Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-11 00:00:00

Заявниця звернулася в суд із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно кривдника [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: 1) [PERSON] , 1988 р.н. перебувати в місці спільного проживання з нею, за адресою: [ADDRESS] . 2) заборонити [PERSON] , 1988 р.н. наближатися на визначену відстань до місця проживання, навчання, роботи, інших місць частого відвідуваних нею; 3) заборонити [PERSON] , 1988 р.н. особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 4) заборонити [PERSON] , 1988 р.н. вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування заяви посилається на те, що з 17.11.2021 року по теперішній час [PERSON] мешкає з нею на даний час за адресою: [ADDRESS] , де вона проживає, співмешканець зареєстрований [ADDRESS] . Співмешканець на протязі тривалого часу зловживає спиртними напоями на фоні цього він неодноразово влаштовував конфлікти під час яких ображав заявницю нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, підіймав руку, шкодив майно в будинку, внаслідок чого заявниця неодноразово викликала поліцію, де фіксувала вказані обставини. Неодноразово за даними фактами співмешканця [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП. Однак він на шлях виправлення не став, та постійно продовжує вчиняти домашнє насильство відносно неї. На співмешканця [PERSON] складено два протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП, таким чином вважає, що є особою, яка зазнала домашнього насильства. Заявник [PERSON] подала на адресу суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, вимоги заяви підтримує. Заінтересована особа [PERSON] надав суду заяву, згідно якої просив проводити розгляд справи без його участі, проти заявлених вимог не заперечував. Суд, розглянувши доводи заяви та дослідивши докази у справі вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173-2 КУпАП, на підтвердження чого заявницею надано копії постанов Іванівського районного суду Одеської області, з яких вбачається, що [PERSON] дійсно здійснював домашнє насилля психологічного характеру відносно своєї співмешканки [PERSON] . Відповідно до ст.350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Згідно з пунктом 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» під домашнім насильством розуміються діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 та п.1 ч.1 ст.26 Закону «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Положеннями ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Відповідно до п.1 ч.1 ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства (правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КУпАП ) може бути підставою для застосування заходів обмежувального припису, що випливає зі змісту постанови Верховного Суду від 26 вересня 2019 року у справі № 452/317/19-ц. Отже, з огляду на встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство щодо своєї співмешканки [PERSON] , тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис. Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. Враховуючи надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд вважає, що заявник, як жертва такого насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», тому приходить до висновку про обґрунтованість заяви по суті та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] на строк шість місяців, що відповідає вимогам ст.350-6 ЦПК України, оскільки є ризики, що відбудеться продовження домашнього насильства у майбутньому, та більший тривалий строк законодавством не передбачений. Відповідно до ч.6 ст.26 Закону «Про запобігання та протидію домашньому насильству» про видачу обмежувального припису кривднику, суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи. В силу ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднести на рахунок держави. Згідно з ч.4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Outcome: approved