Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в обґрунтування якого зазначив, що 20 серпня 2018 року між останньою та АТ «ОТП Банк» укладено договір про надання споживчого кредиту № 2020150214. 28 червня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та відповідачем по справі укладено договір факторингу № 28/06/23, у відповідності до умов якого, право грошової вимоги за кредитними договорами перейшло до останнього. Відповідно до Реєстру боржників №2 до договору факторингу, позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 68466,54 грн, з яких: 41300,00 грн заборгованість за основним боргом, 27166,54 грн заборгованість за відсотками. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювалися. Всупереч умов кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала своїх зобов`язань. Після відступлення позивачу права грошової вимоги, відповідач не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора. Представник позивача просив стягнути із відповідача на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суми заборгованості за кредитним договором № 2020150214 в розмірі 68466,54 грн, а також стягнути понесені судові витрати по справі. Ухвалою судді від 15 травня 2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в спрощеному порядку. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористалась. Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 серпня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем по справі укладено договір про споживчий кредит № 2020150214. Відповідно до умов договору, банк надає позичальнику кредит у розмірі 16297,90 грн. на придбання товару у продавця, строком на 24 місяці. Фіксована процентна ставка у розмірі 0,01 % річних. Позичальник зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені договором. Згідно п.1.1 кредитного договору кредит надається у розмірі 15997 грн. на придбання товару у продавця ТОВ САВ-ДІСТРИБЬЮШН КБ, ЄДРПОУ: 35625082; 300 грн. на сплату додаткових послуг банку, а саме: послуга: «СМС+Довідка». Загальний розмір кредиту становить 16297 грн. Дата остаточного повернення кредиту 20.08ю2020 року. Строк на який надається кредит визначено графіком платежів 24 місяці. Відповідно до п.1.2. кредитного договору протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись: фіксована процентна ставка у розмірі 0,01 % річних. Згідно п. 1.3. кредитного договору, повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів на рахунок погашення боргових зобов`язань, реквізити якого визначені у додатку №1 до кредитного договору. Відповідно до п.1.4. кредитного договору датою (моментом) надання банком та отримання позичальником кредиту вважається дата підписання позичальником кредитного договору. Кредит надається шляхом перерахування за дорученням позичальника коштів на поточний рахунок продавця на придбання товару. Пунктом 1.5. кредитного договору передбачено, що підписанням кредитного договору позичальник заявляє, гарантує та підтверджує, що: 1) банк надав позичальнику в письмовій формі та в повному об`ємі інформацію передбачену Законодавством, що захищає права споживачів; 2) позичальника перед укладенням кредитного договору ознайомлено із інформацією, визначеною паспортом споживчого кредиту, необхідною для отримання кредиту із порівнянням різних пропозицій банку з метою прийняття обґрунтованого рішення щодо укладеного кредитного договору; 3) позичальник отримав кредит на сприятливих для нього умовах; банк надав позичальнику підписаний зі сторони банку оригінальний примірник кредитного договору зі всіма невід`ємними частинами та всіма додатками до Кредитного договору (зокрема, але не виключно, Графік Платежів з Розрахунком загальної вартості Кредиту); 4) з правилами кредитування, зокрема з положеннями щодо відповідальності позичальника, Тарифами Банку, які є невід`ємною частиною Кредитного договору та які розміщені на Офіційному сайті банку https://www.otpbank.com.ua. у розділі «Кредитування», ознайомлений і згоден, а також зобов`язується належно та неухильно виконувати; примірники правил кредитування та Тарифів Банку отримав; 5) послуги банку пов`язані із видачею кредиту отримав в повному обсязі. Зауваження щодо якості та обсягу Послуг, у тому числі послуг, наданих банком та оплати комісійної винагороди за видачу кредиту відсутні. Відповідно до п. 2 Кредитного договору, попередньо ознайомившись із всіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положеннями договорів та усіх додатків до них, невід`ємною частиною яких є Заява-Анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк», [PERSON] висловила бажання оформити картковий рахунок та отримати електронний платіжний засіб. Розпискою [PERSON] від 20.08.2018 року підтверджується, що нею отримана картка № [NUMBER] , термін дії 07/21, та вона ознайомлена з правилами користування карткою та діючими тарифами АТ «ОТП Банк». У матеріалах справи також наявні копії: анкети-заяви на отримання кредиту/опитувальний лист від 20.08.2018 року, додатку №1 до договору про надання споживчого кредиту №2020150214 від 20.08.2018 року Графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, паспорту споживчого кредиту від 20.08.2018 року, додатку №1 до паспорту споживчого кредиту від 20.08.2018 року Орієнтовний графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, що містять підписи відповідача, що свідчить про її ознайомлення з умовами кредитування та орієнтовною загальною вартістю кредиту. На підтвердження факту укладення кредитного договору №2020150214 від 20.08.2018 року між [PERSON] та АТ «ОТП Банк» суду також надано: копія видаткової накладної №ФТ26-1169-25098660 від 20.08.2018 року, рахунку-фактури №ФТ26-1169-3334504 від 20.08.2018 року, специфікації до кредитного договору. 28.06.2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №28/06/23, відповідно до якого до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №2020150214 від 20.08.2018 року. Згідно п. 1.1 Договору факторингу, Клієнт (Первісний кредитор) передає, а Фактор (Новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить Клієнту, і стає кредитором за Кредитними договорами, укладеними між Клієнтом і Боржником, в розмірі Портфеля заборгованості. Пунктом 1.3 Договору передбачено, що Фактор одержує право (замість Клієнта) вимагати від Боржників належного виконання всіх зобов`язань за Кредитними договорами. Відповідно до витягу з Реєстру боржників №2 до договору факторингу №28/06/23 від 28.06.2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №2020150214 в сумі 68466,54 грн, з яких 41300,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 27166,54 грн - сума заборгованості за процентами. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина 1статті 205 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 цього Кодексу встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст.610ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч.2ст.1048 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частина перша статті 1078 ЦК України передбачає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За статтею 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до ч. 2 статті 1082 ЦК України боржник має право вимагати від фактора надання йому доказів того, що передання права грошової вимоги мало місце, тобто надати копію договору факторингу. Якщо фактор не виконає цієї вимоги, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним за основним договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ст. ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку у задоволенні позову відмовити з огляду на наступне. З наданих та досліджених судом доказів вбачається, що відповідач [PERSON] 20.08.2018 року уклала кредитний договір №2020150214, відповідно до умов якого АТ «ОТП Банк» надало позичальнику [PERSON] кредит в розмірі 16297,90 грн, строком на 24 місяці з фіксованою процентною ставкою 0,01%. Окрім цього, з наданих матеріалів справи, також вбачається, що 20.08.2018 року [PERSON] надала АТ «ОТП Банк» розписку, в якій своїм підписом підтвердила, що нею отримана картка № [NUMBER] з терміном дії 07/21. Доказів того, що платіжним засобом до рахунку погашення боргових зобов`язань, реквізити якого визначені у додатку №1 до кредитного договору є отримана відповідачем карта № [NUMBER] суду не надано. Не надано і доказів, які б підтверджували, що АТ «ОТП Банк» перерахувало грошові кошти в сумі 16297,90 грн згідно кредитного договору №2020150214 від 20.08.2018 року на рахунок [PERSON] чи отриману нею карту № [NUMBER] до суду не надано. За приписами ч. 1 ст. 1046, ч. 2 ст. 1054 ЦК України кредитний договір є укладеним з моменту передання грошей. Саме в обов`язок позивача входить довести не лише факт підписання договору, а і факт передачі грошей. Аналогічні за змістом правові висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 року в справі № 6-1967цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.10.2020 року в справі № 194/1126/18. Тобто судова практика зі спірних правовідносин є сталою і незмінною. З розрахунку заборгованості за кредитним договором №2020150214 від 20.08.2018 року за період з 28.06.2023 року по 29.02.2024 року слідує, що станом на 29.02.2024 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором №2020150214 від 20.08.2018 року не погашена, залишок заборгованості становить 68466,54 грн. Суд вважає, що зазначений документ сам по собі не є належним доказом наявності заборгованості, в ньому не вказано як саме розраховувалась заборгованість за кредитом та за процентами за період з 28.06.2023 року по 29.02.2024 року, та яка була сума заборгованості до 28.06.2023 року, з урахуванням дати укладення договору, долученого до позову 20.08.2018 року. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Вказана позиція неодноразово підтверджена судовою практикою Верховного Суду: у постанові від 25.05.2021 року у справі № 554/4300/16, від 14.06.2018 у справі № 364/737/17, від 30.01.2018 по справі №161/16891/15-ц. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі, в тому числі, письмових доказів. Згідно з частиною другоюст.77ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до частини другої ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів в порядку та строки, встановлені законом або судом, покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. Однією з засад цивільного судочинства є його диспозитивність. Так, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що позивач просить стягнути суд заборгованість саме за кредитним договором №2020150214 від 20.08.2018 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, не доведені належними та допустимими доказами, а тому у задоволенні вимог про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 68466,54 грн слід відмовити. В силу ст. 141 ЦПК України, з урахуванням відмови у задоволенні позову, судові витрати по сплаті судового збору слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed