Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

Адвокат Дмитришин А.В., діючи в інтересах [PERSON] (дійсне прізвище [PERSON] ) звернувся до суду з позовною заявою шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 09.05.2024 (зареєстровано 10.05.2024), у подальшому уточнивши зміст та пред`явлені вимоги, просив суд: розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 19.08.2023 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №184; після розірвання шлюбу відновити позивачеві дошлюбне прізвище « [PERSON] »; судові витрати покласти на відповідача. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 19.08.2023 сторони уклали шлюб. Спільних дітей вони не мають. Шлюбно-сімейні стосунки між ними не склались, а одруження виявилось не вдалим. Між подружжям втрачено почуття любові, поваги, дружби, взаєморозуміння. З жовтня 2023 року шлюбні стосунки між ними остаточно припинені, спільного господарства вони не ведуть. Зважаючи на ці обставини, позивач не має наміру зберігати шлюб, який, на її переконання, носить формальний характер, а його збереження на майбутнє суперечитиме інтересам сторін. Надання строку на примирення вважає недоцільним. Ухвалою суду від 01.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Правом на участь в судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Дмитришин А.В. не скористались, останній подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Крім того, просив врахувати, що після пред`явлення позову до суду [PERSON] отримала паспорт громадянина України у формі ID-картки № [NUMBER] від 27.06.2024 на дійсне прізвище « [PERSON] », яке вона змінила під час державної реєстрації шлюбу. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в порядку ст.128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явився без повідомлення причин, відзив на позовну заяву не подав. Клопотань про відкладення розгляду справи, надання сторонам строку на примирення на адресу суду будь-якими засобами зв`язку не подавав. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, його повторну неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву у встановлений законом строк, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень позивача та її представника проти заочного розгляду справи, що відповідатиме п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Дослідивши\~ письмові докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що 19.08.2023 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №184. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що слідує з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 21.06.2024 №00045639580, виданого Боярським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Спільних дітей подружжя не має. Як вказувала позивач, що не спростовано відповідачем, шлюбно-сімейні стосунки між подружжям припинені з жовтня 2019 року, спільного господарства вони не ведуть. Не маючи наміру та бажання зберегти шлюб на майбутнє, позивач просить його розірвати. Відповідно до\~ст.24\~СК України,\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка.Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, зумовлює його добровільний характер. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності\~шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 пп. «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Згідно ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у порядку ст.110 СК України. Як передбачено ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їх дітей. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11.06.2019 у справі №605/434/18, яку кореспондує п.10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Суд не застосовує положення ст.111 СК України, яка є диспозитивною, оскільки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, моральним засадам, адже позивач, діючи через представника, наполягає на розірванні шлюбу, відповідач своїх заперечень проти його розірвання у встановлений законом строк суду не надав, клопотань про надання строку на примирення не заявляв. Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Аналізуючи викладене, виходячи із фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, а також того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст.113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 21.06.2024 №00045639580 слідує, що під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », яке є її дійсним прізвищем, що слідує з наданої представником позивача сканкопії паспорта громадянина України у формі ID-картки № [NUMBER] від 27.06.2024 на ім`я [PERSON] . Зважаючи на вимогу позивача про відновлення дошлюбного прізвища, після розірвання шлюбу суд вважає за можливе відновити позивачеві дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне витрати по сплаті судового збору в сумі 1211 грн. 20 коп. стягнути з відповідача на користь позивача. Інші процесуальні витрати у справі відсутні.

Outcome: approved