Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-18 00:00:00

07.08.2024 позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить визначити, що розмір ідеальних часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] є рівними за [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] , та становлять по 1/2 за кожною. В обґрунтування позову зазначала, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 631919 від 29.07.2010 позивачу та її матері [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала земельна ділянка площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 4810136600:07:041:0026. [INFO] [PERSON] померла і позивач є єдиною спадкоємицею першої черги після її смерті. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] та частину земельної ділянки площею 0,1000 га для обслуговування цього житлового будинку. Своєчасно, у встановлений законодавством шестимісячний строк, позивач звернулася до П`ятої Миколаївської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Проте, 22.07.2024 нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину земельної ділянки. В постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії зазначив, що згідно з Державним актом, майно, частка якого спадкується, в цілому належить двом особам на праві спільної сумісної власності. При цьому частка спадкодавця у спільному сумісному майні невідома. Тому нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. На підставі відкладеного та через неможливість в позасудовому порядку вирішити виниклий спір, позивачка змушена звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою судді від 12.08.2024 відкрито провадження у справі призначено розгляд правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 05.09.2024. Витребувано копію спадкової справи № 47/2024 після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 05.09.2024 підготовче провадження у справі закрито і справа призначена до судового розгляду на 19.09.2024. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач відзив на позовну заяву не подавав. Представник відповідача подала заяву про розгляд справи за відсутності представника Миколаївської міської ради. Також просила винести рішення у справі відповідно до чинного законодавства. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до частини 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частина 3 ст. 12 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. В силу ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Також суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (ч. 2 ст. 16 ЦК України) Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З огляду на матеріали справи встановлено, що позивач [PERSON] донька [PERSON] , що підтверджено копіями свідоцтва про народження та свідоцтва про укладення шлюбу. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Одеса) 20.11.2023. Згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 631919, виданим управлінням Держкомзему у місті Миколаєві 29.07.2010, земельна ділянка з кадастровим номером 4810136600:07:041:0026 призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] . Відповідно до додатку до цього Державного акту співвласниками цієї земельної ділянки є [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності без виділення ідеальних її часток. З огляду на копію спадкової справи № 47/2024, заведеної у П`ятій Миколаївській державній нотаріальній конторі Миколаївської області до майна померлої [INFO] [PERSON] , встановлено, що остання на випадок своєї смерті заповіту не залила, а спадщину за законом прийняла її донька позивач [PERSON] . Постановою від 22.07.2024 завідувач П`ятої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON] відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилося після смерті її матері, а саме на частку земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] . Крім того, державний нотаріус зазначила, що зможе видати свідоцтво на спадщину після смерті одного із учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. В силу ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. За ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364 цього Кодексу. З огляду на зміст ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є в спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Враховуючи ті обставини, що між співвласниками земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що розташована в [ADDRESS] , не було досягнуто домовленості щодо іншого розміру часток, які належать їм на праві спільної сумісної власності, частки співвласників є рівними у розмірі 1/2 частини за кожним, що відповідатиме засадам рівності часток співвласників у спільній сумісній власності. Доказів, які спростовують висновки суду, судовим розглядом не здобуто. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved