Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

29.08.2024 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 20 червня 2015 року відділом ДРАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції в Київської області, актовий запис №734 , (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ) виданого повторно 21.03.2023. Від сімейного життя мають дитину: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження, видане повторно серії [NUMBER] від 21 березня 2023 року). В обґрунтування позову вказала, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставии, що в неї з відповідачем відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на сімейне життя та обов"язки, відсутнє взаєморозуміння. Протягом останніх трьох років сімейне життя між позивачем та відповідачем погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, втрачено почуття любові та поваги один до одного. Спільне господарство не ведеться. Подружні відносини фактично припинилось, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та інтересам неповнолітньої дитини. Ухвалою від 02.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання сторони не з`явилися, позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, заяв про розгляд справи у його відсутності суду не надавав. Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до свідоцтва про шлюб, від 20 червня 2015 року відділом ДРАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції в Київської області, актовий запис №734 від 20.06.2015 (серія [NUMBER] )виданого повторно 21.03.2023 року, позивач та відповідач зареєстрували шлюб. Позивач, в подальшому не маючи бажання продовжувати перебувати у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, звернувся до суду. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно ст. 110 СК України. Як передбачено ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їх дітей. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Суд не застосовує положення ст. 111 СК України, яка є диспозитивною, оскільки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, моральним засадам, адже позивач, діючи через представника, наполягає на розірванні шлюбу, відповідач своїх заперечень проти його розірвання у встановлений законом строк суду не надав, клопотань про надання строку на примирення не заявляв. Відповідно до ч. 2 ст. 114, ч. 3 ст. 115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Аналізуючи викладене, виходячи із фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, а також того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме волі позивача, який висловив бажання розірвати шлюб, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Позивач в своїх позовних вимогах просить стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір за подачу заяви досуду. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн, понесені позивачем та документально підтверджені, стягнути з відповідача на її користь. Інші процесуальні витрати по справі відсутні.

Outcome: approved