Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

У провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває позовна заява [PERSON] \~ до Ірпінського\~ відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), [PERSON] про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , [INFO] у віці 45 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Прилуцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Прилуцькому районні Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Суми), 25.06.2021року (повторне). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла однокімнатна квартира загальною площею -33,2кв.м., житловою площею 15,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Зазначена квартира, була придбана батьком позивача [PERSON] 27 грудня 2012року у [PERSON] від імені якого укладав та підписував Договір купівлі-продажу квартири [PERSON] , що був посвідчений [PERSON] приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу, та зареєстрований у реєстрі за номером 10165. Позивач, [PERSON] , в установлений законом шестимісячний строк звернувся до Приватного нотаріуса Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області із заявою про прийняття спадщини, де було заведено спадкову справу до майна померлого мого батька [PERSON] за №114/2021. Однак, вирішити питання оформлення спадкових прав у приватного нотаріуса позивач не має можливості з тих причин, що на квартиру [ADDRESS] , державним виконавцем Ірпінського міського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області, 20.10.2016 року було накладено арешт. Дізнавшись про порушення своїх прав, позивач 19.09.2023 року звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] , виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області із заявою за реєстраційним номером 57130022. Однак 22.09.2023 року рішенням №69418805 Державним реєстратором прав на нерухоме майно [PERSON] , виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області позивачу було відмовлено у проведенні реєстраційних дій за заявою у зв`язку із наявним зареєстрованим обтяженням речових прав на нерухоме майно, а саме: в спеціальному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, наявний запис про державну реєстрацію обтяження майна, у вигляді арешту нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження в реєстрі 17019923 від 21.10.2016року, внесений на підставі постанови про арешт майна боржника № 52690478 від 20.10.2016року, орган який видав постанову Ірпінський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області. Об`єктом обтяження є квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . В свою чергу, представником позивача адвокатом Глівою С.В. підготовлено та подано до Ірпінського ВДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління МЮ (м.Київ), заяву про зняття арешту з нерухомого майна, що накладений постановою №52690478 від 20.10.2016року, у зв`язку з тим, що арешт на зазначену квартиру, як на власність [PERSON] , був накладений помилково, адже вказана квартира є власністю батька позивача. Однак відповіддю з Ірпінського ВДВС у Бучанському районні Київського області від 24.11.2023року було відмовлено у знятті арешту з квартири, адже на примусовому виконані у Ірпінському ВДВС перебуває провадження №52690478 про стягнення з [PERSON] на користь виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області 630 218,54грн. Інформація про вказані обтяження є актуальною і на теперішній час. На підставі наведеного, з врахуванням уточнених позовних вимог, просили суд Зняти арешт з об`єкта нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на праві приватної власності, який накладено постановою №52690478 від 20.10.2016року державного виконавця Ірпінського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області Дороніної В.О., та зареєстровано 21.10.2016року [PERSON] -державним виконавцем Ірпінського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області, як державним реєстратором в Єдиному державному реєстрі речових прав, із спеціального розділу про державну реєстрацію обтяжень згідно з номером запису про обтяження: 17019923 (спеціальний розділ). Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 09\~січня 2024\~року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 24 червня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, до суду від представника позивача [PERSON] надійшла заява в якій просить суд справу розглядати в відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомляли про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується зворотніми повідомленням про вручення поштової кореспонденції, а також оголошенням на сайті «Судова влада України», а тому суд вважає за можливе розглянути справу без її участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності сторін за наявними матеріалами справи. За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовної вимоги про звільнення майна з під арешту. Судом встановлено, що [INFO] помер батько [PERSON] [PERSON] , [INFO] у віці 45 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Прилуцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Прилуцькому районні Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Суми), 25.06.2021 року (повторне). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла однокімнатна квартира загальною площею -33,2кв.м., житловою площею 15,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Зазначена квартира, яка увійшла до складу спадкового майна [ADDRESS] , була придбана [PERSON] 27 грудня 2012 року у [PERSON] від імені якого укладав та підписував Договір купівлі-продажу квартири [PERSON] , що був посвідчений [PERSON] приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу, та зареєстрований у реєстрі за номером 10165. Крім того вказаний правочин був внесений нотаріусом до державного реєстру правочинів 27.12.2012року за №5429138. [PERSON] , в установлений законом шестимісячний строк звернувся до Приватного нотаріуса Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області із заявою про прийняття спадщини, де було заведено спадкову справу до майна померлого [PERSON] за №114/2021. Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №348249193 від 27.09.2023року, державним виконавцем Ірпінського міського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області 20.10.2016 року у межах виконавчого провадження №52690478 з примусового виконання виконавчого листа №2/759/2051/15 від 26.06.2015 року, виданого Святошинським районним судом м.Києва про стягнення з [PERSON] на користь Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області 630218,54 грн., було винесено постанову про арешт майна [PERSON] , в тому числі й на спірну квартиру. Рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області №69418805 від 22.09.2023 року [PERSON] , було відмовлено у проведенні реєстраційних дій за заявою у зв`язку із наявним зареєстрованим обтяженням речових прав на нерухоме майно, а саме: в спеціальному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, наявний запис про державну реєстрацію обтяження майна, у вигляді арешту нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження в реєстрі 17019923 від 21.10.2016року, внесений на підставі постанови про арешт майна боржника № 52690478 від 20.10.2016року, орган який видав постанову Ірпінський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області. Об`єктом обтяження є квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №348249193 від 27.09.2023 року, 21.10.2016року на підставі постанови про арешт майна боржника №52690478 від 20.10.2016року державним виконавцем Ірпінського міського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області Дороніною В.О. було накладено арешт на квартиру, розташована за адресою: [ADDRESS] , де особою, майно якої обтяжується зазначено [PERSON] . 12.10.2023року представником позивача адвокатом Глівою С.В. подано до Ірпінського ВДВС у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління МЮ (м.Київ), заяву про зняття арешту з нерухомого майна, що накладений постановою №52690478 від 20.10.2016 року. Натомість, відповіддю з Ірпінського ВДВС у Бучанському районні Київського області від 2411.2023 року було відмовлено у знятті арешту з квартири [ADDRESS] , з підстав, що на примусовому виконані у Ірпінському ВДВС перебуває провадження №52690478 про стягнення з [PERSON] на користь виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області 630 218,54 грн. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Згідно з частинами першою та другою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно із ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно ч. 1 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. В свою чергу, статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань. Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Частиною четвертою статті 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37). Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний податковий орган, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Такий саме висновок щодо застосування норм права міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року (провадження № 11-680апп19). Проте у випадках, коли арешт майна проводиться для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, підлягає вирішенню питання щодо відповідної участі у справі відповідного територіального органу Державної податкової служби України. Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 450/1411/16, провадження № 14-477цс19 та у постановах: Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 299/2931/17, провадження № 61-35013св18, від 06 грудня 2021 року у справі № 554/5912/19-ц, провадження № 61-12594св21. Тобто, наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном та власний розсуд. Таким чином,\~дослідивши матеріали\~справи в\~судовому засіданні,\~суд за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному і\~об`єктивному\~розгляді в\~судовому засіданні\~всіх обставин\~справи в\~їх сукупності,\~

Outcome: approved