Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 05 лютого 2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено договір № 200434-КС-002 про надання кредиту, який підписано з використанням одноразового ідентифікатора G0881, відповідно до якого відповідач на умовах строковості, поворотності та платності отримала кредит у розмірі 16 000 гривень, шляхом перерахування грошових коштів на її банківську картку, строком на 16 тижнів, зі сплатою процентів у розмірі 0,69262758% за кожен день користування кредитом. Зазначений кредитний договір укладено в електронному вигляді. Крім того, 03 квітня 2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до вказаного кредитного договору, за умовами якої відповідач додатково отримала кредит у розмірі 14\~000,00 грн, комісія, пов`язана з наданням додаткового кредиту становить 2\~100,00 грн. Відповідач отримала кошти, але умови договору належним чином не виконала, грошові кошти у визначеному договором розмірі не повернула, а здійснила лише часткову оплату в рахунок погашення заборгованості в розмірі 26 857,98 грн. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, її заборгованість станом на 09 червня 2024 року становить 28\~015,73 грн, яка складається із: 16\~235,97 грн сума прострочених платежів по тілу кредиту, 11\~779,76 грн сума прострочених платежів по процентах. Враховуючи вказані обставини позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № 200434-КС-002 про надання кредиту від 05 лютого 2021 року в розмірі 28 015,73 грн і судові витрати. 26 липня 2024 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідачу роз`яснено його право на подання відзиву на позов; відповідач відзив на позов суду не надала. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що висунуті позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 05 лютого 2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено електронний договір № 200434-КС-002 про надання кредиту, який підписано з використанням одноразового ідентифікатора G0881, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 16 000 гривень, шляхом перерахування грошових коштів на її банківську картку, строком на 16 тижнів до 28 травня 2021 року, зі сплатою процентів у розмірі 0,69262758% за кожен день користування кредитом і комісії за надання кредиту в розмірі 800,00 грн, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту становить 24\~960,00 грн (а.с. 18-22, 28, 29, 32, 43-48). Крім того, 03 квітня 2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до вказаного кредитного договору, за умовами якої відповідач додатково отримала кредит у розмірі 14\~000,00 грн, комісія, пов`язана з наданням додаткового кредиту становить 2\~100,00 грн. За умовами додаткової угоди було продовжено строк кредиту на 57 днів до 24 липня 2021 року; після надання додаткового кредиту загальна сума отриманого та неповернутого позичальником кредиту та додаткового кредиту складає 23\~795,42 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту становить 38\~267,45 грн (а.с. 23-27, 30, 31). Відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконувала, в зв`язку з чим станом на 09 червня 2024 року її заборгованість, згідно розрахунку позивача, становить 28 015,73 грн і складається із: 16\~235,97 грн заборгованість за кредитом, 11\~779,76 грн заборгованість по відсотках. Відповідач здійснила оплату в розмірі 26\~857,98 грн, яку зараховано в рахунок погашення: тіла кредиту 13 764,03 грн, відсотків за користування кредитом 10 193,95 грн, і в рахунок погашення заборгованості за комісією 2 900,00 грн; сплачені відповідачем кошти враховані позивачем у розрахунку заборгованості (а.с. 33, 34-42). Підстав вважати, що наданий розрахунок заборгованості невірний немає, оскільки він не спростований відповідачем. Згідно з частиною першою\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою\~статті 530 ЦК України\~передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Статтею 610 ЦК України\~встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша\~статті 612 ЦК України). Частиною першою\~статті 626 ЦК України\~встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~\~договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У відповідності до вимог абз. 2 ч. 2\~ст. 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частиною першою\~статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~встановлено, що електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з вимогами ч. 1 та 2\~ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. За приписами\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~встановлено, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями\~статті 12 цього Закону\~визначено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з п. 12 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1\~глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ч. 2\~ст. 1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. (ч. 1\~ст. 1049 ЦК України). Згідно з ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаного договору, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Враховуючи викладене, оскільки відповідач ухиляється від сплати боргу у добровільному порядку та жодних заперечень щодо позову суду не надала, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з неї на користь позивача заборгованість за кредитним договором у заявленому позивачем розмірі 28\~015 гривень 73 копійки, яка складається із: 16\~235,97 грн заборгованість за кредитом, 11\~779,76 грн заборгованість по відсотках. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, який сплачений із застосуванням пониженого коефіцієнту 0,8.

Outcome: approved