Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

В провадженні Київського районного суду м.Одеси перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] (за участі третьої особи Київської районної адміністрації Одеської міської ради як органу опіки та піклування про визначення місця проживання дітей. Позовна заява мотивована тим, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 21.07.2021 шлюб між ними розірваний, однак питання щодо визначення місця проживання дітей не вирішувався при постановленні рішення про розірвання шлюбу, що зумовило відповідне звернення до суду з вимогами про визначення місця проживання дітей з матір`ю. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги щодо визначення місця проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю підтримали та просять позовні вимоги задовольнити Відповідач [PERSON] в с удове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, відомості про що містяться в матеріалах справи. Представник третьої особи у письмовій заяві, адресованій суду, просить розгляд справи проводити без присутності представника органу опіки та піклування за наявними матеріалами у справі. Також в заяві зазначено, що згідно висновку від 19.07.24 року № 1496/01-11 орган опіки та піклування вважає можливим визначити місце проживання малолітніх дітей з матір`ю. Заслухавши представника позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Частиною 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що сторони з 24.11.2016 року перебували у зареєстрованому Київським районним у місті Одесі ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області який розірвано рішенням Київського районного суду м.Одеси від 21.07.2021 №947/15684/21. Від даного шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] ( свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), [PERSON] , [INFO] ( свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), місце проживання яких при розірванні шлюбу визначено не було. Однак сторони не можуть в позасудовому порядку дійти згоди щодо місця проживання спільних малолітніх дітей. Питання щодо визначення місця проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дітей Київської районної адміністрації Одеської міської ради 27.06.2024, за участю матері дітей, [PERSON] , [INFO] , та малолітніх дітей. Відповідно до медичної довідки № 0517 від 25.10.2023, наданої уповноваженими особами КНП "Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я" Одеської обласної ради Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації, [PERSON] , [INFO] , згідно з даними архіву, реєстратури та картотеки Центру не значиться. На психіатричному та наркологічному обліку не перебуває. Згідно з повним Витягом № ВР-004068578 з інформаційно- аналітичної системи „Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості" Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України, [PERSON] , [INFO] , на території України станом на 07.06.2024 до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. 09.05.2024 фахівцем із соціальної роботи Центру соціальних служб Одеської міської ради здійснено вихід за адресою: [ADDRESS] , складено висновок оцінки потреб сім`ї, відповідно до якого встановлено, що мати дітей, [PERSON] , [INFO] , здатна виконувати обов`язки з виховання та догляду за малолітніми дітьми. Батько дітей - [PERSON] , [INFO] не заперечує стосовно визначення місця проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту обстеження умов проживання від 09.05.2024, складеного уповноваженими особами територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі встановлено, щО ДЛЯ виховання та розвитку дітей створені належні умови. У дітей є окремі кімнати, в яких є спальні ліжка, столи для навчання, шафи для одягу тощо. Згідно з характеристикою, наданою Одеським ліцеєм № 80 Одеської міської ради, малолітній [PERSON] , [INFO] , є учнем 5-го класу, навчається в школі з першого класу. Зарекомендував себе як старанний учень. Проживає з матір`ю. Атмосфера в сім`ї доброзичлива. Мати приділяє належну увагу навчанню та вихованню сина, відвідує батьківські збори та приймає участь у шкільних заходах. Тато на зв`язок не виходить з січня 2022 року, питанням навчання не цікавиться. За інформацією [PERSON] , малолітній [PERSON] , [INFO] , займається карате з вересня 2018 по теперішній час, та малолітня [PERSON] , [INFO] , займалась карате з квітня 2021 по лютий 2022. їх мати, [PERSON] , сплачує тренування у розмірі (1300 грн.) в місяць, приділяє увагу заняттям [PERSON] , регулярно без пропусків приводить його до спортивного залу згідно з розкладом тренувань. Відповідно до інформації, наданої уповноваженими особами КНП "Дитяча міська поліклініка № 6" Одеської міської ради, малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , знаходяться на обліку в зазначеному закладі, декларація на медичне обслуговування дітей підписана з лікарем-педіатром. [PERSON] Діти щеплені частково у зв`язку з відмовою матері. Поліклініку діти відвідують у супроводі матері. Згідно з актами бесіди, складеними уповноваженими особами територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі від 09.05.2024, малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , бажають проживати з матір`ю. Так згідно висновку органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради №1496/01-11 від 19.07.24, орган опіки та піклування вваж є можливим визначити місце проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] . До виниклих між сторонами правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Згідно зі статтею 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтями 141, 150, 153, 155 СК України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Частиною першою статті 160 Сімейного кодексу України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом. Суд виходить з того, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дітей для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дітей. Діти, які не досягли 14 років, повинні проживати у встановленому місці проживання, яке не може бути змінене самочинно як волею сторонніх осіб, так і волею якогось одного з батьків. Питання про визначення місця проживання дітей має вирішуватись, насамперед, з урахуванням прав та законних інтересів дітей. Відповідно до пункту 1 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Зазначене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18). У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення пункту 1 статті 3, статті 9 Конвенції, частин другої, третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», статті 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Отже, при вирішенні питань про місце проживання дітей у випадку, коли їх батьки проживають окремо, необхідно дотримуватися принципу забезпечення найкращих інтересів дітей, обумовлених необхідністю забезпечити дітям повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. Відповідно до положень частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Враховуючи те, що умови проживання позивача є належними для проживання дітей, та те, що судом не встановлено, що позивач зловживає спиртними напоями чи наркотичними засобами, чи веде аморальний спосіб життя, то суд, вважає, що відсутні виняткові обставини, коли малолітні діти можуть бути розлучені зі своєю матір`ю. Проживання дітей із позивачем саме по собі не є підставою для визнання позову таким, що до задоволення не підлягає, оскільки такий факт не позбавляє права позивача вимагати визначення місця проживання дітей в судовому порядку. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Крім того, суд зауважує, що батько дітей, у разі визначення місця проживання дітей з матір`ю, не обмежений у своєму праві на спілкування з дітьми, турботі відносно дітей та участі у вихованні дітей і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дітей щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. В силу вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі ст. ст. 7, 19, 141, 153, 155, 160, 161 СК України, ст.ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved