Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-12 00:00:00

Позивачі звернулися в суд із позовом до виконавчого комітету Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у якому просять визнати за [PERSON] , право власності на 2/7 частин житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 74,5 м2, житловою площею 34,2 м2, допоміжна площа 40,3 м2 з відповідною частиною господарських будівель та споруд, з яких на 1/7 частину даного майна як членом колишнього колгоспного типу двору, та на 1/7 частину даного майна в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] кожним по 1/7 частині даного будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд як членами колишнього колгоспного типу двору. Свої позовні вимоги мотивують тим, що будинок [ADDRESS] належав до колгоспного двору, головою якого була [PERSON] . Крім нею членами двору були [PERSON] , 1935 року народження, [PERSON] , 1967 року народження, [PERSON] , 1985 року народження, [PERSON] , 1986 року народження, [PERSON] , 1967 року народження, [PERSON] , 1989 року народження. Виходячи з даних, так як будинок станом на 30.06.1990 року та 15.04.1991 року належав до колгоспного типу двору, головою колгоспного типу двору за адресою: [ADDRESS] , була [PERSON] , а членами двору [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які не втратили право на частку в майні двору станом на 15.04.1991 року, то відповідно їм належало по 1/7 частці даного двору. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилася спадщина, в тому числі і на частку в житловому будинку [ADDRESS] та право на земельну частку (пай). Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, а тому спадкування після його смерті відбувається за законом. Зазначають, що позивач 1 [PERSON] як син [PERSON] , який помер [INFO] , є спадкоємцем першої черги за законом після його смерті. [PERSON] прийняв спадщину за законом після смерті батька, [PERSON] , оскільки постійно проживав з батьком на день смерті. Внаслідок звернення 15 грудня 2009 року [PERSON] у Жовківську державну нотаріальну контору Львівської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] 15 грудня 2009 року було зареєстровано спадкову справу № 792, водночас [PERSON] подала в Жовківську державну нотаріальну контору Львівської області заяву про те, що вона на спадщину не претендує та відмовилася від її оформлення, також зазначила, що не претендує на частку в спільному майні подружжя. Жовківською державною нотаріальною конторою Львівської області 15 грудня 2009 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстроване в реєстрі за № 3809, з якого вбачається, що на підставі статті 1261 Цивільного кодексу України спадкоємцем майна громадянина [PERSON] , померлого [INFO] , є його син, [PERSON] , тобто позивач 1. Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складається з права на земельну частку, площею 1,66 га, що перебуває у власності СП «Скварява», Жовківського району Львівської області і належало померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого Жовківською райдержадміністрацією 02 квітня 2007 року, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів 08 травня 2007 року за № 3349. Однак листом за вихідним № 752/01-16 від 07 червня 2024 року Жовківською державною нотаріальною конторою Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції фактично відмовлено позивачу 1 [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки не було подано в нотаріальну контору оригінал правовстановлюючого документа на житловий будинок [ADDRESS] на члена двору, а саме [PERSON] , який відповідно до виписки з погосподарської книги, виданої Жовківською міською радою Львівського району Львівської області від 02 березня 2023 року за № 68 станом на 30 червня 1990 року був членом колгоспного двору (будинку), що розташований в [ADDRESS] . І так як [PERSON] належала на праві власності 1/7 частина житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд як членові колгоспного типу двору, а тому вважають, що право позивача 1 [PERSON] на спадкування 1/7 частки даного майна, підлягає захисту в судовому порядку, а тому просять визнати за [PERSON] права власності на 1/7 частину житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Крім того позивачі зазначають, що всі вони були членами колгоспного типу двору [ADDRESS] станом на 30.06.1990 року та до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні двору, а тому з врахуванням рівності часток членів колгоспного типу двору та наведених обставин справи за ними кожним підлягає визнанню право власності на 1/7 частину житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд як членами колишнього колгоспного типу двору. Як наслідок сумарно за [PERSON] підлягає визнанню право власності на 2/7 частин житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд, а саме на 1/7 частину даного будинку як членом колишнього колгоспного типу двору та на 1/7 частину в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Просять позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Жовківського\~районного суду\~Львівської області\~від 03\~вересня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 13 вересня 2024 року о 09 год. 45 хв. Витребувано із Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області копію спадкової справи № 792, яка зареєстрована 15 грудня 2009 року після смерті [PERSON] . Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце проведення такого були повідомлені належним чином, однак подали на адресу суду письмові заяви, у яких просять справу розглядати у їх відсутності. Зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять такі задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача, виконавчого комітету Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Жовківської міської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, зазначили, що не заперечують проти задоволення позовних вимог, при вирішення справи покладаються на думку суду. Представник третьої особи, Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Крім того на виконання вимог ухвали суду із Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області надійшли належним чином засвідчена копія спадкової справи № 231/2023, яка зареєстрована 07 липня 2023 року після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , копія спадкової справи № 792, яка зареєстрована 15 грудня 2009 року після смерті [PERSON] . А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивачів, представника відповідача та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач фактично не заперечує проти позовних вимог, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач 1 [PERSON] народився [INFO] у селі Нова Скварява, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , який виданий Галицьким РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 25 травня 1999 року. Позивач 2 [PERSON] народилася [INFO] у селі Мокротин, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , який виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 08 грудня 1997 року. Позивач 3 [PERSON] народився [INFO] у селі Стара Скварява, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , який виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 10 вересня 20001 року. Позивач 4 [PERSON] народилася [INFO] у селі Вовчищовичі, Мостиського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , який виданий Галицьким РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 11 травня 1999 року. Позивач 5 [PERSON] народилася [INFO] у селі Стара Скварява, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , який виданий Жовківським РВ ГУМВС України у Львівській області 20 лютого 2008 року. Позивач 6 [PERSON] народилася [INFO] у селі Нова Скварява, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України № [NUMBER] , виданий 11.01.2017 року органом 4611. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яке видане Староскварявською сільською радою Жовківського району Львівської області 27 жовтня 2007 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 27 жовтня 2007 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 27 жовтня 2007 року було зроблено відповідний актовий запис за № 8. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини [PERSON] . Тобто дошлюбним прізвищем позивача 5 [PERSON] було [PERSON] . Викладеним у свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] , яке видане Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 29 жовтня 2016 року, стверджується, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 29 жовтня 2016 року, про що 29 жовтня 2016 року було складено відповідний актовий запис № 3372. Прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка та дружини [PERSON] . Тобто дошлюбним прізвищем позивача 6 [PERSON] було [PERSON] . З свідоцтва про право особистої власності, яке видане виконкомом Новоскарявської сільської ради 23.02.1990 року згідно рішення Нестеровського райвиконкому № 32 від 22.02.1990 року та записаного 23.02.1990 року в реєстрову книгу за номером № [NUMBER] , вбачається, що будинок [ADDRESS] належав до колгоспного двору, головою якого була [PERSON] . Викладеним у довідці № 546, яка видана виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 11.12.2023 року, стверджується, що колишню [ADDRESS] на підставі рішення Новоскварявської сільської ради № 16 від 20.01.2012 року. Із довідки № 1241, яка видана Комунальним підприємством Львівської обласної ради "Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» 24.03.2023 року, вбачається, що в КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» станом на 31 грудня 2012 року житловий будинок [ADDRESS] , зареєстрований за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Новоскварявської сільської ради 23.02.1990 року згідно рішення Нестеровського райвиконкому № 32 від 22.02.1990 року та записаного 23.02.1990 року в реєстрову книгу за № 27. Дублікат свідоцтва про право власності на вищевказаний житловий будинок не видавався. Згідно нового адміністративно-територіального устрою України село Нова Скварява належить до Жовківської територіальної громади Львівського району Львівської області. Викладеним у виписці з погосподарської книги № 2 Жовківської міської ради Львівського району Львівської області на 1986-1990 роки № 68, яка видана виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 02 березня 2023 року, стверджується, що будинок [ADDRESS] станом на 30.06.1990 року відносився до колгоспного типу двору, головою якого була [PERSON] , 1940 року народження, членами: [PERSON] , 1935 року народження, [PERSON] , 1967 року народження, [PERSON] , 1985 року народження, [PERSON] , 1986 року народження, [PERSON] , 1967 року народження, [PERSON] , 1989 року народження. Житловий будинок 1969 року побудови. Згідно ст. 120 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року майно колгоспного типу двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Постановою Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~20\~від 22.12.1995\~року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року, встановлено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх\~\~його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Виходячи з даних, так як будинок станом на 30.06.1990 року та 15.04.1991 року належав до колгоспного типу двору, головою колгоспного типу двору за адресою: [ADDRESS] , була [PERSON] , а членами двору [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які не втратили право на частку в майні двору станом на 15.04.1991 року, то відповідно їм належало по 1/7 частці даного двору. [PERSON] помер [INFO] , про що в Книзі реєстрації смертей 11 лютого 2006 року було зроблено відповідний актовий запис за № 6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане Новоскварявською сільською радою Жовківського району Львівської області 11 лютого 2006 року. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. А тому після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі і на частку в житловому будинку [ADDRESS] та право на земельну частку (пай). Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, а тому спадкування після його смерті відбувається за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкоємця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане виконком Новоскварявської сільської ради 12 грудня 1967 року, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 12 грудня 1967 року було зроблено відповідний запис за № 97. Його батьком є [PERSON] , матір`ю- [PERSON] . Просимо взяти до уваги, що [PERSON] та [PERSON] є тотожними іменами. Позивач 1 [PERSON] , як син [PERSON] , який помер [INFO] , є спадкоємцем першої черги за законом після його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] прийняв спадщину за законом після смерті батька, [PERSON] , оскільки постійно проживав з батьком на день смерті. Внаслідок звернення 15 грудня 2009 року [PERSON] у Жовківську державну нотаріальну контору Львівської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] 15 грудня 2009 року було зареєстровано спадкову справу № 792, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 22431877 від 15 грудня 2009 року. З свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , яке видане 28 жовтня 1959 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружились [INFO] , про що в книзі записів актів громадянського стану 28 жовтня 1959 року було зроблено відповідний запис за № 22. Після реєстрації одруження присвоєно прізвища чоловікові та дружині [PERSON] . Водночас [PERSON] подала в Жовківську державну нотаріальну контору Львівської області заяву про те, що вона на спадщину не претендує та відмовилася від її оформлення, також зазначила, що не претендує на частку в спільному майні подружжя. Жовківською державною нотаріальною конторою Львівської області 15 грудня 2009 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстроване в реєстрі за № 3809, з якого вбачається, що на підставі статті 1261 Цивільного кодексу України спадкоємцем майна громадянина [PERSON] , померлого [INFO] , є його син, [PERSON] , тобто позивач 1. Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складається з права на земельну частку, площею 1,66 га, що перебуває у власності СП «Скварява», Жовківського району Львівської області і належало померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого Жовківською райдержадміністрацією 02 квітня 2007 року, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів 08 травня 2007 року за № 3349. Факт видачі позивачу 1 [PERSON] даного свідоцтва про право на спадщину за законом підтверджує факт прийняття ним спадщини після смерті [PERSON] . Однак листом за вихідним № 752/01-16 від 07 червня 2024 року Жовківською державною нотаріальною конторою Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції фактично відмовлено позивачу 1 [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки не було подано в нотаріальну контору оригінал правовстановлюючого документа на житловий будинок [ADDRESS] на члена двору, а саме [PERSON] , який відповідно до виписки з погосподарської книги, виданої Жовківською міською радою Львівського району Львівської області від 02 березня 2023 року за № 68 станом на 30 червня 1990 року був членом колгоспного двору (будинку), що розташований в [ADDRESS] . У випадку відсутності такого документа, роз`яснено про необхідність звернення в судові органи для оформлення права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини 3\~статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV\~речові права на нерухоме майно\~та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року,\~визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5\~і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК України\~та\~Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, з вищенаведеного вбачається, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином право власності на колгоспний двір (житловий будинок) [ADDRESS] було зареєстроване згідно вимог діючого на той час законодавства в погосподарській книзі Новоскарявської сільської ради Жовківського району Львівської області. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до підпункту 4.15, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Як зазначають позивачі, в них відсутній правовстановлюючий документ на частку майна померлого [PERSON] . З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське бюро технічної інвентаризації» 22 березня 2023 року, вбачається, що рік побудови житлового будинку 1966, загальна площа житлового будинку 74,5 м. кв., житлова площа 34,2 м. кв., допоміжна площа 40,3 м. кв. При будинку є вбиральня,господарська будівля з літньою кухнею, огорожа. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ст.\~80\~ЦК України встановлено, що жилий будинок є об`єктом права приватної власності. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Отже, позивач 1 [PERSON] , є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] , прийняв після його смерті спадщину, оскільки проживав разом із спадкодавцем на день смерті. І так як [PERSON] належала на праві власності 1/7 частина житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд як членові колгоспного типу двору, а тому право позивача 1 [PERSON] на спадкування 1/7 частки даного майна, підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок є підстави для визнання за [PERSON] права власності на 1/7 частину житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Крім того позивач 1 [PERSON] , позивач 2 [PERSON] , позивач 3 [PERSON] , позивач 4 [PERSON] , позивач 5 [PERSON] , позивач 6 [PERSON] були членами колгоспного типу двору [ADDRESS] станом на 30.06.1990 року та до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні двору, а тому з врахуванням рівності часток членів колгоспного типу двору та наведених обставин справи за ними кожним підлягає визнанню право власності на 1/7 частину житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд як членами колишнього колгоспного типу двору. Як наслідок сумарно за [PERSON] підлягає визнанню право власності на 2/7 частин житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд, а саме на 1/7 частину даного будинку як членом колишнього колгоспного типу двору та на 1/7 частину в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивачів.

Outcome: approved