Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

представник позивачки [PERSON] - адвокат Даниленко Т.І. подала до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить суд розірвати між сторонами шлюб, який був зареєстрований 30.04.2015 Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 179. В обґрунтування позову зазначає, що 30.04.2015 сторонами було укладено шлюб, який був зареєстрований Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції. Від зареєстрованого шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та доньку - [PERSON] , [INFO] .. Однак подружнє життя у позивачки з відповідачем не склалось, їхні стосунки стали поступово погіршуватись. Приблизно з травня 2017 року подружжя перестало знаходити порозуміння, виникали часті суперечки та конфлікти. До березня 2022 року подружжя проживало разом зі спільними дітьми в с. Ременів в спільному будинку, однак після початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України в перших числах березня, подружжя спільно вирішило, що необхідно вивезти дітей закордон для їх безпеки. В жовтні 2022 року позивачка з дітьми повернулась додому в Україну, однак, в липні 2023 року, знову змушена була вивозити дітей за кордон. Весь цей час подружжя мало спілкування лише з приводу дітей, як звичайні знайомі. Таким чином, втратили почуття любові, віддалились один від одного, втратили нормальні подружні стосунки, які наразі, існують лише формально, їх продовження в такому виді суперечить нашим інтересам та інтересам малолітніх дітей. З кінця 2022 року сторони не підтримують шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, тривалий час проживають окремо. На даний час сім`я існує лише формально, збереження шлюбу вважає не можливим. У зв`язку з чим виникла необхідність у поданні даного позову до суду для вирішення спору та захисту прав позивача в судовому порядку. За результатами автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом від 12.04.2024, для розгляду цієї справи визначено суддю Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області Костюк У.І.. Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом 15.04.2024 отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 16.04.2024 було відкрито провадження у справі, розгляд визначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Представником відповідача [PERSON] адвокат Гапоненко В.В. 15.05.2024 на адресу суду подала клопотання, в якому просить суд проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження з обов`язковим викликом сторін та обов`язковою їхньою участю в судових засіданнях. Окрім того представником відповідача подано клопотання про відкладення судового засідання та зміни строку подання відзиву та зустрічного позову. Ухвалою суду від 15.05.2024 клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Гапоненко Вікторії Василівни про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення та продовжено відповідачу [PERSON] строк для подачі відзиву на позовну заяву до 20.05.2024. 23.05.2024\~відповідачем [PERSON] \~на адресу\~суду поданий\~відзив на\~позовну заяву.\~В поданому\~відзиві відповідач\~ [PERSON] \~не заперечив\~щодо задоволення\~позову [PERSON] \~про розірвання\~шлюбу.\~Однак ставить\~під сумнів\~факт укладення\~договору про\~надання правової\~допомоги та\~волевиявлення позивача\~щодо розірвання\~шлюбу,\~факт вповноваження\~представника на\~подання такого\~позову персонально\~позивачем,\~так як\~звертає увагу\~суду на\~те,\~що 03.04.2024\~(дата\~підписання позовної\~заяви)\~ [PERSON] \~не перебувала\~на території\~України.\~Окрім того\~відповідач не\~погоджується з\~обставинами,\~які вказані\~в позовній\~заяві,\~зокрема щодо\~часу фактичного\~припинення сімейних\~відносин та\~обставин,\~які вплинули\~на їх\~припинення та\~вказує,\~що сторони\~дійсно не\~проживають однією\~сім`єю,\~проте з\~вересня 2023\~року,\~та не\~з ініціативи\~відповідача чи\~з причини\~воєнного стану\~в Україні.\~Зокрема,\~зазначає,\~що між\~сторонами дійсно\~виникло ряд\~питань,\~що витікають\~зі шлюбних\~та батьківських\~відносин,\~які відповідач\~намагався вирішити\~мирним шляхом,\~не звертаючись\~до суду.\~Зазначив,\~про те,\~що протягом\~всього часу\~їхнього шлюбу\~подружжя не\~вчиняли один\~до одного\~насильства,\~намагалися в\~усіх питаннях\~досягти компромісного\~рішення.До вересня 2023 між сторонами питання про розірвання шлюбу не виникало. Після повномасштабного вторгнення російської федерації до України в лютому 2022 за спільною згодою подружжя, діти з позивачем в цілях безпеки виїхали до Німеччині, після повернення позивача та дітей до України 04.10.2022, подружжя продовжило проживати разом, як і до моменту виїзду з України та відносини подружжя були дуже теплими. В подальшому позивач разом з дітьми, поїхали до Болгарії, та за одноосібним рішенням позивача, вона разом з малолітніми дітьми не повернулися в Україну і поїхали до Іспанії. Відповідач про факт проживання на території Іспанії й відвідування дітей місцевої школи відповідач довідався згодом. В подальшому позивачка повідомила, що їй потрібен був час подумати щодо подальших спільних відносин та проінформувала, що живе з іншим чоловіком і планує продовжити проживати в Іспанії. З березня 2024 року відповідач втратив зв`язок з відповідачкою та своїми малолітніми дітьми з невідомих для нього причин /т. 1 а.с. 58-100/. 24.05.2024 на адресу суду надійшов зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з малолітніми дітьми та визначення способів участі у вихованні й спілкуванні малолітніх дітей, в якому позивач просить суд зобов`язати відповідача, [PERSON] усунути йому перешкоди в спілкуванні з дітьми: [PERSON] та [PERSON] та визначити способи його участі у вихованні та спілкуванні з дітьми як під час їхнього перебування за межами України так і під час їхнього перебування в межах України. Вирішити питання судових витрат. 28.05.2024 представником позивачки [PERSON] адвокатом Даниленко Т.І. подана відповідь на відзив [PERSON] .. В поданій відповіді зазначає, що нею, як представником [PERSON] було надано належні докази - ордер, копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката, на підтвердження своїх повноважень, як це передбачено ЦПК України. Щодо заперечення відповідачем часу фактичного припинення сімейних відносин та обставин, які вплинули на їх припинення, то зазначає, що обставини викладені у позовній заяві, викладені зі слів [PERSON] та враховуючи те, що відповідач фактично не заперечує проти розірвання шлюбу, то вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та такими, які підлягають задоволенню /а.с. т.1 а.с. 101-109/. 10.06.2024 представником відповідача [PERSON] адвокатом Гапоненко В.В. через систему «Електронний суд» подане заперечення на відповідь на відзив, в якій вказала, що фактичні дані, обставини та міркування, зазначені у відповіді на відзив відповідачем не визнаються /т. 1 а.с. 143-188/. Ухвалою суду від 10.07.2024 відмовлено у прийнятті зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з малолітніми дітьми та визначення способів участі у вихованні й спілкуванні малолітніх дітей до спільного розгляду з первісним позовом та повернуто заявнику. Ухвалою суду від 15.07.2024 клопотання відповідача [PERSON] про надання сторонам строку на примирення - задоволено, провадження у даній справі зупинено для надання сторонам у справі строку для примирення, терміном до двох місяців. Після поновлення провадження у справі призначено судове засідання. Ухвалою суду від 23.09.2024 в задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про витребування доказів відмовлено. Ухвалою суду від 23.09.2024 в задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про залишення позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу без розгляду відмовлено. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, на адресу суду надіслала нотаріально посвідчену заяву, в якій просила суд позов задоволити та розірвати шлюб. Додатково вказала, що 04.03.2024 нею особисто був укладений та підписаний договір з АБ «Тетяни Даниленко» та в подальшому адвокатом був поданий позов про розірвання шлюбу. Відомості надані представником до суду та всі дії адвоката узгодженні з нею /т.1 а.с. 39-42/. Представник позивача адвокат Даниленко Т.І. в судовому засіданні позов з підстав зазначених в ньому підтримала, просила суд позов задоволити. Додатково вказала, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу так, як не має наміру підтримувати будь які зв`язки з відповідачем. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив. Вказав, про те, що його із дружинною віддаляють стороні люди, які їй забороняють з ним спілкуватися. Представленим документам він не довіряє. Додатково на адресу суду подав заяву про заперечення розірвання шлюбу, в якій вказав, що на його думку шлюб можна зберегти, тому він проти розірвання шлюбу. Терміном на примирення сторони не могли скористатися з причин, які не залежали від його волі. Також зазначив про те, що позивач не дає йому змоги бачитися з дітьми, та він немає можливості із ними спілкуватися. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] повторно виданого 28.10.2023 Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.04.2015. Від спільного подружнього життя мають двох дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (т. 1 а.с. 9-10). Позивач [PERSON] звертаючись до суду з позовом про розірвання шлюбу вказує, що спільне життя і збереження її шлюбу з відповідачем є неможливим через різні погляди на життя, постійні непорозуміння, через що, на даний час шлюбні відносини вони не підтримують, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Встановивши дійсні обставини справи, дослідивши докази позивачки на обґрунтування заявлених вимог, суд вирішуючи сімейний спір між сторонами, виходить з наступних мотивів та норм права. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 СК України). Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам статті 215 ЦПК України. У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС. Так судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 30.04.2015. Від даного шлюбу мають двох малолітніх дітей. Однак, на даний час сторони шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, та їх шлюб набув формального значення, що стало причиною позову про розірвання шлюбу. З матеріалів справи вбачається, що позивачка не бажає продовжувати шлюбні відносини із відповідачем та вважає, що збереження шлюбу є неможливим. Разом з тим, суд відзначає, що відповідач [PERSON] в поданому відзиві не заперечив проти позову про розірвання шлюбу. Його подальші доводи про те, що його дружиною [PERSON] маніпулюють та штучно віддаляють один від одного та не дають можливості самостійно прийняте одне з важливих рішень у їхньому спільному житті не беруться судом до уваги, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи Відтак, з огляду на стійке волевиявлення позивачки та беручи до уваги наведені вище обставини, в тому числі і те, що надання сторонам терміну для примирення не дало очікуваного результату, тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Шлюб має ґрунтуватися виключно на вільній згоді обох з подружжя, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Суд вважає, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, відтак ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), суд дійшов висновку, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved