Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

У березні 2024 року позивач, через свого представника адвоката Душаченко І.С., звернулась до суду з позовом в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №7355, укладений 24.09.1997 між нею та відповідачем на Південній товарній біржі, а саме: квартири [ADDRESS] , та визнати за нею право власності на вказану квартиру. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 24.09.1997 між нею та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна №7355, а саме: квартири [ADDRESS] . Договір було укладено на Південній товарній біржі. Всі умови договору сторони виконали, окрім нотаріального посвідчення. На теперішній час позивач має намір розпорядитися власним майном, однак цьому перешкоджає відсутність нотаріального посвідчення договору, який підлягає визнанню дійсним тільки у судовому порядку. До того ж, оригінал договору купівлі-продажу був втрачений, а законодавством не передбачена процедура отримання дублікату такого договору, позивач, як власник не може розпорядитись належною йому квартирою. За такого, позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21.03.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.06.2024 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання, призначене на 11.09.2024, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача надала до суду письмову заяву в якій просить розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач причини своєї неявки не повідомила, правом на подання відзиву на позов не скористалась. Третя особа свого представника у судове засідання не направила, причини його неявки не повідомила та правом на подання пояснень щодо позову не скористалась. За таких обставин, з урахуванням положень\~статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог\~статті 247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 24.09.1997 [PERSON] та [PERSON] уклали договір №7355 купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до умов якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] . Договір оформлено на Південній Товарній біржі та 25.09.1997 зареєстровано в Комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за реєстровим № 16096. З довідки Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 11.04.2024 №696 вбачається, що станом на 28.12.2012 право власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 24.04.1997, виданого Південною Товарною біржею та зареєстрованого в КП ММБТІ за реєстровим № 16096. Позивачем у газеті «Південна Правда», випуск № 11 (24343) від 14.03.2024, розміщено оголошення про втрату оригіналу вищезазначеного договору купівлі-продажу. Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач має намір розпорядитися своїм правом на нерухоме майно, але цьому перешкоджає відсутність нотаріального посвідчення договору, яке не вимагалося законодавством на час його укладання. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна укладено 24.09.1997, тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР) статтею 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Частиною другої статті 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. У відповідності до частини другої статті 47 ЦК УРСР та пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. З огляду на те, що на момент укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна сторони ухилилися від його нотаріального посвідчення, що на теперішній час перешкоджає позивачу реалізувати свої речові права відносно нерухомого майна, суд приходить до висновку, що вимоги про визнання договору дійсним підлягають задоволенню. Разом з тим, відповідно до частини 3 статті 334 ЦК України\~право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до\~статті 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями частини другої статті 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За положеннями\~частини першої\~статті 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1\~статті 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За нормами\~статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Враховуючи, що вказаний вище договір купівлі-продажу нерухомого майна втрачено, отримати дублікат втраченого правовстановлюючого документу позивач не має змоги, є підстави для визнання за позивачем права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . На підставі зазначеного суд вважає, що доводи позовної заяви знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, тому, з метою захисту порушених прав позивача, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved