Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-11 00:00:00

Представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики №0986009603 від 21 лютого 2022 року в розмірі 40508,00 грн, а також просив стягнути судовий збір в розмірі 3028,00 грн. Позовом обгрунтованим тим, що всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки середнього кредитора. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02.05.2024 позовну заяву передано за підсудністю для розгляду до Підволочиського районного суду Тернопільської області. Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 13 червня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження. 31 липня 2024 року надійшов відзив на позов. Доводи відзиву обгрунтовані тим, що відповідач проходить військову службу, брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Посилаючись на п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п.62 розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», відповідач вважає, що він звільнений від сплати заборгованості за договором позики, а тому просив суд відмовити в позові повністю. Позивач 06.08.2024 надіслав до суду додаткові пояснення, в яких зазначив, що для звільнення військовослужбовців від нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом відповідно до п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», такі позичальники мають надати до Банку документи, що підтверджують їх призов під час мобілізації та проходження військової служби. Жодного автоматичного прощення боргів за кредитами діючим законодавством не передбачено. Заборгованість за договором була нарахована первісним кредитором правомірно, відповідач не повідомляв та не надавав жодних підтверджуючих документів, що він належить до захищеної категорії. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій та відсотків. Представник позивача в судове засідання не з`явився, завчасно подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання був повідомлений завчасно та належним чином. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. 21.02.2022 між ТОВ «Інфінанс» - первісний кредитор, та [PERSON] - позичальник, був укладений договір про надання позики №0986009603/02, за яким товариство надало відповідачу кредит у розмір 8000,00 грн стоком на 12 місяців, номінальна відсоткова ставка 1,05 % за один день користування кредитом, річна номінальна відсоткова ставка 383,25%, пільгова відсоткова ставка 2,1 % за день, річна пільгова відсоткова ставка 766,5%. Договір був підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 24 листопада 2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу N 24/11-22, у відповідності до умов якого ТОВ «Інфінанс» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «Інфінанс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, що також підтверджується копією Акту прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу. Згідно з п. 1.1. договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якаю настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до п. 1.2 договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку N 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 40508 грн. з яких: 8000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 32508 грн - сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] порушив свої зобов`язання, передбачені договором позики № 0986009603, та не повернув взятих коштів у розмірі 8000,00 грн, то позовні вимоги у частині стягнення основної суми боргу у розмірі 8000,00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. У статті 1, 2 даного Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. В частині 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Вказані висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц та від 11 грудня 2019 року у справі № 521/7927/16-ц. Відповідно до довідки військової частини [NUMBER] від 22 грудня 2023 року № 247/125Д, вбачається, що [PERSON] у період з 18.05.2022 по 27.10.2022 та з 28.01.2023 по 13.12.2023 брав участь у здійсненні заходів із забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Запорізькій, Донецькій та Луганській областях. [PERSON] є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , дата видачі 23 лютого 2024 року. Згідно з довідкою №90 від 13.12.2022 Військової частини [NUMBER] відповідач належить до захищеної категорії. Таким чином, у період виконання умов кредитного договору, а також станом на момент ухвалення судом рішення, відповідач має статус військовослужбовця та на нього поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто до нього не може застосовуватись відповідальність у виді штрафних санкцій та пені за невиконання зобов`язань за користування кредитом, а також відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом. Отже, відповідно до положень матеріального закону, що регулює спірні правовідносини, з відповідача на користь Банку належить стягнути заборгованість по тілу кредитного ліміту в розмірі 8000 грн, оскільки в матеріалах справи не має даних, що відповідач таке тіло погасив. Позовні вимоги в частині стягнення відсотків у розмірі 32508 грн не підлягають задоволенню, оскільки на відповідача поширюється положення п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», що не нарахування процентів за користування кредитом. Суд відхиляє доводи відповідача про те, що у задоволенні позову слід відмовити, так як до відповідача підлягає застосуванню положення\~Закону України «Про споживче кредитування»\~щодо встановлення тимчасової заборони на врегулювання простроченої заборгованості для захищених осіб та їх близьких осіб на час воєнного стану та протягом 90 днів з дня його припинення. Закон України «Про споживче кредитування»\~регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті. Пунктом 6-2\~Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування»\~(Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання простроченої заборгованості у період дії воєнного стану в Україні»), визначено, що під час врегулювання простроченої заборгованості у період дії воєнного стану в Україні, введеного\~Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування кредитодавець, новий кредитор, колекторська компанія, фізичні та юридичні особи, залучені на договірних засадах кредитодавцем, новим кредитором, колекторською компанією до безпосередньої взаємодії із споживачем, його близькими особами, представником, спадкоємцем, поручителем або майновим поручителем, третіми особами, взаємодія з якими передбачена договором про споживчий кредит та які надали згоду на таку взаємодію, додатково зобов`язані дотримуватися додаткових вимог щодо етичної поведінки, зокрема не взаємодіяти за власною ініціативою із споживачем,який у передбачений цим пунктом спосіб повідомив про свою належність до захищеної категорії або щодо належності якого до захищеної категорії у передбачений цим пунктом спосіб повідомили близькі особи такого споживача, його представники, спадкоємці, поручителі, майнові поручителі або треті особи, взаємодія з якими передбачена договором про споживчий кредит та які надали згоду на таку взаємодію (пункт 1). Отже, саме під час врегулювання простроченої заборгованості, у період дії воєнного стану в Україні, кредитодавцю належить дотримуватися вимог щодо етичної поведінки. Разом з тим термін «врегулювання простроченої заборгованості» в Законі вживається в специфічному значенні, яке визначено п. 1 ч. 1 ст. 1 цього Закону. Так, врегулювання простроченої заборгованості це здійснювані кредитором, новим кредитором, колекторською компанією заходи, спрямовані на погашення у позасудовому порядку заборгованості споживача, який прострочив виконання грошового зобов`язання (прострочена заборгованість) за договором про споживчий кредит або іншим договором, передбаченим частиною другою статті 3 цього Закону. Системний аналіз зазначеної норми вказує на те, що врегулювання простроченої заборгованості має місце при вирішенні питань в позасудовому порядку, який визначає собою дії громадян і юридичних осіб з відстоювання своїх прав і захисту охоронюваних законом інтересів, який здійснюється ними самостійно, без звернення до суду. Позасудовий захист цивільних прав характерний тим, що особа може врегулювати всі спірні питання, пред`явивши свої вимоги безпосередньо до особи, що порушила її права чи перешкоджає в реалізації таких прав. Натомість у даному випадку мова йде про судовий порядок захисту прав позивача (кредитора), оскільки останній висуває до відповідача (боржника) певну матеріально-правову вимогу про поновлення порушеного правапред`являючи позов до суду. Таким чином, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8000 грн. Враховуючи положення ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплатило судовий збір розмірі за подання позовної заяви у розмірі 3028 гривень. Предметом позову є стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом, яка у загальному розмірі складає 40508 гривень. Разом з тим, суд дійшов висновку про обгрутнованість стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у загальному розмірі 8000 гривень. За таких обставин, з урахуванням принципу пропорційності при розподілі судових витрат між сторонами, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 598 грн (8000* 3028/ 40508).

Outcome: partial