Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-18 00:00:00

08.05.2024 року [PERSON] , через свого представника адвоката Салманову Фатіму Акберівну звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд стягувати з [PERSON] на її користь аліменти в твердій сумі у розмірі 50000,00 грн. на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що вона з відповідачем [PERSON] перебували у шлюбі з 08.11.2019 року по 13.12.2023 року, від якого у них [INFO] народився син [PERSON] . Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги їх спільному сину не надає. Зазначає, що вона прикладає всіх можливих зусиль для забезпечення потреб дитини, проте не в змозі самостійно повністю їх задовольнити, вона знаходиться у важкому матеріальному становищі, оскільки на її утриманні знаходиться ще донька від першого шлюбу. Так як відповідач працездатний, отримує дохід в розмірі близько 200000,00 грн., має нерухоме майно, транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє йому працювати, а також сплачувати аліменти, тому вона просить стягнути аліменти у твердій сумі, відповідно до приписів ст.183 СК України в розмірі 50000,00 грн. але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренко В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 09.05.2024 року було прийнято позовну\~заяву до\~розгляду та\~відкрито провадження\~по цивільній\~справі за\~позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні. 06.06.2024 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Шаврова Ігоря Ігоровича надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого він просить задовольнити позовні вимоги частково, встановивши розмір аліментів на спільну дитину в розмірі 13000,00 грн. в твердій сумі щомісячно, зазначив, що забезпечує власну дитину, надсилаючи на картковий рахунок позивачки відповідні грошові суми, що підтверджується квитанціями. Вказує, що заявляючи позовні вимоги в розмірі 50000,00 грн. позивачка має також підтвердити, що витрачає на дитину еквівалентну грошову суму. Також, відповідач є фізичною особою-підприємцем, який в період військової агресії має нестабільний прибуток, розмір прибутку підтверджується відповідною декларацією платника єдиного податку за 2023 рік. Зазначає, що в дану суму включені витрати на купівлю товарів, які він продає. Крім того, він має борг перед постачальниками. 12.06.2024 року від позивачки надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої вона просить суд стягувати з [PERSON] на її користь аліменти в твердій сумі у розмірі 50000,00 грн. на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У судове засідання 19.09.2024 року позивачка не з`явилася, про час та дату судового засідання була повідомлена належним чином, однак 19.09.2024 року надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності її представника, підтримала позовні вимоги частково на розмір аліментів в сумі 30000,00 грн. на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У судове засідання 19.09.2024 року відповідач не з`явився, про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином, проте надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав частково на суму 30000,00 грн., повідомив, що така позиція прийнята за попередньою домовленістю між сторонами. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Як встановлено судом у судовому засіданні, сторони перебували у шлюбі з 08 листопада 2019 року, шлюб був зареєстрований Київським районним у міста Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №1874. Від вказаного шлюбу у [PERSON] та [PERSON] , [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Судом встановлено, що на утриманні позивачки знаходиться також її малолітня донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до рішення Київського районного суду м. Одеси від 13.12.2023 року позовну заяву [PERSON] до\~ [PERSON] \~про розірвання\~шлюбу було задоволено. Розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Київським районним у міста Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №1874 від 08.11.2019 року. При вирішенні спору суд має виходити з положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до\~ст.\~141\~Сімейного кодексу\~України мати,\~батько мають\~рівні права\~та обов`язки\~щодо дитини,\~незалежно від\~того,\~чи перебували\~вони у\~шлюбі між\~собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За приписами ч. 8\~ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. За змістом ст. 18 Конвенції «Про захист прав дитини», суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно ст.\~180,\~ч.ч.1-2\~ст.\~181\~Сімейного кодексу\~України батьки\~зобов`язані\~утримувати дитину\~до досягнення\~нею повноліття.\~Способи виконання\~батьками обов`язку\~утримувати дитину\~визначаються за\~домовленістю між\~ними. За\~домовленістю між\~батьками дитини\~той із\~них,\~хто проживає\~окремо від\~дитини,\~може брати\~участь у\~її утриманні\~в грошовій\~і (або)\~натуральній формі. За\~рішенням суду\~кошти на\~утримання дитини\~(аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до\~ст.\~182\~СК України\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує: стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~на праві\~власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші\~обставини,\~що мають\~істотне значення. Розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний\~рекомендований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~становить розмір\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~і може\~бути присуджений\~судом у\~разі достатності\~заробітку (доходу)\~платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч.1\~ст.183\~Сімейного кодексу\~України \~частка\~заробітку (доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Якщо\~стягуються аліменти\~на двох\~і більше\~дітей,\~суд визначає\~єдину частку\~від заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька на\~їх утримання,\~яка буде\~стягуватися до\~досягнення найстаршою\~дитиною повноліття. Якщо\~після досягнення\~повноліття найстаршою\~дитиною ніхто\~з батьків\~не звернувся\~до суду\~з позовом\~про визначення\~розміру аліментів\~на інших\~дітей,\~аліменти стягуються\~за вирахуванням\~тієї рівної\~частки,\~що припадала\~на дитину,\~яка досягла\~повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до\~ст.\~184\~СК України\~суд за\~заявою одержувача\~визначає розмір\~аліментів у\~твердій грошовій\~сумі. Розмір\~аліментів,\~визначений судом\~або домовленістю\~між батьками\~у твердій\~грошовій сумі,\~щорічно підлягає\~індексації відповідно\~до закону,\~якщо платник\~і одержувач\~аліментів не\~домовилися про\~інше.\~За заявою\~одержувача аліментів\~індексація може\~бути здійснена\~судом за\~інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як роз`яснено у п. 17\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року за\~№3\~«Про застування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК\~аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3\~ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження»\~він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Згідно ч. 1\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи матеріальне становище відповідача, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) відповідача, та враховує також наявність у власності відповідача нерухомого майна. За таких обставин, з урахуванням положень ст.\~182,\~183 СК України,\~суд, враховуючи як матеріальне становище позивача, яка проживає з дитиною, так і матеріальне становище відповідача, з урахуванням того, що обов`язок по утриманню дітей у батьків є рівним, суд вважає, що розмір аліментів, який буде стягуватись на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , повинен бути встановлений у твердій грошовій сумі у розмірі 30000,00 грн., щомісячно, починаючи з 08.05.2024 року та до досягнення [PERSON] ,\~ [INFO] повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд виходить із засад розумності та справедливості, враховує можливість відповідача надавати допомогу в зазначеному розмірі, якої буде достатньо для забезпечення належного матеріального утримання сина, його гармонійного розвитку, а також враховуючи, що обов`язок по утриманню дітей у батьків є рівним. При цьому, суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. \~ Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: partial