Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

У травні 2024 року позивач [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ) про зменшення розміру аліментів. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що з 26 січня 2008 року позивач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від даного шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12.10.2015 шлюб між сторонами було розірвано. 02.11.2015 відкрито виконавче провадження № 49192369 на підставі виконавчого листа № 761/11293/15 виданого 30.10.2015 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 21.04.2015 до повноліття [PERSON] , а в подальшому в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) на утримання сина [PERSON] , [INFO] до його повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Наразі змінилися обставини, позивачу стало відомо, що донька [PERSON] виключена з реєстру осіб до категорії дитина з інвалідністю, а тому її поточний стан не потребує більш підвищених витрат на лікування та реабілітацію, як це було раніше. Загальний розмір виплат аліментів становить 1/2 від доходів позивача, що ставить його у скрутне матеріальне становище. Позивач є військовослужбовцем та майже увесь дохід витрачає на закупку амуніції, їжі та одягу для подальшої участі у військових діях та службі у Збройних Силах України. На підставі вищевикладеного позивач просить зменшити розмір аліментів, які стягуються на [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 1/2 частини до 1/3 частини з усіх видів заробітку доходу щомісячно до досягнення [PERSON] повноліття, а в подальшому у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) на утримання сина [PERSON] [INFO] до досягнення ним повноліття. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27.05.2024 позовну заяву залишено без руху, та надано позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання копії вказаної ухвали, для усунення зазначених недоліків. Позивач належним чином та у встановлений судом строк усунув вказані недоліки. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13.06.2024 відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 24.06.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечувала щодо зменшення розміру аліментів, вказала, що виключення доньки [PERSON] з реєстру осіб, що відносяться до категорії дитина з інвалідністю не вказує на факт її одужання, донька має значні проблеми зі здоров`ям та регулярно проходить лікування, потребує дороговартісних медикаментів. Матеріальне становище позивача не погіршилося, а навпаки покращилося, оскільки як діючий військовослубовець він отримує гідне грошове забезпечення. При цьому позивачем не надано будь-яких доказів, які свідчили б про здійснення ним щомісячних витрат на придбання амуніції, їжі та одягу. На підставі вищевикладеного просила позовну заяву залишити без задоволення. Ухвалою суду від 11.09.2024, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено відзив до матеріалів справи, відповідно до ст. 178 ЦПК України. 09.09.2024 від відповідача надійшла заява про долучення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів. Ухвалою суду від 11.09.2024, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів до матеріалів справи. У судововому засідання представник позивача надав пояснення, вказав, що вказана сума аліментів ставить позивача у важке становище, оскільки донька не перебуває на обліку як інвалід, просить зменшити розмір аліментів. Відповідач у судовому засіданні надала пояснення, зазначила, що у доньки інвалідності немає, проте проблеми зі здоров`ям залишилися, наразі донька проходить складне лікування у стоматологічному інституті, витрати на дитину не зменшилися, а навпаки під час війни все здорожчало, просила відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, 26 січня 2008 року позивач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від даного шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12.10.2015 шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01.07.2015 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 2/3 частини заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 21.04.2015 року до повноліття дочки [PERSON] , [INFO] , а в подальшому - в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) на утримання сина [PERSON] , [INFO] до його повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 08.09.2015 рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01.07.2015 змінено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 21.04.2015 року і до досягнення [PERSON] повноліття, а в подальшому у розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу) на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно довідки Міністерства Оборони України військової частини [NUMBER] , [PERSON] є солдатом та перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 14.12.2023. Відповідно до вимог ст.ст. 150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Відповідно до вимог ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються ст.ст. 180, 192 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 192 Сімейного кодексу України: Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово вказував, що аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є доведена в суді як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Як встановлено судом, з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 21.04.2015 року і до досягнення [PERSON] повноліття, а в подальшому у розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу) на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В той же час, суду не було надано доказів погіршення матеріального становища позивача після винесення судового рішення про стягнення аліментів. Так, в матеріалах справи взагалі відсутні відомості про матеріальний стан позивача (заробітна плата, грошове забезпечення, виплати тощо). Відповідачем до відзиву долучено довідку № 2345 від 19.06.2024 щодо лікування доньки [PERSON] , [INFO] у Стоматологічному медичному центрі Національного медичного унівнрситету імені О.О.Богомольця, де зазначно діагноз ІІІ ф. за Бетельманом, V-подібна з/дуга н/щелепа; верт. щіл.скупчення фр. Зубів в/щ 12,12,11,21 з дефіцитом місця; 21,22 зуби-відсутністю місця, звуження дихальних шляхів зі зменшенням об`єму дихальних шляхів (ТРГ). Також відповідачем подано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно якого вбачається, що сукупний розмір заборгованості позивача зі сплати аліментів складає 73 676,30 грн. Отже, розмір аліментів, визначений рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01.07.2015, яке змінене рішенням Апеляційного суду м. Києва від 08.09.2015 відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач вказує, що загальний розмір виплат які він сплачує ставить його у скрутне становище, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дітей від шлюбу з відповідачем - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та суперечитиме їх інтересам. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст.191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [PERSON] належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів слід відмовити. Враховуючи викладене та у порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови у позові на позивача.

Outcome: dismissed