Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором позики №CL-308238 від 13.04.2021 у розмірі 149876,88 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 13.04.2021 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-308238. 24.10.2023 між АТ «Кредобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитним договорами та прав за забезпечувальними договорами №24102023 від 24.10.2023, у відповідності до умов якого АТ «Кредобанк» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «Кредобанк» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до додатку №1 до договору факторингу від 24.10.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 93 961.87 грн. - заборгованість в частині непогашеного кредиту; - 55 915.01 грн. - заборгованість в частині несплачених процентів за користування кредитом. Ухвалою суду від 09.05.2024 року позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відзив на позовну заяву не надходив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 13.04.2021 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-308238. 24.10.2023 між АТ «Кредобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитним договорами та прав за забезпечувальними договорами №24102023 від 24.10.2023, у відповідності до умов якого АТ «Кредобанк» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «Кредобанк» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу від 24.10.2023 до, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 93 961.87 грн. - заборгованість в частині непогашеного кредиту; - 55 915.01 грн. - заборгованість в частині несплачених процентів за користування кредитом. Відповідно до договору факторингу клієнт відступає фактору (передає у власність фактора) права вимоги у повному обсязі за плату та під фінансування від фактора, а фактор набуває (приймає у власність) від клієнта права вимоги в повному обсязі та здійснює їх оплату (фінансування) клієнту. Згідно Акту від 24.10.2023 прийому-передачі прав вимоги по договору факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами № 24102023 від 24.10.2023 року у зв`язку з оплатою фактором на користь клієнта у повному обсязі у повній відповідності до умов договору факторингу грошового зобов`язання щодо оплати (фінансування) ціни відступлення, до фактора перейшли всі права вимоги за договором факторингу. Сторони погодили, що права вимоги перейшли до фактора в повному об`ємі за (не вказано) заборгованостями, що виникли з кредитних договорів, що вказані в реєстрі прав вимоги (додатку №1 до Договору Факторингу) з моменту підписання даного акту відповідальними представниками сторін та скріплення їх підписів печатками. Однак витяг з реєстру боржників від 24.10.2024 до Договору факторингу №24102023, підписаний лише представником ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція зповернення боргів». Договір факторингу №24102023 наданий суду, не містить повністю всіх сторінок. Відповідно до постанови Верховного суду від 30 січня 2018 року по справі 161/16891/15-ц доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі №204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі №209/3046/20. Наданий суду розрахунок боргу складений представником позивача в односторонньому порядку, залежить від його волевиявлення, не є первинним документом та не підтверджує ні факт користування відповідачем кредитом, ні факт наявності заборгованості. При цьому, виписки з рахунку відповідача, або інші документи про зарахування відповідачу кредитних коштів, представником позивача до матеріалів справи не надано, клопотань про їх витребування, згідно вимог ст. 84 ЦПК України, представником позивача не заявлялось. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.512ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Статтею 514ЦК України\~передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень частини третьої\~статті 12, частини першої статті81ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою\~статті 81ЦПК України\~передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою\~статті 76ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша\~статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша\~статті 80 ЦПК України). У відповідності до вимог\~статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на їх обґрунтування, що має наслідком відмову у їх задоволенні в повному обсязі. Згідно зі ст.141ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed