Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-18 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Свій позов\~мотивувала тим,\~що 24.06.2006\~по 05.02.2021\~сторони перебували\~у зареєстрованому\~шлюбі.\~Від шлюбу\~з відповідачем\~мають дітей\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Рішенням Вінницького\~міського суду\~Вінницької області\~по справі\~№ 127/28525/20\~від 05.02.2021\~шлюб між\~сторонами був\~розірваний.\~Водночас,\~рішенням Вінницького\~міського суду\~Вінницької області\~від 23.02.2021\~у справі\~№127/28517/20\~стягнуто з\~відповідача на\~користь позивача\~аліменти на\~утримання дітей\~в твердій\~грошовій сумі\~у розмірі\~по 1500,00\~грн щомісячно\~до досягнення\~дитиною повноліття.\~Такий розмір\~аліментів був\~обраний судом\~з підстав\~відсутності у\~Відповідача постійної\~роботи та\~стабільного заробітку,\~який дозволяв\~би йому\~сплачувати аліменти\~в більшому\~розмірі,\~на що,\~на той\~час,\~погодилась Позивач.\~У зв`язку\~з повномасштабною\~збройною агресією\~російської федерації\~в Україну,\~позивач з\~дітьми були\~змушені виїхати\~до Польщі\~і,\~у подальшому\~до Німеччини,\~де перебувають\~по даний\~час.\~Наразі діти\~є неповнолітніми,\~постійно проживають\~з Позивачем\~та знаходяться\~на її\~повному утриманні.\~Всі витрати\~по утриманню\~дітей несе\~сама Позивач.\~Вона самостійно\~навчає дітей,\~забезпечує їх\~відпочинком,\~лікуванням тощо.\~Водночас,\~із матеріалів\~виконавчого провадження\~65181421\~позивачу стало\~відомо,\~що впродовж\~2022-2023\~років Відповідач\~проходив військову\~службу та\~отримує грошове\~забезпечення у\~військовій частині\~ [NUMBER] .\~Відповідач,\~перебуваючи на\~військовій службі,\~має такий\~розмір доходу,\~який дозволяє\~йому утримувати\~своїх дітей\~у значно\~більшому розмірі,\~ніж встановлений\~судом.\~Водночас аліментів\~у розмірі\~1500,00\~грн на\~кожну дитину,\~які сплачує\~відповідач,\~є недостатніми\~для належного\~утримання дітей.\~Враховуючи вище\~викладене,\~позивач просить\~змінити спосіб\~стягнення аліментів,\~визначений рішенням\~Вінницького міського\~суду Вінницької\~області від\~23.02.2021,\~стягувати аліменти\~в розмірі\~1/3 частки від заробітку відповідача (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно із ч. 1 ст.\~274\~ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 10.04.2024 призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 26.06.2024 здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено розгляд справи по суті. На офіційну електронну адресу суду відповідач [PERSON] подав електронний лист. З листа вбачається, що відповідач перебуває на війні, захищає народ України та суверенітет держави. Відповідач вважає, що позивачка у своєму позові принижує його честь та гідність, оскільки інформація про те що він не допомагає дітям не відповідає дійсності. Просив суд врахувати при розгляді справи і взяти до уваги все вище написане та призначити аліменти в розмірі 1/3 від його заробітної плати яка становить 20000,00 грн. 12.07.2024 подав до суду заяву про відкладення розгляду справи, яке мотивував тим, 20.08.2024 буде перебувати в зоні бойових дій в м. Оріхів. На підтвердження додав довідку №105 від 10.07.2024 про те, що перебуває на військовій службі по мобілізації у складі 10 окремої автомобільної санітарної роти з 04.03.2022 по теперішній час. Однак, з даної довідки не вбачається місце перебування відповідача у період призначення розгляду справи. Представник позивача адвокат Опанасюк П.П. подав на адресу заяву про розгляд справи у відсутність позивача та його представника. Заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач не з`явився в судове засідання призначене на 19.09.2024, про час і дату розгляду справи повідомлявся належним чином. При цьому, будь-яких клопотань чи заяв з процесуальних питань ним на адресу суду направлено не було. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що з 24.06.2006 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05.02.2021. Від шлюбу сторони мають двох спільних неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач, що підтверджується свідоцтвами про народження. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області по справі № 127/28517/20 від 23.02.2021 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі по 1500,00 грн на кожну дитину, до досягнення кожною дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а саме з 17.12.2020 року. 16.04.2021 на підставі виконавчого листа №127/28517/20 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65181421. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з 15.09.2022 зареєстровані за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про підтвердження реєстрації від 15.09.2022, перекладеної з німецької на українську мову. [PERSON] , станом на 04.03.2024 відвідує клас 10b в гімназії Йогонна-Готфріда-Гердера в м. Шнеєберг, що підтверджується довідкою про відвідування школи від 04.03.2024, перекладеної з німецької на українську мову. Єлизавета Амонс, станом на 04.03.2024 відвідує клас 9b в гімназії Йогонна-Готфріда-Гердера в м. Шнеєберг, що підтверджується довідкою про відвідування школи від 04.03.2024, перекладеної з німецької на українську мову. З відповіді на запити державного виконавця у виконавчому провадженні 65181421 вбачається, що за період 2022-2023 років відповідач отримав дохід в розмірі 1118657,39 грн. Виконавчим комітетом Вінницької міської ради надано відповідь на адвокатський запит №01/00/001/80127 від 27.12.2023, з якого вбачається, що 07.12.2023 [PERSON] знято з реєстрації місця проживання за адресою [ADDRESS] , за заявою власника житла, а саме [PERSON] . Згідно довідки №105 від 10.07.2024, виданої 10 окремою автомобільною санітарною ротою, вбачається, що [PERSON] перебуває на військовій службі по мобілізації у складі 10 окремої автомобільної санітарної роти з 04.03.2022 по теперішній час. На підтвердження своєї позиції в даній справі позивач надав суду копію витягу з роздруківки скріншотів з листування у додатку Viber. Однак, суд не приймає до уваги такий витяг з переписки, оскільки електронне листування не дає змогу встановити його учасників, а відповідач не підтвердила дійсність даної переписки та такі витяги з листів не містять електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, і в даному випадку неможливо ідентифікувати відправника повідомлення та зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення чи доповнення. Роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копією електронного документа) в розумінні положень частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», тобто не може вважатися доказом, бо не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, оскільки у такому разі неможливо ідентифікувати відправника повідомлення і зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення (Постанова ВС від 11 червня 2019 року у справі № 904/2882/18, від 24 вересня 2019 року у справі № 922/1151/18, від 28 грудня 2019 року у справі № 922/788/19, від 16 березня 2020 року у справі № 910/1162/19, від 19 січня 2022 року у справі №202/2965/21). Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ч. 2 ст.\~51\~Конституції України та статті 180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приписами ст.\~141\~СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Статтею 150\~СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманні та матеріальному забезпеченні дітей, а отже не тільки позивач, але й відповідач зобов`язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.\~12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Згідно із ст.\~192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога міститься і в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року. Тобто, зазначена законодавча норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.\~192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Аналізуючи вищевказані правові норми законодавства, суд дійшов висновку, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру. Щодо заяви відповідача суд зазначає наступне. Як вбачається з поданої заяви, відповідач просить призначити аліменти 1/3 частину від його заробітної плати, яка становить 20000,00 грн. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 71 Закону України « Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Таким чином, у відповідності до законодавства України, суд не може визначити від якої суми стягувати аліменти. Враховуючи викладене дану заяву суд розцінює як визнання позову та зазначає наступне. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Тому, суд вважає за необхідне позов задовольнити, визначивши аліменти в розмірі 1/3 частини доходу відповідача, але не менше встановленого мінімального розміру, тобто 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із змісту п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2003 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при зміні розміру аліментів, аліменти в новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України, враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору, визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 605,60 гривень судового збору, інша частина судового збору компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved