Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи його наступним. Позивачка перебувала у шлюбі з відповідачем з 2005, який 26.03.2015 вони розірвали. Від шлюбу у них є дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю. Дочка навчається у Львівському державному університеті внутрішніх справ та перебуває на посаді курсанта 1 курсу факультету №3 Інституту з підготовки фахівців для підрозділів Національної поліції ЛьвДУВС за спеціальністю «Правоохоронна діяльність», за державним замовленням (денна форма навчання). Вона навчається на 2 курсі, на денній формі навчання і це не дає змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Позивачка повністю оплачує витрати, пов`язані з навчанням в університеті: побутові витрати, на придбання літератури, на харчування та проживання, але доходу позивачки не вистачає. Позивачка не працює, їй матеріально важко, вважає, що батько також повинен брати участь у витратах на повнолітню дочку на час її навчання. Зазначає, що відповідач фізично здоровий, сплачує аліменти на молодшу дитину, перебуває в ЗСУ, може добровільно допомагати дочці, але не бажає. У зв`язку з цим, позивачка просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, на час навчання, до досягнення донькою 23-річного віку. Також просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000,00 грн. Ухвалою суду від 10.07.2024 провадження у справі відкрито за правилами глави 10 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. В судове позивачка не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовну заяву підтримує та просить її задоволити. Розгляд справи просить проводити без її участі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про час та місце розгляду справи у визначеному чинним законодавством порядку, в тому числі шляхом розміщення оголошення про час та місце розгляду справи на офіційному сайті судової влади. Відповідач відзиву на позов у встановлені судом строки не подав, причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не зверталася, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280, 281 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що позивачка перебувала у шлюбі з відповідачем з 2005, який 26.03.2015 вони розірвали (а.с.3-4). Від шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Дочка [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю (а.с.8,9). [PERSON] , [INFO] , навчається у Львівському державному університеті внутрішніх справ та перебуває на посаді курсанта 1 курсу факультету №3 Інституту з підготовки фахівців для підрозділів Національної поліції ЛьвДУВС за спеціальністю «Правоохоронна діяльність», за державним замовленням (денна форма навчання). Згідно навчального плану, термін навчання до липня 2026 року (а.с.10). Відповідач [PERSON] є учасником бойових дій (а.с.12, 13). Таким чином, судом встановлено, що у відповідача є повнолітня донька, яка продовжує навчатись та потребує матеріальної допомоги. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.\~200\~СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч. 1 ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз статей 199, 200\~СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріального допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу, а також з врахуванням можливостей самої повнолітньої дочки (сина) нести таке утримання. Судом встановлено, що [PERSON] є повнолітньою та навчається на денній формі навчання в Львівському державному університеті внутрішніх справ, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. На час навчання вона перебуває на утриманні матері, при цьому її батько також повинен надавати матеріальну допомогу на її утримання, доки донька продовжує навчання. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач повинен сплачувати у користь позивачки аліменти на утримання доньки на період навчання, але не довше, ніж до досягнення останньою 23 років. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я сторін та їх доньки, матеріальне становище сторін, те, що відповідач є військовослужбовцем, має статус учасника бойових дій. При цьому відповідач не подав суду заперечень щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 1/6 на утримання доньки у зв`язку з продовженням навчання, а, отже, може надавати матеріальну допомогу на утримання доньки у визначеному позивачкою розмірі. Даючи оцінку викладеному, виходячи з принципу розумності та справедливості, враховуючи обставини, визначені в ст. 182 СК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/6 частини від його заробітку щомісячно на дитину на період навчання, але не більше, ніж до досягнення донькою двадцяти трьох років, починаючи з 05.07.2024, оскільки згідно з ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви до суду. Відповідно до вимог ст.\~430\~ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів слід допустити до негайного виконання. Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивач була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, а тому судовий збір в розмірі 1211,20 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до ч.2 ст.141\~ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. З матеріалів справи встановлено, що позивачка [PERSON] 01.07.2024 уклала з адвокатом Сидор Я.М. договір про надання правової допомоги та сплатила визначену актом прийому-передачі послуг вартість послуг в розмірі 1000,00 грн., що підтверджено квитанцією від 01.07.2024 (а.с. 14, 15, 16). Виходячи з конкретних обставин справи, її складності, обсягу виконаної адвокатом роботи, врахувавши принцип співмірності і розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку про доведеність позивачем понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у розмірі 1000,00 гривень. За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1000,00 грн. витрат за надання професійної правничої допомоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved