Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

У липні 2024 року представник позивача [PERSON] адвокат Ратушна Р.П. звернулась до суду з позовом до Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі Покровський ВДВС) про зняття арешту з нерухомого майна. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що трикімнатна квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 36,4 кв.м., загальною площею 55,4 кв.м., належить на праві власності [PERSON] з 10.01.2001. У червні 2024 року позивач дізналась, що постановою Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції від 21.07.2010 у виконавчому провадженні накладений арешт на вищевказану квартиру. Зазначає, що відносно [PERSON] не має жодних судових справ, а також не відкривалось жодних виконавчих проваджень. Вважає накладений арешт на належне їй нерухоме майно безпідставним та просить суд зняти арешт з трикімнатної квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 36,4 кв.м., загальною площею 55,4 кв.м., належної на праві власності [PERSON] , накладений постановою Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції від 21.07.2010 у виконавчому провадженні № 10059240. Ухвалою суду від 22 липня 2024 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 07 серпня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено страву до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача адвокат Ратушна Р.П. підтримала позовну заяву з підстав викладених у позовній заяві та просила суд її задовольнити. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, встановленим наступне. Так, трикімнатна квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 36,4 кв.м., загальною площею 55,4 кв.м., на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 08 грудня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Умріхіною Клавдією Андріївною, зареєстрованому в реєстрі за № 2978, належить на праві власності [PERSON] . (а.с. 7-10) Згідно Інформації з Державного реєстру речових справ на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17.06.2024 за № 383161707, на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано обтяження у виді арешту нерухомого майна на підставі Постанови про арешт та оголошення заборони на його відчуження, б/н, від 21.07.2010 Жовтневий відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, реєстраційний номер обтяження №10059240. (а.с. 12) Листом Покровського ВДВС від 05 червня 2024 № 165781 повідомлено [PERSON] про те, що згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 05.06.2024 обліковується запис № 10059240 про обтяження майна який накладений на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Надати більш детальну інформацію щодо виконавчих документів Покровський ВДВС не має можливості, оскільки термін зберігання завершених виконавчих проваджень становить 3 роки. (а.с. 11) Згідно інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 01.07.2024 відсутні відкриті виконавчі провадження щодо [PERSON] , [INFO] . (а.с. 13) Суд зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених Законом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Приписами ст.321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності. Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем доведено, що [PERSON] є одноосібним власником трикімнатної квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 36,4 кв.м., загальною площею 55,4 кв.м. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] , боржником у виконавчому провадженні не значиться. Також відповідачем не надано суду доказів на підтвердження підстав накладення арешту на нерухоме майно належне [PERSON] , [INFO] . Отже, накладення державним виконавцем арешту на нерухоме майно належне [PERSON] , яка не є боржником у виконавчому провадженні, свідчить про порушення правомочностей власника цього майна. З урахуванням фактичних обставин цієї справи, вимога [PERSON] про зняття арешту з нерухомого майна є обґрунтованою та відповідає критеріям ефективного судового захисту, оскільки задоволення таких вимог відновлює порушені права позивача на мирне володіння своїм майном, а отже підлягає задоволенню судом.

Outcome: approved