Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу. І.Стислий виклад позиції позивача. Позивач в обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що 27.04.2021 року Березнівським районним судом Рівненської області було задоволено позов Фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів та призначено до стягнення з Відповідача на користь Позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 13 933 грн. 69 коп., 840 грн. 80 коп. судового збору та витрат на правову допомогу у розмірі 2 000 грн. 00 коп. Позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що 27.11.2017 року в м. Житомирі, по вул. Покровській, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mercedes» державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] та автомобіля «Skoda» державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». Внаслідок ДТП автомобілю «Skoda» завдано механічних пошкоджень із матеріальними збитками для Позивача. Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 29.12.2017 року, [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 01.10.2020 року між ПрАТ «УПСК» (Первісний кредитор) та ФОП [PERSON] (Новий кредитор) було укладено Договір №01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору у тому числі право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №АК/3838452 від 28.05.2017 року. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 28 травня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач не з"явився- подав до суду заяву , в якій просить розглянути справу без його участі, позов підтримав, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням від 04.07.2024 року, від 03.08.2024 року, причини неявки суд не повідомив, відзив на позову заяву не подав, заяв та клопотань від нього не надходило. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи за його відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, що відповідає вимогамст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 248 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено , що 27.04.2021 року Березнівським районним судом Рівненської області було задоволено позов Фізичної особи-підприємця [PERSON] (далі - Позивач) до [PERSON] (далі - Відповідач) про стягнення грошових коштів та призначено до стягнення з Відповідача на користь Позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 13 933 грн. 69 коп., 840 грн. 80 коп. судового збору та витрат на правову допомогу у розмірі 2 000 грн. 00 коп. 27.11.2017 року в м. Житомирі, по вул. Покровській, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mercedes» державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] та автомобіля «Skoda» державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». Внаслідок ДТП автомобілю «Skoda» завдано механічних пошкоджень із матеріальними збитками для Позивача. Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 29.12.2017 року, [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 01.10.2020 року між ПрАТ «УПСК» (Первісний кредитор) та ФОП [PERSON] (Новий кредитор) було укладено Договір №01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору у тому числі право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №АК/3838452 від 28.05.2017 року. Вищевказані обставини встановлені рішенням суду, відтак відповідно до 4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Так, відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляція - це знецінення грошей, зниження їхньої купівельної спроможності, дисбаланс попиту і пропозиції. Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16 травня 2018 року в справі № 14-16цс18, в якому Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 01 жовтня 2014 року в справі № 6-113цс14, згідно з яким відшкодування заподіяної злочином майнової та моральної шкоди є грошовим зобов`язанням. Також Велика Палата Верховного Суду в постанові від 10 квітня 2018 року в справі №910/10156/17 вказала, що приписи статті 625ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року в справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. Разом з тим, за змістом статей 598 - 609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов`язання. Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Подібний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 07 лютого 2018 року по справі № 910/11249/17. Так, Верховний Суд зробив висновок, що норма ст. 625 ЦК України, не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Оскільки чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. Наведена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 04.07.2011 у справі № 13/210/10, від 23.09.2015 у справі № 6-1206цс15, від 02.09.2015 у справі № 6-369цс15 та від 25.05.2016 у справі № 6-157цс16. 27.04.2021 року суддею Березнівського районного суду Рівненської області було винесено рішення. Фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся до відділу державної виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення заборгованості у примусовому порядку. 15.09.2021 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження [NUMBER]. 29.12.2023 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа Стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна на яке можна звернути стягнення. 12.02.2024 року приватним виконавець було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження [NUMBER]. 02.04.2024 року приватним виконавець було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження [NUMBER] у зв`язку із фактичним виконанням рішення суду в повному обсязі згідно виконавчого документа. З урахуванням вищезазначеного, Позивач має право на стягнення з Відповідача суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення, починаючи з наступного дня винесення рішення суду по справі №555/1917/20 - 28.04.2021 року та до дня фактичного виконання рішення суду згідно постанови про закінчення виконавчого провадження - 01.04.2024 року. Загальний розмір інфляційних витрат за вказані періоди складає 5 665 (п`ять тисяч шістсот шістдесят п`ять) грн. 91 коп. (деталізований розрахунок додається). Загальна сума відсотків річних за користування грошовими коштами за період з 28.04.2021 року по 01.04.2024 року складає 1 224 (одна тисяча двісті двадцять чотири) грн. 00 коп. Згідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Із квитанції 24.04.2024 року вбачається, що позивачем оплачено правничу допомогу у розмірі 4000 грн. На підставі наведеного, суд також стягує з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

Outcome: approved