Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

Представник позивача, повноваження якої підтверджено довіреністю від 29.01.2024 року № 10, через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з цивільним позовом за змістом якого просить стягнути з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (далі - ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА») заборгованість за договором про надання кредиту від 14.06.2023 року № 466854-КС-002 в сумі 82 268 грн. 38 коп., а також понесені судові витрати зі сплати судового збору. Позовні вимоги мотивовані тим, що шляхом обміну електронними повідомленнями, після акцептування [PERSON] пропозиції ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», сторонами 14.06.2023 року укладено електронний договір про надання кредиту № 466854-КС-002 (далі - Договір № 466854-КС-002), який відповідачем підписано з використання одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов якого позивачем надано відповідачу грошові кошти в розмірі 29 000 грн., шляхом перерахування їх на картковий рахунок № [NUMBER] , на умовах строковості, поворотності та платності, а відповідач зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування ними за фіксованою ставкою в розмірі 1,14918207% за кожен день користування кредитом. [PERSON] свої зобов`язання за Договором № 466854-КС-002 належним чином не виконала, лише частково сплативши кошти, як наслідок, станом на 11.03.2024 року виникла заборгованість у сумі 83 268,38 грн., з яких: 27 200,20 грн. - сума прострочених платежів за тілом кредиту, 56 068,18 грн. - сума прострочених платежів за процентам. Відповідач надала до суду відзив на позовну заяву за змістом якого визнає лише заявлені позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та просила відмовити в стягненні заборгованості за нарахованими процентами, оскільки вважає, що умови Договору № 466854-КС-002 про їх розмір є явно несправедливими та суперечать принципам добросовісності, розумності та рівності сторін, вимогам законів України «Про споживче кредитування», «Про захист прав споживачів», так як розмір нарахованих процентів вдвічі перевищує розмір боргу за тілом кредиту, та є непомірним тягарем для неї та джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків позивачем. Крім цього вказано, що наданий розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлений позивачем, є відображенням його односторонніх арифметичних розрахунків та не може бути доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача, оскільки таким доказом можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки та інше), яких позивачем не надано. Також відповідачем зазначено, що за період дії Договору № 466854-КС-002 нею на користь позивача сплачено грошові кошти в сумі 24 834,62 грн., тобто майже весь розмір одержаного кредиту. Додатково вказано на необхідність застосування до спірних правовідносин положень п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України за змістом яких у період дії в Україні воєнного стану позичальник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого йому надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем) звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Представник позивача, повноваження якого підтверджено довіреністю від 26.12.2023 року № 9, через підсистему «Електронний суд» подано відповідь на відзив за змістом якого, крім посилання здебільшого на висновки господарських судів апеляційної інстанції, викладених у судових рішеннях щодо спірних взаємовідносин позивача з суб`єктами господарювання, вказано, що відповідачем 14.06.2023 року не вперше отримано грошові кошти від позивача в якості кредиту, як наслідок, вона була обізнана з умовами кредитування, і навіть частково виконувала свої зобов`язання за Договором № 466854-КС-002. Також вказано, що детальний розрахунок заборгованості за Договором № 466854-КС-002, який долучено до позовної заяви, зроблено з урахуванням здійсненних відповідачем платежів відповідно до узгоджених його сторонами умов, у тому числі щодо розміру процентної ставки, та не містить жодних відомостей про нарахування відповідачу пені чи штрафів. Окрім цього зазначено, що діючим національним законодавством не надано суду право зменшення суми процентів, які позичальник зобов`язаний сплачувати відповідно до умов кредитного договору та норм ЦК України. У подальшому, відповідачем подано до суду заяву про відкладення розгляду справи на інші дату та час, що зумовлено її намаганням врегулювати даний спір в досудовому порядку. Водночас станом на день розгляду справи відомостей про досудове врегулювання строку до суду не надано. Представники позивача в судові засідання не з`явились, за змістом позовної заяви, відповіді на відзив та наданих до суду клопотань просили розгляд справи провести за відсутності сторони позивача на підставі наявних доказів. Відповідач, будучи належним чином повідомленою, в розумінні п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, поважність причин неявки не повідомила, заяв та клопотань від її імені про відкладення розгляду справи чи з інших процесуальних питань до суду не надходило. У відповідності до ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою сторін у засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України наявні підстави для вирішення судом справи за наявними матеріалами. Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За змістом ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що наявні достатні підстави для задоволення позовних вимог. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва, виданого 25.05.2020 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» зареєстровано як фінансова установа. Відповідно розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 11.05.2017 року № 1593 ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» видано ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних послуг), а саме на надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту. Національним банком України 14.03.2024 року переоформлено ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних послуг), а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, на ліцензію на діяльність фінансової компанії з правом надання послуги - надання коштів та банківських металів у кредит, що підтверджується відповідним листом Національним банком України та витягом із Державного реєстру фінансових установ. 14.06.2023 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] дистанційно в електронній формі через веб-сайт http://bizpozyka.com/ шляхом погодження відповідачем пропозиції фінансової установи та заповнення анкети клієнта, укладено Договір № 466854-КС-002, який [PERSON] підписано з використання одноразового ідентифікатора, невід`ємними частинами якого є Паспорт споживчого кредиту та Правила надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (далі - Правила), відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 29 000 грн., строком на 24 тижнів, а вона зобов`язалась повернути кредит 29.11.2023 року та сплатити проценти за користування кредитом за зниженою процентною ставкою в розмірі 1,14918207% в день від суми кредиту, а також сплатити комісію за надання кредиту в розмірі 4 350 грн., а загалом 75 360 грн. Відповідно до змісту анкети клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи http://my.bizpozyka.com/) [PERSON] у ній, крім іншого, як номер банківської картки для перерахунку коштів вказано - [NUMBER] , та вказаний номер електронного платіжного засобу зазначено в реквізитах Договору № 466854-КС-002. Факт перерахування 14.06.2023 року о 22 год. 18 хв. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» грошових коштів в розмірі 29 000 грн. на платіжну картку № [NUMBER] з призначенням платежу «перерах. коштів [PERSON] ІПН 2840711783 зг. до кредитного дог. № 466854-КС-002 від 14.06.2023» підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» від 13.03.2024 року № 1245/03, а також випискою по картці № [NUMBER] , емітованою АТ «Універсал Банк» на ім`я [PERSON] , за 14.06.2023 року. Послідовність дій [PERSON] 14.06.2023 року як клієнта ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача на сайті www.my.bizpozyka.com під час укладення Договору № 466854-КС-002 відображено у відповідній візуальній формі, долученій представником позивача до позовної заяви. Відповідно до якої [PERSON] підписано Договір № 466854-КС-002 о 22 год. 18 хв. 14.06.2023 року після відправлення позивачем на номер її телефону смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором. Згідно змісту п.п. 2.4, 3.2.2-3.2.4 Договору № 466854-КС-002 в разі повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, внаслідок чого виникає прострочка по кредиту, та її строк більше 7 календарних днів, то нарахування процентів здійснюється не за зниженою процентною ставкою (1,14918207% в день від суми кредиту), а стандартною - 2% в день від суми кредиту. Нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з 8-го календарного дня від дня прострочення платежу, передбаченого графіком платежів та до закінчення терміну дії договору. У випадку не повернення будь-якого з платежів у строки, передбачені графіком платежів, кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань позичальника, в тому числі з урахуванням скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою, при цьому проценти за користування кредитом нараховуються на фактичний залишок суми кредиту, а оновлений графік платежів відображатиметься в особистому кабінеті позичальника. Відповідно до п. 3.5 Договору № 466854-КС-002 у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язань за договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитодавця в такій черговості: у першу чергу - прострочена сума кредиту та прострочені процента, у другу чергу - сума кредиту та проценти за користування кредитом, у третю чергу - неустойка (штраф) та інші платежі відповідно до договору. Умовами п. 4.1.2 Договору № 466854-КС-002 передбачено, що позичальник, крім іншого, має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору відмовитись від нього без пояснення причин, письмово повідомивши про це кредитодавця, та в такому випадку протягом 7 календарних днів з дати подання повідомлення про відмову від договору повернути кредитодавцю грошові кошти, одержані за договором, та сплати проценти за період з дня одержання коштів і до дня їх повернення включено за зниженою процентною ставкою та сплатити комісію за надання кредиту. Згідно змісту п.п. 4.2.3, 4.3.4 Договору № 466854-КС-002 позичальник, крім іншого, зобов`язаний повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені договором, до закінчення строку дії договору, а кредитодавець, крім іншого, має право вимагати від позичальника повернення суми кредиту, сплати комісії, процентів за користування кредитом. Згідно розрахунку заборгованості за Договором № 466854-КС-002 [PERSON] отримано в якості кредиту грошові кошти в розмірі 29 000 грн., однак нею 24.08.2023 року не повернуто кредит в розмірі, узгодженому сторонами в графіку платежів, як наслідок, за період часу з 14.06.2023 року по 29.11.2023 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» нараховано проценти за користування кредитом у сумі 74 753 грн. та комісію в сумі 4 350 грн. [PERSON] на виконання умов Договору № 466854-КС-002 сплачено на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» грошові кошти в сумі 24 834,62 грн., з яких: 1 799,80 грн. зараховано на погашення кредиту, 18 684,82 грн. - процентів, 4 350 грн. - комісії, як наслідок, станом на 29.11.2023 року її заборгованість становила 83 268,38 грн., з яких: 27 200,20 грн. - заборгованість за кредитом, 56 068,18 грн. - заборгованість за процентами. Відповідачем після 11.08.2023 року жодних платежів за Договором № 466854-КС-002 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» не здійснювалось, як наслідок, станом на 11.03.2024 року сума заборгованості [PERSON] перед ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» залишилась незмінною з 29.11.2023 року. Крім того, між сторонами 31.05.2023 року також було укладено договір про надання кредиту № 466854-КС-001 (далі - Договір № 466854-КС-001), у формі, порядку та в спосіб, що й Договір № 466854-КС-002 відповідно до умов якого ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надано [PERSON] кредит у розмірі 13 000 грн. строком на 16 тижнів, зі сплатою процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою в розмірі 1,15788462% в день від суми кредиту та комісії за надання кредиту в розмірі 1 950 грн. Встановленим судом фактам відповідають правовідносини щодо надання банківських послуг у сфері кредитування, які врегульовано Цивільним кодексом України та законами України «Про електронну комерцію», «Про електронний цифровий підпис». Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо: його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронною комерцією є відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано законами України «Про електронну комерцію» та «Про електронний цифровий підпис». Положеннями ст.ст. 1, 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Згідно п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Положеннями ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання, крім іншого, є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Приписами ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За вказаних обставин, суд вважає доведеним, що 14.06.2023 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір № 466854-КС-002 на підставі якого останнім отримано грошові кошти в розмірі 29 000 грн. строком на 24 тижні зі сплатою процентів за зниженою ставкою в розмірі 1,14918207% за кожен день користування кредитом, яка діяла до 30.07.2023 року, оскільки в зв`язку з не сплатою відповідачем 24.08.2023 року коштів на погашення кредиту в розмірі, узгодженому сторонами в графіку платежів, з 31.08.2023 року проценти нараховувались за стандартною процентною ставкою в розмірі 2% за кожен день користування кредитом до 29.11.2023 року. У зв`язку з невиконанням належним чином та в повному обсязі [PERSON] своїх зобов`язань за Договором № 466854-КС-002 її заборгованість перед ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» станом як на 29.11.2023 року, так і на 11.03.2024 року, становила 83 268,38 грн., з яких: 27 200,20 грн. - заборгованість за кредитом, 56 068,18 грн. - заборгованість за процентами. Відомості про те, що відповідач на час розгляду справи виконав свої зобов`язань за Договором № 466854-КС-002 перед ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» в суду відсутні, як наслідок, суд вважає, що наявні достатні підстави для задоволення позовних вимог та стягнення суми боргу з відповідача на користь позивача. Доводи відповідача про те, що умови Договору № 466854-КС-002 та позовні вимоги суперечать обмеженням, встановленим п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, суд вважає не спроможними, оскільки позивачем не заявлялось до стягнення з відповідача неустойки (штрафу, пені) за порушення договірних зобов`язань за Договором № 466854-КС-002. Оцінюючи доводи відповідача про несправедливість, в розумінні законів України «Про захист прав споживачів», «Про споживче кредитування», умов Договору № 466854-КС-002 в частині встановлення та нарахування процентів за користування кредитом як за зниженою, так і за стандартною, процентними ставками в розмірі 1,14918207% та 2% за кожен день користування кредитом, відповідно, оскільки відповідно до заявлених позовних вимог сума нарахованих процентів вдвічі перевищує розмір боргу за тілом кредиту, що є непомірним тягарем для неї, та джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для позивача, тобто свідчить про дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг фінансової установи, так суд враховує наступне. Відповідно до змісту п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими, крім іншого, є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. За змістом ч.ч. 5, 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Положеннями ч. 1 ст. 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно змісту ч.ч. 2, 3 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч. 1 ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Приписами ч. 7 ст. 11, ч.ч. 5, 7 ст. 12, ч. 3 ст. 16, ч. 1 ст. 23 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що нікчемними є такі договірні умови в сфері споживчого кредитування - умова договору про надання споживачеві пропозицій про зміну зазначених умов договору іншим чином, ніж таким, що дає можливість встановити дату відправлення повідомлення; умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом України «Про споживче кредитування»; договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»; умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку; умова договору про споживчий кредит, що передбачає сплату споживачем будь-якої плати у разі дострокового повернення споживчого кредиту; договір, спрямований на врегулювання простроченої заборгованості, укладений кредитодавцем, новим кредитором з юридичною особою, яка не включена до реєстру колекторських компаній. З огляду на вказане, суд вважає, що відповідач 14.06.2023 року, не маючи жодних обмежень щодо вільного вибору банківської чи фінансової установи для отримання кредитних коштів, вже отримавши 31.05.2023 року від ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» кредитні кошти в розмірі 13 000 грн. на підставі Договору № 466854-КС-001, діючи свідомо, враховуючи власні інтереси, добровільно погодилась із запропонованими позивачем умовами отримання кредитних коштів та сплати процентів за користування ними, та підписала Договір № 466854-КС-002 на підставі якого отримала кредитні кошти в розмірі 29 000 грн., а в подальшому упродовж 14-денного строку не реалізувала право на відмову від цього договору, натомість 26.06.2023 року, 12.07.2023 року, 27.07.2023 року та 11.08.2023 року сплачувала кошти на погашення заборгованості, загальна сума яких 24 834,62 грн. При цьому, суду не надано доказів того, що відповідач зверталась до позивача з приводу роз`яснень положень договору чи надання іншої інформації з приводу неможливості належного виконання зобов`язань, а також заявляла претензії позивачу чи з метою захисту свого порушеного права як споживача фінансових послуг зверталась до суду з позовом про визнання недійними окремих умов Договору № 466854-КС-002, в силу їх несправедливості. Крім того, відповідач обмежилась зазначенням у відзиві на позовну заяву доводів щодо несправедливості умов Договору № 466854-КС-002 в частині встановленого розміру процентів за користування кредитними коштами, водночас в межах розгляду даної справи не звернулась до суду із зустрічним позовом про визнання недійними цих умов Договору № 466854-КС-002, що позбавляє можливості суд визнати їх недійсними, так як їх нікчемність законом не встановлена. Доводи відповідача про те, що наданий представником позивача розрахунок заборгованості за Договором № 466854-КС-002, не може бути доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до неї, оскільки не є документом первинної бухгалтерської документації, а є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків працівників позивача, підлягають критичній оцінці, так як його правильність перевірено судом. Крім того, [PERSON] не надано як доказів про те, що в даному розрахунку не враховано хоча б 1 платіж, зроблений нею на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» на виконання умов Договору № 466854-КС-002, так і власного розрахунку заборгованості за процентами, який би вона вважала вірним, а також клопотань про проведення судово-економічної експертизи з метою перевірки достовірності розрахунку заборгованості умовам укладеного Договору № 466854-КС-002 не заявлялось. Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 року в справі № 753/7883/15 про те, що доводи сторони про необґрунтованість розрахунку заборгованості є безпідставними, яка на його спростування сторона не надала власного розрахунку. З огляду на вказане, враховуючи відсутність підстав для зменшення судом розміру заборгованості за простроченими процентами за Договором № 466854-КС-002, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягує з [PERSON] на користь позивача понесені судові витрати у виді витрат на сплату судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп., що підтверджується роздруківкою платіжної інструкції АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» від 20.03.2024 року № 1863, оскільки підстав для звільнення відповідача від його сплати судом не встановлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved