Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-11 00:00:00

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебувала вище вказана цивільна справа. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 22 травня 2024 року ухвалено наступне: позов [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу задовольнити частково. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , [PERSON] , солідарно, заборгованість за договором позики в сумі 624 580 гривень. В задоволенні позовних вимог [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу солідарно з [PERSON] відмовити. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 6\~245, 80 грн. В подальшому постановою Вінницького апеляційного суду від 10.07.2024 року рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 22.05.2024 року залишено без змін. Додатковою постановою Вінницького апеляційного суду від 23.07.2024 року заяву [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 4 000,00 грн. 24.05.2024 року адвокат Свистун Л.В. звернулася до суду із заявою про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] понесені витрати на професійну правову допомогу, в суду загальної інстанції в розмірі 6\~680,00 грн. При подані до суду відзиву на позовну заяву, відповідачкою [PERSON] зазначалося про орієнтовний розрахунок судових витрат, які вона очікує понести та те, що під час дебатів її представником було повідомлено про розмір витрат, а також про зобов`язання подати докази їх понесення. При постановленні судового рішення 22.05.2024 року не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, в частині витрат на правову допомогу. До судового засідання адвокат Свистун Л.В. надала заяву про проведення судового засідання у її відсутність, вимоги заяви підтримує та просить винести рішення про стягнення судових витрат. Представник позивачів адвокат Шмиров Є.І. надав суду заяву про розгляд заяви у його відсутність, в задоволені заяви просить відмовити з підстав викладених у заяві наданій суду 12.09.2024 року. Решта учасників про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися судом належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів. Відповідно до ч. ч. 3,4 ст. 270 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов`язковою. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України). Відповідно до\~статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч.8\~ст. 141 ЦПК України). Відповідно до п.2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з частинами першою - четвертою\~статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як вбачається з договору №1/2024 від 03.01.2024 року адвокатом Свистун Л.В. було укладено договір про надання правової допомоги [PERSON] (т.1, а.с.188-191). Додатком № 1 до Договору про надання правової допомоги № 1/2024 від 03.01.2024 року погоджено тарифи та порядок оплати правничої допомоги (т.1, а.с. 192). 21.05.2024 року між адвокатом Свистун Л.В. та клієнтом [PERSON] був вчинений акт приймання-передачі наданих послуг №1 від 21.05.2024року (т.1, а.с.193). Факт оплати послуг адвоката Свистун Л.В. клієнтом [PERSON] в сумі 6\~680,00 грн, підтверджується копією квитанції б/н від 21.05.2024 року (т.1, а.с.194). Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Проаналізувавши вищевказані норми, враховуючи, що в задоволені позовних вимог [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу солідарно з [PERSON] відмовлено, оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для солідарного стягнення боргу за договором позики з відповідачки [PERSON] , суд вважає за необхідне судові витрати стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] в рівних частках судові витрати на професійну правничу допомогу в суді загальної інстанції в розмірі 6\~680,00 грн.

Outcome: approved