Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

У червні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 07.12.2023 відповідачем відносно нього не було вчинено злочин за ч.1 ст. 126 КК України. За вчинення даного злочину 20.02.2024 Хустським районним судом [PERSON] був засуджений за ч.1 ст. 126 КК України до сплати 850 грн. штрафу. Згідно вироку [PERSON] наніс їй один удар правою рукою в обличчя, який спричинив фізичний біль, не завдавши при цьому тілесних ушкоджень. Від удару [PERSON] вона зазнала болю, втратила свідомість і впала на землю. Їй викликали швидку, її було доставлено до Хустської лікарні, де фізичних ушкоджень не було виявлено, однак оскільки у неї підвищився тиск, виникла тахікардія, то її було госпіталізовано і вона тиждень перебувала у лікарні з гіпертонічним кризом. В зв`язку з чим понесла витрати на медичне обстеження, купівлю ліків, гігієнічних засобів, усього на загальну суму 8634 грн. Окрім того їй завдано моральної шкоди, а саме вона пережила нервовий стрес, її принизили, у неї різко погіршився стан здоров`я. Моральну шкоду вона оцінює у 25 000 грн. У прохальній частині позовної заяви просить суд стягнути х відповідача на її користь 8600 грн. матеріальної шкоди та 25 000 грн. моральної шкоди. У відзиві на позов представник відповідача [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування посилається на те, що при судово-медичній експертизі [PERSON] , будь-яких тілесних ушкоджень не було виявлено, а лише встановлено наявність діагнозу, який є хронічним індивідуальним захворюванням. Звертає увагу на те, що у наданому позивачкою висновку магнітно-резонансної томографії указано як діагноз ознаки церебральної мікроангіопатії. Такий діагноз не розвивається за кілька годин, цьому передує період часу. Також ліки, які куплені позивачем на чеки не відображають жоден з препаратів, які призначив для лікування лікуючий лікар. Отже захворювання, яке викладено у експертному висновку та витрати на його лікування не виключає причинно-наслідковий зв`язок\~ між заподіяною злочином шкодою та хронічним захворюванням [PERSON] . Щодо стягнення моральної шкоди, то не міститься жодного обґрунтування понесення позивачем моральних страждань. Справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справ. Дослідивши матеріали справи, докази надані в обґрунтування позову, суд дійшов наступних висновків. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до приписів ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 20.02.2024 року [PERSON] визнано винним у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. (а.с.6-7). Даний вирок набрав законної сили 21.03.2024. Згідно вироку [PERSON] 07.12.2023 близько 09:00 год, знаходячись у м.Хуст на території центрального ринку, під час сварки з [PERSON] підійшов до неї та наніс їй один удар правою рукою в обличчя, причинивши [PERSON] фізичного болю, але не завдавши при цьому тілесних ушкоджень. Відповідно до приписів ч.6 ст. 82 ЦПК України дані обставини не підлягають доведенню та вважаються встановленими. Відповідно до висновку експерта №205/Х від 08.12.2023 (на який є посилання у вказаному вироку суду) при судово-медичній експертизі [PERSON] , яких-небудь тілесних ушкоджень не виявлено. Згідно медичної карти стаціонарного хворого № 15951-2549, заповненої на її ім`я, встановлено діагноз: « [PERSON] (гіпертонічна) хвороба з переважним ураженням серця без серцевої недостатності ІІ ст., 2 ст. Кризовий перебіг, ризик високий. Неревматична недостатність трьохстулкового клапана 1 ст. недостатність митрального клапана 1 ст.». Вказаний діагноз є хронічним, індивідуальним захворюванням організму і тому при визначенні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень до уваги не приймається (а.с.11-13). Згідно медичної карти стаціонарного хворого №15951-2549, заповненої на ім`я [PERSON] , вона поступила у кардіологічне відділення 07.12.2023 та виписана зі стаціонару 14.12.2023 з (а.с.14-16). Згідно довідки травматолога №2860 від 07.12.2023, заповненої на ім`я [PERSON] порушень цілісності опорно-рухового апарату\~ на момент огляду не виявлено (а.с.17). Відповідно до довідки невропатолога від 07.12.2023 встановлено діагноз Гострий гіпертонічний криз (а.с.18). Також убачається, що 07.12.2023 [PERSON] було проведено обстеження на спіральному комп`ютерному томографі, ділянка обстеження головний мозок, з висновком:\~ СКТ картина паталогічних змін головного мозку не виявляє (а.с.21). 12.12.2023 [PERSON] проведено обстеження - МРТ голови з висновком Мр-ознаки церебральної мікроангіопатії, по типу Фазекас 11 (а.с.20). Також із наданих позивачем медичних документів убачається, що вона 07.12.2023 поступила у відділення в ургентному порядку, на момент огляду загальний стан середньої важкості. При цьому у анамнезі\~ захворювання зазначено, що хворіє на ГХ більше 2 років, погіршення стану відмічає раптово, після психо-емоційного перенавантаження. 14.12.2023 загальний стан задовільний виписана з рекомендацією «Д» нагляду кардіолога. Сімейного лікаря (а.с.23-27). Окрім того до позову долучено ряд квитанції на придбання ліків, та за послуги з певних медичних маніпуляцій і досліджень на загальну суму 8634 грн., які датовані здебільшого періодом 07.12. 14.12.2023, а дві з яких на суму 809,40 грн. та 198 грн. датовані 01.02.2024 (а.с.29-31). Завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди є способами захисту цивільних прав та інтересів (пункти 8, 9 частини другої статті 16 ЦК України). Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (частини перша -друга статті 22 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (ч. 2 ст. 1166 ЦК України) позивача зобов`язаний довести протиправність поведінки заподіювача шкоди; наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними. Відповідно до частин 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 у справі № 750/8676/15-ц (провадження № 14-79цс18)). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності таких збитків та їх розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача. У даній справі, позивач просить стягнути з відповідача майнову шкоду у розмірі 8600 грн. понесену нею на витрати на лікування, посилаючись на те, що такі їй спричинена внаслідок вчинення відповідачем відносно неї кримінального правопорушення. Водночас суд констатує, що у даному випадку вироком суду відносно відповідача встановлено факт спричинення\~ ним позивачу одного удару рукою в обличчя, який спричинив фізичний біль,але не завдавши при цьому тілесних ушкоджень. З позовної заяви та доданих до неї матеріалів убачається, що витрати у сумі 8600 грн, про стягнення яких заявлено позивачем, понесені нею на лікування у Хустській районній лікарні де вона перебувала на стаціонарі у період з 07.12. по 14.12.2023 з діагнозом «Гіпертензивна (гіпертонічна) хвороба з переважним ураженням серця без серцевої недостатності ІІ ст., 2 ст. Кризовий перебіг, ризик високий. Неревматична недостатність трьохстулкового клапана 1 ст. недостатність митрального клапана 1 ст.». Водночас як зазначено у висновку експерта вказаний діагноз є хронічним, індивідуальним захворюванням організму. Оцінивши наявні у справ докази, суд вважає, що позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача [PERSON] та понесення нею витрат на лікування хронічної хвороби. Наданих позивачем доказів є недостанім для такого висновку на думку суду. Окрім того суд констатує, що більшість із зазначених у наданих позивачем квитанціях медичних препаратів (ліків) не виписувалися лікарем при її лікування, а два чеки взагалі датовані 01.02.2024, тобто через значний період часу з моменту її лікування. Відтак не доведеним є і розмір витрат (збитків) понесених позивачем на лікування з 07.12. по 14.12.2023. Відтак у задоволенні позовної вимоги про стягнення майнової шкоди у розмірі 8600 грн. слід відмовити за недоведеністю. Щодо розміру моральної шкоди суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала у випадку якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. За змістом ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від: 1) характеру правопорушення; 2) глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації; 3) ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування; 4) інших обставин, які мають істотне значення. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Так, відповідно до п. 3 Постанови, під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вона може проявлятися у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог, залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, враховуючи істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, наміру, з яким діяв відповідач. Таким чином, судом встановлено, що у зв`язку з спричиненням позивачці ушкодження здоров`я собакою, власником якої є відповідач, їй завдано моральної шкода. Враховуючи вимоги розумності, справедливості та ступінь моральних страждань позивача,\~ факт спричинення їй фізичного болю внаслідок удару відповідача, а також, що така подія мала місце на центральному ринку у присутності невизначеного кола осіб, де як позивач так і відповідач здійснюють підприємницьку діяльність, суд доходить висновку про необхідність визначити розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 4000,00 грн, що підлягає стягненню з відповідача та, на думку суду, є справедливим і достатнім для компенсації понесених [PERSON] страждань та переживань. Таким чином, в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач була звільнена від сплати судового збору за пред`явлення позовної вимог про відшкодування майнової шкоди, в задоволенні даної вимоги судом відмовлено, а тому за судовий збір за пред`явлення такої вимоги слід компенсувати за рахунок держави. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди на суму 25 000 грн, за пред`явлення якої позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., то таку вимогу визнано судом обґрунтованою на суму 4 000 грн, що становить 16% від заявлених вимог, а отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 193,72 грн (1211,20 * 16%). На підставі викладеного та

Outcome: partial