надано [PERSON] лише 13000 доларів США. З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи №2-1261/11 встановлено, що заборгованість за кредитом становить 12\~495,00 доларів США (а.с. 75,76, 81-84 справи №2-1261/11). Перевірити та визначити розмір заборгованості по процентам та пеню станом на 16.10.2012, суд не має можливості через відсутність у справі первинних бухгалтерських документів станом на 16.10.2012. Окрім цього, розраховуючи вказані суми слід виходити із розміру наданого кредиту 13000 грн, тоді як позивачем зазначено про видачу кредиту у сумі 15000 грн., а тому реєстр заборгованості, який доданий до договору факторингу, викликає сумніви. Також суд звертає увагу на те, що враховуючи розірванням договору судом, Банк мав право нараховувати пеню до 16.10.2012, то та час звернення до суду з цим позовом (04.09.2014 дата штемпелю поштового відправлення) за вимогою про стягнення пені закінчився строк позовної давності. Враховуючи викладене, до стягнення підлягає заборгованість за кредитним договором у розмірі 12495,00 доларів США, тобто 149481,18 грн. Щодо солідарного стягнення заборгованості, суд дійшов такого. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що солідарна відповідальність у зобов`язальному праві - це відповідальність кількох боржників перед кредитором, при якій кредиторові надається право на свій розсуд вимагати виконання зобов`язання у повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного з них окремо. Як солідарне зобов`язання, так і солідарна відповідальність виникають лише у випадках, встановлених договором або законом. Розірвання кредитного договору має наслідком припинення на майбутнє зобов`язання кредитодавця та позичальника, а також припинення на майбутнє поруки і застави (іпотеки) за обов`язками позичальника, які можуть виникнути, зокрема, за статтею 625 ЦК України після такого розірвання. Порука та застава (іпотека) не припиняються за обов`язками позичальника щодо заборгованості за кредитом, процентів і неустойки, які існували на момент розірвання кредитного договору. Тобто, розірвання кредитного договору не є підставою для припинення поруки та застави (іпотеки), які можуть забезпечувати виконання зобов`язання, що виникло до моменту такого розірвання (п. 72 Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 13.06.2018 у справі № 548/981/15-ц). Разом з цим, відповідно до частин 1, 4 статті 559 ЦК України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Отже, суть солідарного обов`язку полягає в тому, що у випадку невиконання боржником грошового зобов`язання, забезпеченого порукою, кредитор має право вимагати виконання цього грошового зобов`язання одночасно як від боржника, так і від поручителя. Водночас солідарну відповідальність щодо заборгованості поза встановленим частиною четвертою статті 559 ЦК України строком поручитель не несе. Строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Тому, враховуючи припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання зі спливом визначеного договором або законом строку, застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України у зазначеній редакції словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Вказане не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11 (провадження № 14-265цс18, пункт 62), від 19 червня 2019 року у справі № 523/8249/14-ц (провадження № 14-70цс19,пункт 76), від 03 липня 2019 року у справі № 1519/2-3165/11 (провадження № 14-219цс19, пункт 59), а також постанова Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15). Відповідно до п. 10 Договору поруки, цей договір набуває чинності з моменту його підписання. Сторони,

Outcome: partial