Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] (далі ФОП [PERSON] , відповідач) про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення грошових коштів та неустойки за невиконаним договором купівлі-продажу. Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що у межах здійснення волонтерської діяльності у липні 2023 року вона за допомогою месенджеру звернулась до представника ФОП [PERSON] - [PERSON] з питанням купівлі квадрокоптера DJI Mavic 3Т. У відповідь на запит позивачки щодо можливості продажу їй зазначеної моделі квадрокоптеру, [PERSON] підтвердив, що зможе виконати замовлення. 12 жовтня 2023 року позивачка разом із представником відповідача - [PERSON] уклали угоду в усній формі, відповідно до якої представник відповідача зобов`язується протягом 3-х тижнів з дня здійснення оплати передати позивачці товар, а саме квадрокоптер DJI Mavic 3Т. Разом з тим, ціна договору становить 185 000,00 грн, а передача товару у власність позивачки здійснюється на умовах 100-відсоткової попередньої оплати. Укладення усного правочину підтверджується особистим листування позивачки з [PERSON] . За результатами укладеного усного договору купівлі-продажу на відповідача покладено обов`язок передачі квадрокоптера DJI Mavic 3Т у власність позивачки протягом 3-х тижнів з моменту здійснення 100-відсоткової попередньої оплати товару, що становить 185 000,00 грн, а у позивачки - обов`язок щодо здійснення попередньої оплати товару у повному розмірі. Так, на виконання укладеного договору, 12 жовтня 2023 року позивачка з особистого волонтерського рахунку [NUMBER] , який відкрито у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» здійснила переказ коштів у розмірі 185 000,00 грн на рахунок [NUMBER] , який відкрито на ім`я ФОП [PERSON] у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується платіжною інструкцією № 0.0.3245361762.1 від 12 жовтня 2023 року. Відповідно до цієї платіжної інструкції у призначенні платежу зазначено «Сплата за товар». Відтак, оскільки відповідно до умов договору продавець зобов`язується передати у власність позивачки товар протягом 3-х тижнів з дня здійснення нею 100-відсоткової попередньої оплати за товар, замовлення мало бути виконане до 01 листопада 2023 року включно. Про оплату товару позивачка повідомила [PERSON] за допомогою месенджеру «WhatsApp», на що останній підтвердив надходження коштів. Слід зауважити, що реквізити для оплати товару позивачці надавалися саме [PERSON] 31 жовтня 2023 року представник відповідача за допомогою месенджеру «WhatsApp» повідомив позивачці, що 4-5 листопада 2023 року товар буде доставлений. Однак, в обіцяні представником відповідача терміни, а саме 4-5 листопада, товар доставлено не було. У подальшому, позивачка намагалась зв`язатись з [PERSON] , з метою отримати інформацію щодо термінів, в які буде виконано зобов`язання в частині передачі товару, однак, з 03 листопада 2023 року останній не виходив на зв`язок. \~ \~ \~ \~ Незважаючи на всі спроби [PERSON] зв`язатись з продавцем за допомогою телефонних дзвінків, месенджерів та інших засобів зв`язку, станом на 29 грудня 2023 року продавець не вжив жодних заходів, щоб повідомити позивачку про стан виконання її замовлення та продовжував систематично ігнорувати її смс-повідомлення. У подальшому, оскільки станом на 29 грудня 2023 року продавцем не виконано свої зобов`язання за усною домовленістю позивачки з його представником [PERSON] в частині передачі товару, [PERSON] скерувала на офіційну електронну адресу відповідача лист-претензію, в якій виклала прохання передати їй замовлений товар строком до 05 січня 2024 року, або повернути кошти у розмірі 185 000,00 грн, які були сплачені на розрахунковий рахунок відповідача як 100-відсоткова оплата товару. Станом на день подачі позову до суду відповідач всіляко уникає виконання зобов`язання, покладеного на нього усною домовленістю між позивачкою та представником відповідача, а відтак вказаний вище договір має бути розірваний в судовому порядку, а грошові кошти, сплачені позивачкою як 100-відсоткова попередня оплата товару повернуті. Також в силу ст. 625 ЦК України з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути інфляційне збільшення та 3% річних, що є одним із заходів цивільно-правової відповідальності боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання. З огляду на вказане, позивачка [PERSON] просила: -розірвати договір купівлі-продажу від 12 жовтня 2023 року, укладений в усній формі між [PERSON] та ФОП [PERSON] ; -стягнути з ФОП [PERSON] на користь позивачки грошові кошти у розмірі 185 000,00 грн, що були сплачені позивачкою як 100-відсоткова попередня оплата за товар відповідно до договору купівлі-продажу від 12 жовтня 2023 року; -стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] неустойку у розмірі 3 487,58 грн, що становлять загальну суму інфляційного збільшення та 3% річних, які у відповідності до положень ст. 625 ЦК України підлягають стягненню з відповідача у зв`язку із простроченням виконання ним грошового зобов`язання; -стягнути з ФОП [PERSON] на користь позивачки судові витрати у розмірі 21 884,88 грн, що складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 лютого 2024 року відкрито провадження у справі № 607/2608/24, постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Протокольною ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні 01 травня 2024 року закрито підготовче провадження у справі № 607/2608/24 та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Грабовський О. А. підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач ФОП [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву не надав суду. Згідно ч. 4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступні обставини. Відповідно до відповіді Головного управління ДПС у м. Києві за результатами розгляду заяви позивачки, № 64767/6/26-15-55-01-03 від 11 серпня 20023 року, відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 30 жовтня 2014 року № 1089 «Про затвердження порядку формування та ведення Реєстру волонтерів антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації» [PERSON] (податковий номер [NUMBER] ) включено до реєстру волонтерів антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації. Серед реквізитів рахунків волонтера АТО зазначено також і рахунок з наступними реквізитами: найменування банку: АТ КБ «»ПриватБанк»; номер рахунка [NUMBER] ; валюта рахунка: українська гривня (UAH); дата відкриття рахунка: 25 липня 2021 року (а.с. 14-15). Як вбачається\~з платіжної\~інструкції №0.0.3245361762.1\~від 12\~жовтня 2023\~року,\~ [PERSON] ,\~код платника:\~ [NUMBER] ,\~із рахунку\~ [NUMBER] \~здійснила платіж\~у розмірі\~185\~000,00\~грн на\~рахунок отримувача\~ФОП [PERSON] \~код отримувача:\~ [NUMBER] ,\~рахунок отримувача [NUMBER] , призначення платежу сплата за товар (а.с. 11). ФОП [PERSON] , зареєстрований фізичною особою-підприємцем з 20 червня 2023 року, основний вид діяльності: 46.43 оптова торгівля побутовими електротоварами й електронною апаратурою побутового призначення для приймання, записування, відтворення звуку й зображення, що вбачається із Витягу є Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на 23 січня 2024 року (а.с.16). На а.с. 17-52 міститься листування у месенджерах між позивачкою та [PERSON] , яке стосується можливості поставки квадрокоптера, укладення усного договору купівлі-продажу, термінів поставки товару. При цьому,\~суд звертає\~увагу на\~те,\~що при\~матеріалах справи\~відсутні відомості,\~що [PERSON] \~є представником\~ФОП [PERSON] , однак це не спростовує факту отримання відповідачем коштів за товар, які не були повернуті позивачці. Письмовий договір між сторонами не укладався. [PERSON] 29 грудня 2023 року зверталася із листом-проханням до ФОП [PERSON] в якому просила поставити їй товар дрон DJI Mavic 3Т або повернути оплачені за нього кошти у розмірі 185\~000,00 грн на рахунок у строк до 05 січня 2024 року, що не було виконано та стало підставо звернення позивачки до суду за захистом своїх прав (а.с. 53-54). За встановлених обставин до правовідносин, що виникли між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будьякими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За змістом ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом беззаперечно встановлено, що позивачка [PERSON] здійснює волонтерську діяльність в ході якої використовує банківський рахунок з номером [NUMBER] . ФОП [PERSON] отримав ввід позивачки 185 00,00 грн як оплату за товар. [PERSON] стверджує, і ці доводи стороною відповідача не спростовано, що вказану вище суму коштів вона перерахувала ФОП [PERSON] за придбання квадрокоптера DJI Mavic 3Т. Правовідносини між сторонами не оформлялися письмово окремим правочином, а відбулися шляхом попереднього узгодження ціни квадрокоптера, порядку оплати та подальшої доставки товару до узгодженого місця призначення. Оскільки ФОП [PERSON] отримав від позивачки грошові кошти, але не передав в розпорядження [PERSON] товару та в подальшому не відреагував на лист-прохання позивачки доставити товар або ж повернути кошти, остання звернулася до суду з позовом про розірвання договору та стягнення оплачених за товар коштів. Згідно з ч. 1, 2\~ст. 202 ЦК України\~правочином є\~дія особи,\~спрямована на\~набуття,\~зміну або\~припинення цивільних\~прав та\~обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Правочин може\~вчинятися усно\~або в\~письмовій (електронній)\~формі.\~Сторони мають\~право обирати\~форму правочину,\~якщо інше\~не встановлено\~законом. Правочин,\~для якого\~законом не\~встановлена обов`язкова\~письмова форма,\~вважається вчиненим,\~якщо поведінка\~сторін засвідчує\~їхню волю\~до настання\~відповідних правових\~наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням (ст. 205 ЦК України). \~За змістом ч. 1 ст. 206 ЦК України, усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. В силу положень\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 2\~ст. 530 ЦК України\~встановлено, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтею 610 ЦК України\~встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1\~ст. 639 ЦК України). Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (ст. 651 ЦК України). Статтею 655 ЦК України\~встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому (ч. 1\~ст. 656 ЦК України). Статтею 662 ЦК України\~встановлено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 663 ЦК України\~продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень\~статті 530 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 693 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до\~статті 530 цього Кодексу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі №918/631/19 вказано, що попередня оплата - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар, який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення\~статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Аналізуючи вищенаведені норми права, суд доходить до висновку, що між сторонами 12 жовтня 2023 року був укладений усний договір купівлі-продажу квадрокоптера DJI Mavic 3Т вартістю 185 000,00 на умовах попередньої оплати з визначенням строків передачі товару покупцю - протягом 3-х тижнів з дня здійснення оплати. При цьому суд враховує, що відповідач не оспорював того, що ним отримано від позивачки 185\~000,00 грн за укладеним усним договором. На день розгляду справи суду не було надано доказів і не спростовано доводів представника позивача, що умови договору ФОП [PERSON] виконав та передав товар покупцю. За встановлених обставин, [PERSON] обґрунтовано вимагає розірвання договору від 12 жовтня 2023 з відповідачем та стягнення грошових коштів перерахованих за товар ФОП [PERSON] в розмірі 185\~000,00 грн. Позивачка стверджує, що усний договір купівлі-продажу вона виконала та внесла оплату за товар, а саме квадрокоптер DJI Mavic 3Т у розмірі 100 відсоткової вартості цього товару, проте у строк, який був обумовлений між сторонами, оплачений [PERSON] товар не було доставлено, як і не було повернуто оплачені нею кошти на її вимогу до відповідача. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Таким чином, істотними умовами договору купівлі-продажу є предмет договору і ціна. Сторони обумовили, що предметом договору є квадрокоптер, визначили його ціну та порядок і строки доставки. Свою частини зобов`язань [PERSON] виконала, такі твердження позивачки узгоджуються з наданою квитанцією та не спростовуються доводами відповідача. Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Відповідно до частин першої - третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отож, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, враховуючи те, що відповідачем не було виконано умов договору, а також ним не було спростовано обставин відсутності договірних зобов`язань між сторонами, на які позивачка посилається як на підставу позову, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, шляхом розірвання договору купівлі-продажу від 12 жовтня 2023 року, укладеного в усній формі між [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , та ФОП [PERSON] , код ЄДРПОУ [NUMBER] ; стягнення з ФОП [PERSON] , код ЄДРПОУ [NUMBER] ,\~на користь[PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , грошові кошти у розмірі 185\~000,00 грн. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення з ФОП [PERSON] на користь позивачки неустойки у розмірі 3 487,58 грн, що становлять загальну суму інфляційного збільшення та 3% річних, які у відповідності до положень ст. 625 ЦК України, то суд вважає такі позовні вимоги передчасними та відмовляє у їх задоволенні з огляду на наступне. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У контексті статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті чи в іноземній валюті), це таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. За своєю правовою природою судове рішення є засобом захисту прав або інтересів фізичних та юридичних осіб. Положення статті 11 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Тобто відповідно до положень статті 11 ЦК України рішення суду може бути підставою виникнення цивільних прав та обов`язків у випадках, установлених актами цивільного законодавства, - за наявності прямої вказівки про це в законі. За загальним правилом судове рішення забезпечує примусове виконання зобов`язання, яке виникло з підстав, що існували до його ухвалення, але не породжує таке зобов`язання, крім випадків, коли положення норм чинного законодавства передбачають виникнення зобов`язання саме з набранням законної сили рішенням суду. Приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу ІІІ книги 5 цього Кодексу), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу ІІІ книги 5 цього Кодексу). Таким чином, у статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (постанова Верховного суду від 08 червня 2022 року, справа № 688/2332/20). Відповідно до частини другої статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Тобто після розірвання договору його умови припиняють діяти і правове регулювання відносин між сторонами\~ здійснюється на законодавчих, а не договірних підставах, оскільки розірвання договору, у контексті статей 598 та 651 ЦК України, є підставою для припинення зобов`язання. Отож, після розірвання договору купівлі-продажу у виниклому спорі між сторонами не існує правовідносин, вони припиняються з набранням рішенням законної сили, а до грошового зобов`язання зі сплати коштів, яке підтверджено судовим рішенням, застосовуються приписи статті 625 ЦК України у разі його невиконання. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме, судовий збір в розмірі 1 850,00 грн (185\~000,00 * 1 884,88 : 188 487,58), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: partial