Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-11 00:00:00

У травні 2024 року позивач звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» (далі - ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ») про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що 15 вересня 2021 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницький С.І. вчинив виконавчий напис №3413 про стягнення з позивача на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» заборгованості за кредитним договором в сумі 1 534 499,25 грн. 09 грудня 2021 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Іванов А.В. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] щодо виконання виконавчого напису №3413, що вчинений 15 вересня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І. про стягнення з боржника на користь стягувача грошових коштів у сумі 1 534 499,25 грн. Позивач посилався на те, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням норм чинного законодавства. Так, нотаріус не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом тане перевірив наявність документів, що підтверджують безспірність заборгованості, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №3413, що вчинений 15 вересня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І. про стягнення з боржника на користь стягувача грошових коштів у сумі 1 534 499,25 грн. Ухвалою судді від 06 травня 2024 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 29 травня 2024 року від представника відповідача надійшов відзив по справі, з якого вбачається, що 05 серпня 2020 року відповідно до результатів відкритих торгів, оформлених протоколом електронних торгів № UA-EA-2020-05-12-000017-b від 22 травня 2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» був укладений договір №GL48N718070_blank про відступлення права вимоги. За умовами даного договору ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» набуло права вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів зокрема за кредитним договором №76/П/20/2008-840 від 03 березня 2008 року укладеним між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра», а також договорами забезпечення. В подальшому, 18 грудня 2020 року між ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» було укладено договір №GL48N718070_blank_04 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» набуло право вимоги нового кредитора до позичальника за кредитним договором №76/П/20/2008-840 від 03 березня 2008 року, укладеним між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра». 01 квітня 2021 року та 30 червня 2021 року ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» на адресу позивача засобами поштового зв`язку з повідомленням про вручення було направлено вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором №76/П/20/2008-840 від 03 березня 2008 року у тридцятиденний строк. Враховуючи вищевикладене, позивача було повідомлено про те, що у зв`язку із порушенням скаржником зобов`язань за кредитним договором ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» вимагає в тридцятиденний строк виконати порушене ним зобов`язання, а саме повернути заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань до суду не надходило. Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кобельнецький С.І. в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань до суду не надходило. Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Іванов А.В. в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань до суду не надходило. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 76/П/20/2008-840 від 03 березня 2008 року, згідно якого останній був наданий кредит строком до 02 березня 2027 року в сумі 158 254,37 дол. США зі сплатою відсотків у розмірі 12,89% на місяць. Окрім того, 03 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] з метою забезпечення виконання кредитного договору № 76/П/20/2008-840 від 03 березня 2008 року було укладено договір іпотеки. Зобов`язання за кредитним договором відповідачем не були виконані належним чином. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2010 року, зміненим рішенням Апеляційного суду м. Києва від 22 червня 2011 року стягнуто з [PERSON] на користь відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» 194 285,50 дол. США кредитної заборгованості, що становить 1 536 877 грн. 41 коп. Ухвалою Шевченківського районного суду від 18 лютого 2014 року у справі №761/2137/14-ц заяву Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання по цивільній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Поновлено Публічному акціонерному товариству «Комерційний Банк «Надра» пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, виданого Шевченківським районним судом м. Києва по справі №2-9610/10 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. З вищевказаної ухвали вбачається, що виконавчий лист у справі №2-9610/10 був отриманий представником ПАТ «КБ Надра» 26 листопада 2013 року. 05 серпня 2020 року відповідно до результатів відкритих торгів, оформлених протоколом електронних торгів № UA-EA-2020-05-12-000017-b від 22 травня 2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» був укладений договір №GL48N718070_blank про відступлення права вимоги. За умовами даного договору ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» набуло права вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів зокрема за кредитним договором №76/П/20/2008-840 від 03 березня 2008 року укладеним між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра», а також договорами забезпечення. 18 грудня 2020 року між ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» було укладено договір №GL48N718070_blank_04 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» набуло право вимоги нового кредитора до позичальника за кредитним договором №76/П/20/2008-840 від 03 березня 2008 року, укладеним між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра». Ухвалою Шевченківського районного суду від 28 січня 2022 року у справі №761/2137/14-ц заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», [PERSON] про заміну сторони виконавчого провадження - задоволено. Замінено сторону виконавчого провадження, а саме: первісного стягувача Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» у виконавчих листах у справі № 22-7337/11, які видавав Шевченківський районний суд м. Києва. 15 вересня 2021 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницький С.І. вчинив виконавчий напис №3413 про стягнення з позивача на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» заборгованості за кредитним договором № 76/П/20/2008-840 від 03 березня 2008 року в сумі 1 534 499,25 грн, з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 1 257 181,48 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 277 317,77 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 10 січня 2019 року по 13 вересня 2021 року. 09 грудня 2021 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Іванов А.В. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] щодо виконання виконавчого напису №3413, що вчинений 15 вересня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І. про стягнення з боржника на користь стягувача грошових коштів у сумі 1 534 499,25 грн. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів міститься у главі 14 Закону України «Про нотаріат» та главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок). Згідно із ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. У статті 88 цього Закону передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. Частина 4 статті 263 ЦПК України визначає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У пункті 20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц зазначено, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». Обґрунтовуючи підстави позову, представник позивача послався на те, що виконавчий напис вчинений із порушенням закону, оскільки уже існує рішення суду про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором №76/П/20/2008-840 від 03 березня 2008 року та нотаріус не переконався в безспірності боргу. Тобто, ПАТ «Комерційний банк «Надра» як первісний кредитор скористався своїм правом на дострокове стягнення заборгованості за кредитом та його реалізував, що підтверджується вищевказаним рішенням суду, яке набрало законної сили та отриманим виконавчим листом у справі №2-9610/10. Проте, оспорюваним виконавчим написом стягнуто кошти за кредитним договором №76/П/20/2008-840 від 03 березня 2008 року, загальна сума заборгованості становить 1 534 499,25 грн, яка нарахована за період з 10 січня 2019 року по 13 вересня 2021 року. Тобто оспорюваний виконавчий напис охоплює період заборгованості з 10 січня 2019 року по 13 вересня 2021 року. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням суду про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Як вбачається з додатку № 1 до договору GL48N718070_blank про відступлення права вимоги, укладеного 05 серпня 2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» борг [PERSON] відповідно до договору № 76/П/20/2008-840 від 03 березня 2008 року становить 1534499,25 грн., стадія претензійно-судової роботи - справа у виконавчій службі. Вищевказаний додаток не містить періоду нарахування заборгованості за кредитним договором, а також відсотків, а тому суд позбавлений можливості перевірити правильність нарахування заборгованості за кредитом та період його нарахування. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 23 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 23 лютого 2012 року за № 282/20845. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями-не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису-надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності-це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та виходячи з системного аналізу статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й встановити та зазначити у рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12584св18). З матеріалів справи слідує і дана обставина була встановлена в судовому засіданні, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не дотримано вимог щодо безспірності заборгованості позивача перед відповідачем,оскільки сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості позивача. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку, а відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Ураховуючи те, що нотаріус вчинив виконавчий напис з порушенням норм чинного законодавства, не перевірив безспірності заборгованості, тому наявні підстави для задоволення позову. В роз`ясненнях, викладених в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», затверджених постановою від 07 лютого 2014року № 2, у 10 пункті роз`яснень зазначено, що, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом України «Про нотаріат» № 3425-XII. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що факт безспірності підпадає під об`єктивний сумнів, стверджувати протилежне підстави відсутні, а тому зазначений виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, тобто позов є обґрунтованим. Відповідно до статті 141 ЦПК України, ураховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати, що включають судовий збір у сумі 1211,20 грн за подання позовної заяви підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Щодо вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, слід зазначити наступне. Питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу може бути вирішене шляхом ухвалення додаткового рішення в порядку, визначеному ст. 270 ЦПК України.

Outcome: approved