Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

02 квітня 2024 року адвокат Щукіна Н.О., яка є представником заявниці [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просила встановити факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] з її братом [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 01 грудня 1997 року і до дня його смерті включно, яка сталася [INFO] та встановити факт, що [PERSON] , яка проживала однією сім`єю з [PERSON] , який загинув [INFO] , перебувала на його утриманні до дня його смерті. Вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] народилася заявниця [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження її матір`ю є [PERSON] , батько в свідоцтві не зазначений. 04 грудня 1971 року мати заявниці [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , та після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . Під час шлюбу, [INFO] у них народився син [PERSON] , який є рідним братом заявниці. 06 грудня 1989 року заявниця [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] . З 2011 року їх сімейні стосунки були припиненні через непорозуміння та чоловік почав проживати окремо за адресою: [ADDRESS] . Заявниця [PERSON] з самого дитинства отримала інвалідність, про що було видано довідку МСЕК № 012307, відповідно до якої їй встановленна II група інвалідності безтерміново, вона не могла повноцінно працювати, самостійно забезпечувати себе, потребувала додаткового нагляду та догляду з боку членів своєї сім`ї. [INFO] помер батько [PERSON] , [INFO] померла мати заявниці [PERSON] . Саме з цього часу заявниця залишилася проживати в одному будинку зі своїм братом [PERSON] за адресою: [ADDRESS] і він, після смерті батьків, займався її утриманням, як інваліда. Брат піклувався про неї, надавав їй як фізичну, так і матеріальну допомогу, вони разом вели спільний побут та господарство. Її брат не був ніколи одружений та не мав дітей. 15 травня 2023 року [PERSON] був призваний па військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та був зарахований до військової частини [NUMBER] . 09 серпня 2023 року під час бойового зіткнення з силами противника біля населеного пункту Велика Новосілка Волноваського району Донецької області, внаслідок ворожого артилерійського обстрілу [PERSON] матрос 1 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 1 роти морської піхоти військової частини А4635загинув. В серпні 2023 року на ім`я заявниці було направлено сповіщення № 2757 від командира військової частини [NUMBER] про те, що її брат загинув у бою за нашу Батьківщину. Причиною смерті стала вибухова травма, що підтверджується довідкою про причину смерті від 14 серпня 2023 року № 2522/НЕ. Очаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві ПМУМЮ (м. Одеса) 16 серпня 2023 року заявниці було видано оригінал свідоцтва про смерть її брата. Наказом командира військової частини [NUMBER] від 30.10.2023 року № 296 [PERSON] було виключено зі списків особового складу частини у зв язку зі смертю. Відповідно до грошового атестату від 13 листопада 2023 року [PERSON] , на момент його загибелі залишилась невиплачена додаткова винагорода у розмірі 100000 грн. за період з 01 по 31 серпня 2023 року, яка згодом була перерахована [PERSON] . Ці факти свідчать про те, що [PERSON] вказав [PERSON] як члена сім`ї та найближчу родичку під час проходження військової служби, адже саме на її ім`я було направлено сповіщення про факт загибелі її брата. Враховуючи зазначені обставини, а також відсутність у [PERSON] батьків, дружини, дітей та інших близьких родичів, вбачається, що єдиною особою, яка має право на отримання одноразової грошової допомоги, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Про питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» є його рідна сестра [PERSON] , яка перебувала на його утриманні. Крім того, враховуючи, що заявниця с інвалідом ІІ групи, пенсіонеркою та перебувала на утриманні свого брата до дня його смерті, вбачається, що у неї виникло право на отримання матеріальних виплат та гарантій, передбачених законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів сімей». З метою отримання матеріальних виплат та гарантій, передбачених законами України заявниця звернулася до [INFO] для призначення їй одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Проте [INFO] заявниці було повідомлено, що з поданих нею документів неможливо встановити чи вважається вона членом сім`ї, яка має право на пенсію у разі втрати годувальника за загиблого військовослужбовця. Без наданих документів, що мають юридичне значення, а саме судового рішення про встановлення факту перебування па утриманні загиблого відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Посилаючись на викладене, представник заявниці просила встановити факт проживання однією сім`єю заявниці [PERSON] з її братом [PERSON] та встановити факт її перебування на утриманні брата. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник заявниці надала до суду заяву в якій просила розгляд справи провести за відсутності заявниці на підставі наявних в матеріалах належних та достатніх доказів та задовольнити вимоги [PERSON] в повному обсязі. Крім того, в судовому засіданні 30 квітня 2024 року заявниця та її представник посилаючись на надані ними докази вимоги заяви підтримали повністю. Представник заінтересованої особи [INFO] надав заяву про розгляд справи без його участі, в судовому засіданні яке відбулося 30 квітня 2024 року посилаючись на надані до суду пояснення просив в задоволені заяви відмовити. Вислухавши пояснення представника заявниці, які заявниця підтримала та представника заінтересованої особи надані ними в судовому засіданні 30 квітня 2024 року, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Згідно з ч. 3 ст.\~13\~ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За вимогами ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, - на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визнано іншого порядку їх встановлення. Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» встановлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору. Відповідно до статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у випадках, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення). Підпунктом 1 пункту 2 ст. 16 цього Закону передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби. Відповідно до положень п. 6. ст. 16 прим. 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві резервістами. Згідно з ч. 2 статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Згідно зі ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] народилася [INFO] , її матір`ю є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 26 серпня 1967 року та копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 14 грудня 1994 року з якого вбачається, що [PERSON] 06 грудня 1989 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 8, 9). Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00041563233 від 26 вересня 2023 року мати заявниці [PERSON] 04 грудня 1971 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 11) З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12 січня 1980 року вбачається, що [INFO] народився [PERSON] , його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Тобто в судовому засіданні встановлено, що заявниця [PERSON] є неповнорідною сестрою [PERSON] . Відповідно до копій паспортів серії [NUMBER] та ЕО 385988 місцем проживання [PERSON] та померлого її брата [PERSON] є адреса: [ADDRESS] (а.с. 7, 16). З копій свідоцтв про смерть серії [NUMBER] від 01 грудня 2015 року та серії [NUMBER] від 03 листопада 2016 року вбачається, що [PERSON] помер [INFO] , [PERSON] померла [INFO] (а. с. 15, зв. бік а.с. 15). Як вбачається з сповіщення № 2757 від 09 серпня 2023 року військової частини [NUMBER] воно направлене на адресу [INFO] з проханням сповістити [PERSON] сестру, яка проживає за адресою: [ADDRESS] про те, що її брат, номер обслуги 1 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 1 роти морської піхоти військової частини [NUMBER] матрос [PERSON] , [INFO] , призваний 15 травня 2023 року [INFO] , 09 серпня 2023 року під час бойового зіткнення з силами противника біля населеного пункту Велика Новосілка Волноваського району Донецької області, внаслідок ворожого артилерійського обстрілу загинув (а.с. 18). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] в селищі міського типу Велика Новосілка Волноваського району Донецької області (актовий запис № 254).(а.с. 21). Згідно з довідкою про причини смерті від 14 серпня 2023 року та лікарським свідоцтвом про смерть № 2522/НЕ від 14 серпня 2023 року, причиною смерті військовослужбовця ЗСУ [PERSON] , який помер [INFO] , є: інші уточнені травми з залученням декількох ділянок тіла; вибухова травма; ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та осколків (а.с. 19, 20). Листом за вих. № 179 від 21 січня 2024 року [PERSON] було повідомлено, що з поданих нею документів неможливо встановити чи вважається вона членом сім`ї брата [PERSON] , яка має право на пенсію у разі втрати годувальника за загиблого військовослужбовця. Без наданих документів, що мають юридичне значення, а саме судового рішення про встановлення факту перебування па утриманні загиблого відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с. 5). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що заявниця [PERSON] проживала однією сім`єю зі своїм братом [PERSON] , у якого своєї родини не було, та перебувала на його утриманні по день його смерті. Крім того, свідок зазначила, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] з яким перестала проживати за роки 1,5- 2 до цього. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що заявниця [PERSON] проживала разом зі своїм братом [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , вони вели спільне господарство, [PERSON] сплачував комунальні платежі, купляв побутову техніку. Також свідок пояснив, що у [PERSON] був чоловік, який проживав з нею до війни. Потім вони перестали разом проживати, чоловік [PERSON] став проживати за адресою: [ADDRESS] . Згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису про шлюб № 00044915875 від 09 травня 2024 року, інформація щодо актового запису про шлюб [PERSON] відсутня (а.с. 79-80). Як вбачається з наданого на запит суду повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00044915553 від 09 травня 2024 року, заявниця [PERSON] з 06 грудня 1989 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , відомості про розірвання шлюбу відсутні (а.с. 75-78). Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Таким чином, суд критично ставиться до аргументів заявниці, про те, що вона не проживає з чоловіком [PERSON] , не отримує від нього матеріального забезпечення та не перебуває і не перебувала на його утриманні, оскільки належних та допустимих доказів, на підтвердження того факту, що її чоловік не міг матеріально утримувати її, як дружину, суду не надано. Крім того, допитані в судовому засіданні свідки пояснили, що подружжя Грущенків окремо стали проживати роки за два до цього. За змістом ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Одним із основоположних принципів цивільного судочинстава є принцип змагальності сторін, в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У контексті положень одного із основоположних принципів цивільного судочинстава принципу змагальності сторін вирішальним фактором є те, що суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Суд вирішує питання у сукупності,

Outcome: dismissed