Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-19 00:00:00

[PERSON] 29 квітня 2024 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається, що з 2017 по кінець 2021 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах із відповідачем та [INFO] в них народився син [PERSON] , який з квітня 2022 року проживає з нею та знаходиться на її утриманні і вихованні. Відповідач не спілкується з дитиною, не бере участі в його вихованні, не надає матеріальної допомоги на утримання сина, не спілкується, не цікавиться його здоров`ям, має іншу сім`ю. Просила позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] та її представник адвокат Нестеренко А.В. в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити, про підстави та обставини якого пояснили так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовою розпискою з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що вважається належно повідомленою, з заявою про відкладення розгляду справи до суду не звертався, причини неявки не повідомив. Третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, з заявою про відкладення розгляду справи до суду не зверталися, причини неявки не повідомили. Суд, заслухавши пояснення позивача та її уповноваженого представника, дослідивши надані матеріали, і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В відповідності до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, а також матеріально утримувати до досягнення нею повноліття. На підставі ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктами 15 та 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Установлено, що сторони: [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 5. Малолітній [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] , що підтверджується витягом № 03-23/196 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб та знаходиться на її матеріальному утриманні і вихованні. Відповідач [PERSON] з дитиною не проживає, не спілкується, не відвідує його, не цікавиться життям, здоров`ям, матеріально не утримує, виявляючи тим самим свою байдужість до його долі, участі у вихованні не приймає, що протирічить ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та вимогам ст. 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства». Відповідно до довідки Закладу дошкільної освіти «Казка» Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 15.04.2024 № 01-08/07, малолітній [PERSON] систематично відвідує заклад, завжди охайний, доглянутий, мати дитини регулярно спілкується з вихователями групи, цікавиться дошкільним життям дитини, приводить та забирає хлопчика, батько контакту із закладом не підтримує, з вихователями не спілкується. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що вихованням та доглядом малолітнього [PERSON] з його народження займається позивачка [PERSON] , відповідач з ними не спілкується, з днем народження не вітає, подарунків не дарує, при випадковій зустрічі відвертається. Згідно висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 25 червня 2024 року № 75 [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . В заяві від 24.04.2024, адресованій компетентним органам та посвідченій приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Марченко Н.А., [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , участі в утриманні та вихованням якого він не приймає. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" вказується, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. З огляду на викладене, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини, суд приходить до висновку, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками та навмисно не виконує їх, що є підставами для позбавлення його батьківських прав. Обставин, які перешкоджали б йому виконувати свої батьківські обов`язки не встановлено. Так як позов задоволено, то відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211 грн 20 коп, що підтверджено документально.

Outcome: approved