Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просила визнати [PERSON] , батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , та внести зміни до актового запису про народження дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , в період шлюбу народився син - [PERSON] , [INFO] ; так як позивач вважала що [PERSON] є біологічним батьком дитини, було складено відповідний актовий запис із зазначенням [PERSON] батьком дитини. Спільне життя подружжя повноцінно не складалось, тому сторони періодично припиняли спільне проживання, а у червні 2020 року шлюб було розірвано за рішенням суду. Оскільки [PERSON] мав сумніви щодо батьківства, була зроблена ДНК експертиза на батьківство, за результатами якої встановлено відсутність імовірності батьківства останнього. В період шлюбу з [PERSON] позивачка мала близькі стосунки із [PERSON] , який на її думку і є біологічним батьком дитини. Так як [PERSON] дитину своєю не визнає, не має наміру приймати участь у вихованні та забезпеченні дитини, позивач звернулася з вказаним позовом до суду. 20.03.2023 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено її розгляд проводити за правилами загального позовного провадження. Позивач та її представник - адвокат Молявчик О.В. в судове засідання не з`явились, подали до суду заяву, в якій просили розгляд справи проводити без їх участі, позов підтримують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи суд відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що в період з 25.05.2001 року по 12.06.2020 року [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.08.2020 року, складено актовий запис про народження №154 від 13.08.2020 року щодо дитини - [PERSON] , [INFO] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії результату аналізу ДНК на батьківство, дослідження №37044 від 20.01.2023 року, ймовірність батьківства [PERSON] щодо дитини [PERSON] складає - 0%. В матеріалах справи присутня копія нотаріально посвідченої заяви [PERSON] , в якій він стверджує що не являється біологічним батьком - [PERSON] , [INFO] , та просить виключити запис про нього як батька з актового запису про народження дитини. Згідно висновку експерта від 28.09.2023 №СУ-19/102-23/14875-БД, [PERSON] може бути біологічним батьком дитини - [PERSON] , [INFO] . Ймовірність даної події складає 99.999%. Відповідно до ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Відповідно до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згоди на обов`язковість яких надана Верховній Раді України. Пунктами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Статтею 7 Конвенцією про права дитини передбачено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Ухвалюючи рішення у справі "М.С. проти України" від 11.07.2017 (заява №2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, щодо підтримки ідей про те, що у всіх рішеннях, які стосуються дітей, їхні найкращі інтереси мають мати першочергове значення. Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved