Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

Адвокат Либовка А. В. звернулася до суду з позовом в інтересах позивача [PERSON] до відповідачки про розірвання шлюбу. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що сімейне життя сторін не склалось внаслідок різних характерів та поглядів на сімейне життя. На даний час сторони не спілкуються, життям одне одного не цікавляться. Неповнолітні діти сторін- син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] . [INFO] після розірвання шлюбу, бажають залишитися проживати з позивачем. Просила шлюб розірвати, та залишити неповнолітніх дітей на проживання спільно з батьком. Позивач у судове засідання не з`явився, в поданій суду заяві представник позивача просила справу розглянути у відсутності сторони позивача, позов підтримала, просила його задоволити. Відповідачка в поданій суду заві просила справу розглянути в її відсутності, на розірвання шлюбу погодилася, та просила малолітню дочку [PERSON] залишити проживати з нею. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Установлено, що шлюб між сторонами, що зареєстрований 08.04.2008, в якому народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , існує формально, оскільки протягом тривалого часу сторони не підтримують сімейних відносин. Стосунки, що склались між сторонами, виключають можливість збереження шлюбу. Відповідно до ст. 104, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки відповідачка погодилась на розірвання шлюбу, а підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачкою позову в цій частині немає, то суд вважає, що позов в цій частині може бути задоволено. Судом установлено, що стосунки, які існують між подружжям, виключають можливість збереження сім`ї, а тому шлюб слід розірвати. Що стосується позовної вимоги про залишення неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] після розірвання шлюбу на проживання з батьком, то суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Оскільки, неповнолітньому [PERSON] на даний час виповнилось 14 років, то він вправі самостійно визначати своє місце проживання. З огляду на вищевикладене в задоволенні позовної вимоги про залишення неповнолітнього сина [PERSON] після розірвання шлюбу на проживання з батьком слід відмовити. Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Отже, за даними нормами, батьки самостійно визначають місце проживання дитини і тільки за наявності спору - звертаються щодо захисту прав до суду чи органу опіки та піклування. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 4, 5 ст. 19 СК України). З огляду на вищевикладені обставини, оскільки відповідачка заперечує щодо залишення малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] на проживання з батьком, між сторонами фактично існує спір з даного питання, а тому в рамках розгляду справи про розірвання шлюбу вимога позивача про залишення малолітньої дочки на проживання разом з ним не підлягає до задоволення. При цьому позивачу слід роз`яснити його право на звернення до суду з відповідною вимогою про визначення місця проживання дитини, шляхом пред`явлення окремого позову. На підставі наведеного, відповідно до ст. 104, 110, 112 СК України,

Outcome: dismissed