Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

Представник позивача [PERSON] який діє в інтересах [PERSON] 26.12.2022 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок злочину, яким просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] в якості відшкодування матеріальної шкоди 8403,30 грн., моральну шкоду в розмірі 40000,00 грн. та судові витрати в розмірі 3473,40 грн. Позов обґрунтований тим, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.09.2022 року [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності. Зазначив, вказаною ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва встановлено, що 21.02.2019 року приблизно 0 17 год. 45 хв. [PERSON] перебував в приміщенні спорткомплексу «Економіст» за адресою: [ADDRESS] , де виник словесний конфлікт між ним та [PERSON] в результаті якого в подальшому [PERSON] наніс тілесні ушкодження [PERSON] а саме: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, перелом кісток носа зі зміщенням уламків, садно на переніссі, синець на повіках лівого ока, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Вказав, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, позивач проходив тривалий курс стаціонарного лікування внаслідок чого позивач поніс матеріальну шкоду на загальну суму 8403,30 грн. Крім того, зазначив, що внаслідок протиправних дій відповідачів поніс значні моральні втрати, які призвели до позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, які він оцінює в розмірі 40000,00 грн. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 12 січня 2023 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 02 червня 2023 року позовні вимоги було задоволено у повному обсязі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20 серпня 2024 року було скасовано рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02 червня 2023 року та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові. Відповідач та його представник в судовому засіданні частково визнали вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди, в іншій частині позовних вимог просили відмовити. Вивчивши письмові матеріали справи, вислухавши думку представника позивача, відповідача та його представника, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Судом встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.09.2022 року по справі № 761/23112/19 [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності. У кримінальному провадженні потерпілим від злочинних дій [PERSON] було визнано [PERSON] . Як вбачається, з ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 15.09.2022 року по справі № 761/23112/19, 21.02.2019 року приблизно 0 17 год. 45 хв. [PERSON] перебував в приміщенні спорткомплексу «Економіст» за адресою: [ADDRESS] , де виник словесний конфлікт між ним та [PERSON] в результаті якого в подальшому [PERSON] наніс тілесні ушкодження [PERSON] а саме: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, перелом кісток носа зі зміщенням уламків, садно на переніссі, синець на повіках лівого ока, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (а.с. 12-15). Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України). Таким чином, вина [PERSON] у вчиненні кримінального злочину є встановленою та не підлягає доведенню, оскільки у суду відсутні сумніви щодо достовірності зазначених обставин та дій встановлених в ухвалі Шевченківського районного суду м.Києва від 15.09.2022 року. Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч.7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження відшкодування матеріальної шкоди було надано фіскальні чеки на загальну суму 8403,30 грн. на придбання медикаментів, лікарських засоби та матеріали медичного призначення ( а.с. 6-10). Вирішуючи питання про стягнення матеріальної шкоди, суд зауважує, що обов`язок доказування розміру матеріальної шкоди покладається на позивача. Оцінивши надані позивачем докази, суд вважає, що матеріальна шкода в розмірі 7453,30 грн., стягненню з відповідача не підлягає, оскільки суду не було надано доказів того, чи були ці призначення зроблені лікарем та у зв`язку з чим, чи були ці витрати необхідними для відновлення здоров`я позивача через протиправні дії відповідача. Враховуючи викладене, суд вважає що вимоги позивача щодо стягнення матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення підлягають частковому задоволенню, в розмірі 950,00 грн. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 40000,00 грн. то судом встановлено наступне. Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). Відшкодування шкоди - один з найважливіших інститутів сучасної правової науки. У законодавстві України передбачено два види шкоди, що підлягає відшкодуванню - шкоду матеріальну і шкоду моральну. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України). Частиною 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Закон пов`язує виникнення права на компенсацію моральної шкоди з випадками порушення прав особи. Отже моральна шкода підлягає відшкодуванню незалежно від майнової шкоди, ЦК не встановлює ні мінімального, ні максимального розміру відшкодування моральної шкоди. Безумовно, моральну шкоду неможливо компенсувати в повному обсязі, оскільки немає і не може бути точних критеріїв майнового вираження щиросердечного болю, честі, гідності особи, тому будь-який її розмір буде мати суто умовне вираження. Критерії оцінки, якими можна керуватися при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, різноманітні. Головне - щоб за їх допомоги можна було вимірити глибину і тривалість страждань (для людей). Оскільки відшкодування моральної шкоди є компенсацією за втрати немайнового характеру, вона відшкодовується одноразово. Як роз`яснено судам в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду). Згідно практики Європейського суду з прав людини завжди призначається компенсація за порушення прав людини. Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства. Отже в судовому засіданні є доведеним той факт, що позивачу були спричинені моральні страждання [PERSON] , які призвели до погіршення здоров`я, а тому, враховуючи конкретні обставини справи, глибину заподіяної моральної шкоди, характер та обсяг душевних, психічних страждань, яких зазнав позивач, суд вважає, що сума у розмірі 25000,00 грн. є достатнім розміром відшкодування спричиненої моральної шкоди. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Приймаючи до уваги викладене вище, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме до стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 950,00 грн. та моральної шкоди в розмірі 25000,00грн, оскільки вважає, що відповідач повинен відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, як особа яка завдала позивачу шкоди його здоров`ю. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Відповідно до статей 133 та 141 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави витрати по сплаті судового збору в розмірі 992 грн. 992 грн. 40 коп.

Outcome: partial