Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 07.05.2020 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики згідно до якого, а саме:п. 1 Договору, Позичальник отримав від Позикодавця, а Позикодавець передав у власність Позичальнику насіння соняшника у кількості 665 тон, ринкова вартість вищевказаного насіння соняшника на момент підписання даного договору складає 5 918 500 грн (п?ять мільйонів дев?ятсот вісімнадцять тисяч п?ятсот гривень) (далі - сума позики), які Позичальник зобов?язується повернути на умовах становлених цим Договором. Як визначено п. 2 Договору, отримання Позичальником насіння соняшника у розмірі 665 тон (суми позики), було здійснено до підписання цього Договору. Позивач у повному обсязі виконав свої обов?язки за вищевказаним Договором, передавши Позичальнику 665 тон насіння соняшника до підписання даного Договору. Із фактом виконання вищезазначених умов Договору Позивачем, Відповідач повністю погодився, про що свідчить його особистий підпис, який міститься в Договорі позики від 07.05.2020. Строк повернення суми позики - до 31.10.2021 (п. 4 Договору). При цьому, пунктом 5 Договору Сторони погодили, що сума позики може повертатись Позичальником одним з способів передбачених цим Договором. Способи повернення суми позики такі: Відповідно до п. 5.1. Договору: Повернення суми позики у товарній формі (товаром): - насінням соняшника у кількості 300 тон не пізніше 15.10.2020, шляхом відвантаження на склад Позикодавця з якісними показниками не гірше 3% сору та 8% вологи, - насінням соняшника у кількості 365 тон не пізніше 15.10.2021, шляхом відвантаження на склад Позикодавця з якісними показниками не гірше 3% сору то 8% вологи. Відповідно до п. 5.2 Договору: Повернення суми позики у грошовій формі (готівкою): - сума у розмірі 5 918 500 грн (п?ять мільйонів дев?ятсот вісімнадцять тисяч п?ятсот гривень), має бути повернута Позичальником Позикодавцеві не пізніше 31.11.2021, (Позивач зазначає, що даний пункт містить арифметичну описку, замість 31.11.2021, має бути вказано 31.10.2021). Згідно з п. 17 Договору, термін дії даного договору починається з моменту передачі Позикодавцем Позичальникові суми позики й закінчується після виконання прийнятих на себе зобов?язань Сторонами відповідно до умов цього Договору. Позивач зазначає, що умови Договору Відповідачем не виконані ані у товарній формі, ані у грошовій, що і є підставою для звернення до суду з цим позовом та просить суд стягнути з [PERSON] суму боргу за договором позики, проценти, пеню, штраф та судові витрати. Представник позивача надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити їх. Відповідач та/або його представник в судове засідання не з`явилися, про причини не явки суду не повідомили, вимоги позову відповідач фактично не визнав, так як кредит погашався, про договір факторингу не знав, розрахунок в позові не вірний, зобов`язань з позивачем не має, вимоги безпідставні, не заперечував проти розгляду справи за його відсутності, правом надання відзиву на позов не скористався. Причини їх неявки в судове засідання судом визнаються не поважними, оцінюються судом як спосіб затягування розгляду справи і недобросовісне виконання своїх процесуальних прав та обов`язків, оскільки таке намагання і перенесення слухання справи було вже неодноразово, доказів на підтвердження причини відсутності в засіданні сторона відповідача не надавала (з урахуванням зазначеного, відношення сторін до своїх процесуальних прав та обов`язків і тривалості розгляду справи, суд вважає, що чергова заява про перенесення слухання справи і відсутність відповідача не перешкоджає розгляду справи). Незалежно від явки чи неявки представника відповідача сама особа в судове засідання не з`явилася без поважних причин і навіть не повідомила суд про причини неявки в судове засідання. Отже, суд вважає можливим розгляд справи на підставі наявних матеріалів і доказів. При цьому суд звертає увагу на вимоги статті 121 ЦПК України про те, що справа має бути розглянута судом протягом розумного строку; не може бути залишене поза увагою положення статті 6 Конвенції, якими передбачено, що судові процедури при розгляді справи повинні бути справедливими, справа має бути розглянута в розумний строк, а також те, що в цивільному судочинстві діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування розгляду справи. При цьому слід керувався саме зазначеним, а не наявністю чи відсутністю права, що підлягає захисту, наявністю іншого спору, що начебто перешкоджає вирішенню цієї справи. Таким чином, суд вважає можливим слухання справи за відсутності вказаного відповідача відповідно до ст. 223 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Судом встановлено, що 07.05.2020 між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір позики. Відповідно до п. 1 Договору, Позичальник отримав від Позикодавця, а Позикодавець передав у власність Позичальнику насіння соняшника у кількості 665 тон, ринкова вартість вищевказаного насіння соняшника на момент підписання даного договору складає 5 918 500 грн (п?ять мільйонів дев?ятсот вісімнадцять тисяч п?ятсот гривень) (далі - сума позики), які Позичальник зобов?язується повернути на умовах становлених цим Договором. Як визначено п. 2 Договору, отримання Позичальником насіння соняшника у розмірі 665 тон (суми позики), було здійснено до підписання цього Договору. Позивач у повному обсязі виконав свої обов?язки за вищевказаним Договором, передавши Позичальнику 665 тон насіння соняшника до підписання даного Договору. Із фактом виконання вищезазначених умов Договору Позивачем, Відповідач повністю погодився, про що свідчить його особистий підпис, який міститься в Договорі позики від 07.05.2020. Строк повернення суми позики - до 31.10.2021 (п. 4 Договору). При цьому, пунктом 5 Договору Сторони погодили, що сума позики може повертатись Позичальником одним з способів передбачених цим Договором. Способи повернення суми позики такі: Відповідно до п. 5.1. Договору: Повернення суми позики у товарній формі (товаром): - насінням соняшника у кількості 300 тон не пізніше 15.10.2020, шляхом відвантаження на склад Позикодавця з якісними показниками не гірше 3% сору та 8% вологи, - насінням соняшника у кількості 365 тон не пізніше 15.10.2021, шляхом відвантаження на склад Позикодавця з якісними показниками не гірше 3% сору то 8% вологи. Відповідно до п. 5.2 Договору: Повернення суми позики у грошовій формі (готівкою): - сума у розмірі 5 918 500 грн (п?ять мільйонів дев?ятсот вісімнадцять тисяч п?ятсот гривень), має бути повернута Позичальником Позикодавцеві не пізніше 31.11.2021, (Позивач зазначає, що даний пункт містить арифметичну описку, замість 31.11.2021, має бути вказано 31.10.2021). Згідно з п. 17 Договору, термін дії даного договору починається з моменту передачі Позикодавцем Позичальникові суми позики й закінчується після виконання прийнятих на себе зобов?язань Сторонами відповідно до умов цього Договору. Позивач зазначає, що умови Договору Відповідачем не виконані ані у товарній формі, ані у грошовій, що і є підставою для звернення позивача до суду з цим позовом. Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення суми боргу за договором позики у розмірі 139 066, 00 доларів США підлягають задоволенню. Згідно з п. 3 Договору, позика за цим Договором є процентною, 24 % річних. Відповідно до п. 7 Договору, позика за цим Договором є процентною на таких умовах: 24% річних (два проценти за місяць) нараховується у натуральному вигляді на 665 тонни соняшника з моменту їх отримання Позичальником і до повного повернення суми позики. Частиною першою статті 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України Суд, дослідивши розрахунок заборгованості за процентами наданий позивачем та враховуючи, що Відповідач не сплатив Позивачу ані суму основної заборгованості за договором, ані процентів, суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача проценти за період з 07.05.2020 (дата укладення договору) по 13.11.2023 (дата подачі позову) у розмірі 500207,49 гривень. Відповідно до п. 9 Договору, у разі порушення Позичальником строків повернення суми позики встановлених п. 5 Договору, Позичальник сплачує Позикодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період нарахування пені, від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу до дня фактичної оплати. Частиною 3 ст. 549 ЦК України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно розрахунку загальний розмір пені становить: складає: 4 784742,41 гривень. Суд, перевіривши розрахунки надані позивачем, вважає їх обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Стягнення штрафу за Договором передбачено п. 11 Договору та підтверджується наданим позивачем розрахунком та становить 1183700 гривень. Разом з тим, позивач просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 13 420, 00 грн, сплата якого підтверджується квитанцією в матеріалах справи, та з вартості наданої йому правової допомоги у розмірі 40 000 грн., проте доказів обґрунтування цієї суми суду не надає, а тому в частині стягнення суми вартості правової допомоги суд вважає за необхідне відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial