Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

12.07.2024 року позивач ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в особі представника Кудіна А.В. звернулися до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що 23.03.2023 року між ТзОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 10982-03/2023, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу кредитні кошти. В свою чергу, позичальник зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування ним. 21.06.2023 року між ТзОВ «Аванс Кредит» та ТзОВ «Інвеструм груп» було укладено договір факторингу, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № 10982-03/2023 перейшло до ТзОВ «Інвеструм груп». 27.12.2023 року між ТзОВ «Інвеструм груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений Договір факторингу,\~відповідно до умов якого ТзОВ «Інвеструм груп» передало, а ТзОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло право вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників, зокрема і до відповідача. ТзОВ «Аванс Кредит» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а відповідач кредит за Договором у повному обсязі не повернула та має заборгованість в розмірі 39178,50 грн. 05.04.2023 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 78238652, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу кредитні кошти. В свою чергу, позичальник зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування ним. 14.06.2021 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений Договір факторингу,\~відповідно до умов якого ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало, а ТзОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло право вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників, зокрема і до відповідача. ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а відповідач кредит за Договором у повному обсязі не повернула, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість за договорами кредиту в загальному розмірі 42803,50 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25.07.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. 26.08.2024 року через канцелярію суду відповідач подала додаткові письмові пояснення в яких в задоволенні позовних вимогах просила відмовити, з підстав недоведеності позивачем факту надання кредитних коштів за договорами кредиту. В подальшому через підсистему «Електронний суд» надіслала додаткові пояснення в яких позовні вимоги визнала частково, саме за кредитним договором №10982-03/2023 від 23.03.2023 року в сумі 23 656,50 грн., з яких тіло кредиту 15 000 грн та відсотки за користування кредитом в сумі 8 656,50грн та за кредитним договором №78238652 від 05.04.2023року в сумі 1 001,50 грн., з яких тіло кредиту 1\~000 грн та відсотки за користування кредитом в сумі 1,50 грн. Решта суми боргу за кредитними договорами за відсотками в сумі 15522 грн та 2 623,50 грн, відповідно, нараховані після закінчення строку кредитування, а тому стягненню не підлягають. Також просила звільнити її від сплати судових витрат на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». 11.09.2024 року на адресу суду представник позивача надіслала додаткові пояснення в яких позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі, зазначивши, що обставини, на які посилається відповідач, як на підстави для відмови у задоволенні позовних вимог є не обґрунтовані, недоведені, такі, що суперечать умовам укладених правочинів. норм чинного законодавства. В судове засідання представник позивача не з`явився, розгляд справи просила проводити в її відсутність. В судове засідання відповідач не з`явилася, через підсистему «Електронний суд» надіслала заяву в якій розгляд справи просила проводити в її відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. При розгляді\~справи,\~судом встановлено,\~що 23\~березня 2023 року між ТзОВ «Аванс кредит» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 10982-03/2023. Договір підписано електронним підписом позичальника (W0916). Відповідно до умов Договору відповідачу надано кредит у загальній сумі 15000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 25 днів, тобто до 16.04.2023 року (п. 1.1, 1.2 Договору). За користування кредитом клієнт сплачує Товариству 1,99 % на день (п. 1.3 Договору). Додатковою угодою № 3 до договору про надання споживчого кредиту № 10982-03/2023 від 23.03.2023 року, сторони погодили відстрочити виконання зобов`язань на 10 днів, тобто до 29.04.2023 року, сума кредиту 15000,00 грн, відсотки за користування кредитом 8656,450 грн. 21.06.2023 року між ТзОВ «Аванс Кредит» та ТзОВ «Інвеструм груп» було укладено договір факторингу, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № 10982-03/2023 перейшло до ТзОВ «Інвеструм груп». 27.12.2023 року між ТзОВ «Інвеструм груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27122023-1, відповідно до вимог якого ТзОВ «Інвеструм груп» передає за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТзОВ «Інвеструм груп» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників між ТзОВ «Інвеструм груп» і боржниками. Згідно п. 1.1. Договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осібборжників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (платою за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Відповідно до п. 1.2 Договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 27122023-1 від 27.12.2023 року, ТзОВ «Інвеструм груп» було відступлено, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийнято право вимоги до боржника [PERSON] за договором кредиту № 10982-03/2023 на загальну суму заборгованості 39178,50 грн. 05 квітня 2023 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики № 78238652. Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором APQ8Wy9TDE. Відповідно до умов Договору відповідачу надано фінансовий кредит у сумі 1000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 15 днів, тобто до 20.04.2023 року (п. 2.3 Договору). За користування кредитом клієнт сплачує Товариству 0,01 % на день. 14.06.2021 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до вимог якого ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і боржниками. Згідно п. 1.1. Договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осібборжників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (платою за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Відповідно до п. 1.2 Договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до витягу з реєстру боржників № 10 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було відступлено, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийнято право вимоги до боржника [PERSON] за договором кредиту № 78238652 на загальну суму заборгованості 3625,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно\~ст. 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію»\~визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону\~визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7,12\~ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному\~статтею 12 цього Закону\~порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону\~встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми\~ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»\~відповідно до\~ЗУ «Про електронний цифровий підпис»\~передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як зазначив представник позивача, відповідачем були порушенні умови договорів і за нею рахується заборгованість за кредитним договором № 10982-03/2023 від 23.03.2023 року в розмірі 39178,50 грн, яка складається з: заборгованість за основною сумою боргу 15000,00 грн, заборгованість за відсотками 24178,50 грн, за договором позики № 78238652 від 05.04.2023 року в розмірі 3625,00 грн, яка складається з: заборгованість за основною сумою боргу 1000,00 грн, заборгованість за відсотками 2625,00 грн. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідачка порушує зобов`язання за даним Договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеними договорами не виконала, у передбачений в договорах строк, кошти (суму позики) не повернула, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за основним зобов`язанням. Таким чином, заборгованість відповідача за тілом кредиту за кредитним договором № 10982-03/2023 за основною сумою боргу 15000,00 грн та за договором позики № 78238652 за основною сумою боргу 1000,00 грн є доведеною, а тому вимога позивача у цій частині підлягає задоволенню. Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за кредитним договором № 10982-03/2023 в розмірі 24178,50 грн та за кредитним договором № 78238652 в розмірі 2625,00 грн, суд зазначає наступне. Згідно із положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст.1048 та ч. 1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічна правова позиція підтверджується правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 04 липня 2018 року по справі 310/11534/13-ц, від 04.червня 2013 року по справі 916/190/18, від 08 листопада 2019 року по справі 127/15672/16-ц, від 23 червня 2020 року по справі 536/1841/15-ц, від 26 січня 2021 року по справі 522/1528/15-ц. Таким чином, позивач відповідно до ст.1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Позивач, пред`являючи позов, крім заборгованості за основною сумою боргу, просив стягнути з відповідача відсотки за користування кредитом № 10982-03/2023 в розмірі 24178,50 грн та за кредитним договором № 78238652 в розмірі 2625,00 грн, які відповідно до розрахунку заборгованості, нараховані за межами строку дії кредитних договорів. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача заборгованість за відсотками за користування кредитом, які були нараховані в межах строку кредитування за договором кредиту № 10982-03/2023 в розмірі 8656,50 грн та за договором позики № 78238652 в розмірі 1,50 грн. Оскільки решта сум заборгованості за відсотками за кредитами нарахована після спливу визначених договором строків кредитування, у цій частині суд відмовляє у задоволенні позовних вимог. Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК). За таких обставин, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки відповідач є інвалідом ІІ групи та звільнена від сплати судового збору згідно ЗУ «Про судовий збір», то позивачу належить компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, сплачений судовий збір за звернення до суду з позовом пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1744,12 грн.

Outcome: partial