Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до ОСББ «Чарівна 155» про стягнення компенсації за невикористані дні відпустки, стягнення заробітної плати, та стягнення компенсації у розмірі двадцяти п`яти мінімальних заробітних плат. Позивач вказує, що 19.08.2024 р. вищезазначена справа розглянута з ухваленням рішення, позовні вимоги задоволені частково. Рішенням суду від 19.08.2024 р. (ЄУН 908/2197/22, провадження № 2/336/644/2024), з ОСББ «Чарівна 155» на користь [PERSON] стягнуто компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 17340,16 грн. та вирішено питання судових витрат. Позовна вимога [PERSON] в частині стягнення з відповідача заробітної плати за серпень 2021 р. в розмірі 6000 грн. судом не вирішена, хоча в мотивувальній частині рішення суд прийшов до висновку, що вимога про це, підлягає задоволенню. Позовна вимога щодло стягнення заробітної плати за серпень 2021 р. була доповнена позивачем шляхом направлення відповідної заяви засобами поштового зв`язку від 16.11.2023 р. про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 6000 грн., прощо суд зазначив в описовій частині судового рішення від 19.08.2024 р.. Щодо вказаної вимоги, також, надавалися пояснення сторонами у справі. Крім того, позивачем направлено до суду заяву від 29.01.2024 р., якою доповнено позовні вимоги новою вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку з 01.09.2021 р. по день ухвалення рішення, в порядку ст. 117 КЗпП України. Обидві заяви про зміну предмету позову направлені позивачем після відкриття провадження у спрощеному порядку, але до початку першого судового засідання з дотриманням вимог ч. 3 ст. 49 ЦПК України. Однак, судом не було вирішено питання і щодо зазначеної вище вимоги, хоча в описовій частині суд згадує про відповідну заяву позивачки, а відповідач надавав свої пояснення та заперечення щодо вимог позивачки. Посилаючись на ст. 270 ЦПК України, [PERSON] просить ухвалити у справі № 908/2197/22 додаткове рішення та стягнути з ОСББ «Чарівна 155» на свою користь заробітну плату за серпень 2021 р. у сумі 6000 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у сумі 249320 грн.. А також, здійснити новий розподіл судових витрат з урахуванням додаткового рішення. У судовому засіданні 16.09.2024 р. [PERSON] заяву про ухвалення додаткового рішення підтримала. Представник ОСББ «Чарівна 155» до суду не з`явився, про розгляд заяви повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на заяву [PERSON] не подавав. Суд розглянув заяву без участі представника відповідача на підставі ч.4 ст.270 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає за необхідне частково задовольнити заяву [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. У відповідності до ч. 2 ст. 270 ЦПК України, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Зі змісту рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 19.08.2024 р. у справі вбачається, що суд вирішив питання про право, не зазначивши точної суми, присудженої до стягнення. Так в мотивувальній частині рішення щодо стягнення заробітної плати за серпень 2021 р. зазначено, що: «Вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача заробітної плати за серпень 2021 року підлягають задоволенню з таких міркувань. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Факт невиплати заробітної плати не заперечується представником відповідача у своїх поясненнях, але він заперечує проти стягнення цієї суми у зв`язку з тим, що [PERSON] у серпні 2021 року не виконувала своїх обов`язків, була відсутня на робочому місці, про що складено неодноразово акти. Вважає, що заробітна плата повинна виплачуватися тільки за виконану роботу. Відповідно до ст. 94 Закону України «Про оплату праці», основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу настає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Як встановлено судом, [PERSON] виконувала обов`язки голови правління ОСББ «Чарівна 155» до 31 серпня 2021 року, сума фактичного заробітку позивачки становила 6000 грн., що підтверджено матеріалами справи, але фактично не була їй виплачена, що суперечить вимогам КЗпП України, а тому ця сума підлягає стягненню з відповідача.». Разом з цим, в резолютивній частині рішення не зазначено про стягнення заробітної плати в сумі 6000 грн., що є підствою для задоволення заяви [PERSON] в цій частині. При вирішенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення заробіної плати за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 249\~320,00 грн. на підставі п.1 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд виходив з наступного. Як свідчать матеріали справи, до суду з позовом [PERSON] звернулась 02.11.2022 р. (т.1 а.с.1-6) та він містив вимоги про стягнення компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та стягнення компенсації у сумі двадцяти п`яти мінімальних зарплат. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 05.12.2022 р. було відкрито провадження та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 28.12.2022 р. 28.02.2023 р. ухвалою Господарського суду Запорізької області закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 16.03.2023 р. (т.3 а.с.7-8). 04.04.2023 р. Господарським судом Запорізької області ухвалено рішення (т.3 а.с.44-50), яке скасовано постановою Центрального апеляційного господарського суду від 14.09.2023 р. (т.3 а.с.140-145), провадження по справі закрито. Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.10.2023 р. (т.3 а.с.153-154) справу передано до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 31.10.2023 р. відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до ОСББ «Чарівна 155» про стягнення компенсації за невикористані дні відпустки та стягнення компенсації у розмірі двадцяти п`яти мінімальних заробітних плат. Призначено справу до розгляду по суті на 01.12.2023 р. 16.11.2023 р. позивач подала заяву про зміну предмету позовної заяви шляхом доповнення позовною вимогою про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 6000,00 грн. (т.3 а.с.171). 29.01.2024 р. позивач подала заяву про зміну предмету позовної заяви шляхом доповнення вимоги про стягнення з ОСББ «Чарівна 155» середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день ухвалення рішення, починаючи з 01.09.2021 р. (т.3 а.с.179). Позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження (п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України). Підготовче судове засідання Шевченківським районним судом м.Запоріжжя не проводилось, а перше судове засідання було призначено на 01.12.2023 р. Рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 19.04.2024 р. ані у вступній, ні в описовій, мотивувальній чи резолютивній його частині не містить відомостей про те, що така вимога взагалі була предметом судового розгляду. Вирішуючи заяву [PERSON] про ухвалення додаткового рішення суд виходить з того, що позовна вимога про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день ухвалення рішення було заявлено з порушенням вимог п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України, не була предметом судового розгляду, а тому відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення в цій частині.

Outcome: partial