Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-09 00:00:00

18.07.2024 на адресу суду надійшла вказана позовна заява (з врахуванням клопотання від 14.08.2024, а.с. 34). Свій позов позивач мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Вказує, що спадкодавця заповіла позивачці земельну ділянку загальною площею 2,4663 га. Однак, їй не було відомо про наявність цього заповіту, оскільки вона з 2017 року перебувала за кордоном. Позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва, у зв`язку з пропуском шестимісячного терміну. Ухвалою суду від 23 липня 2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено розгляд справи у підготовчому провадженні. Ухвалою суду від 14 серпня 2024 року закрито підготовче провадженні та призначено розгляд справи по суті. 19 серпня 2024 року на адресу суду надійшла від приватного нотаріуса Власюка П.В. надійшла копія спадкової справи №49/2024 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Позивачка в судове засідання не з`явилася, водночас її представник подав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, щодо винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, представник відповідача у заяві від 10.09.2024 просив розгляд справи здійснювати без участі його, не заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з таких підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] (а.с. 6). За життя [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, та все, що буде належати їй на час смерті заповіла дочці [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Заповіт посвідчений секретарем Бистрицької сільської ради, на даний час чинний, не оспорений, в судовому порядку недійсним не визнавався. Так, зокрема [PERSON] належала земельна ділянка , загальною площею 2,4663 га, на території Бистрицької сільської ради, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку від 16.07.2004 (а.с. 14). [PERSON] , як спадкоємець майна, звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак їй було\~відмовлено у\~вчиненні нотаріальних\~дій,\~оскільки позивачкою\~пропущено шестимісячний\~строк для\~звернення із\~заявою про\~прийняття спадщини\~та роз`яснено\~можливість звернення\~до суду\~із відповідною\~заявою для\~визначення додаткового\~строку для\~прийняття спадщини(а.с. 10). Позивачка стверджує, що пропустила встановлений законом строк для звернення із заявою до нотаріуса для прийняття спадщини у зв`язку з тим, що з 2017 року перебувала за кордоном та їй не було відомо про наявність заповіту (а.с. 12-13). Надаю правову оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті\~1220,\~1222,\~1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша\~статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою\~статті 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року №6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі №766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі №487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі №450/1383/18. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного\~статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 7, 209, 188, 214 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року N 20/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за N 283/8882, довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та ін.) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абзаці третьому пункту 7, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду від 26 червня 2019 року №565/1145/17. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що строк на звернення із заявою про прийняття спадщини пропущений з поважних причин, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення позивачу додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. З врахуванням місця знаходження майна, на думку суду, достатній строк для подання заяви про прийняття спадщини становитиме два місяці з дня набрання чинності рішенням суду.

Outcome: approved