Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

12 квітня 2024 року [PERSON] звернуся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Акцент - Банк» та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь 34579 грн. 08 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. В провадженні Господарського суду Кіровоградської області перебувала справа №912/1586/23 за заявою [PERSON] про неплатоспроможність. В межах зазначеної справи АТ «Акцент-Банк» звернулося з кредиторськими вимогами до [PERSON] на суму 40 345,82 грн. Ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 23.11.2023 року у справі №912/1586/23 відмовлено АТ «Акцент-Банк» у визнанні кредиторських вимог до [PERSON] . Ухвалою господарського суду встановлено наступне. 29.12.2015 року [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладання кредитного договору (внутрішньобанківський №SAMABWFC00000317204) та отримання кредитної картки. На підставі вказаної заяви, 29.12.2015 року [PERSON] надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://abank.com.ua/terms, складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ "А-БАНК" свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Боржнику кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов Договору. Однак, Позичальник не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язання за вказаним договором не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за даним кредитним договором банком станом на 19.09.2023 нараховано заборгованість у розмірі 40 345,82 грн., яка складається з наступного: 37 691, 50 грн - заборгованість за кредитом; 2 654,32 грн - заборгованість за відсотками. До господарського суду 15.11.2023 через підсистему "Електронний суд" від керуючого реструктуризацією, арбітражного керуючого Рябчуна Р.М. надійшло письмове повідомлення №201 від 02.11.2023 про результати розгляду вимог кредитора Акціонерного товариства "Акцент-Банк", за яким останнім грошові вимоги кредитора до боржника не визнані, оскільки надана кредитором Анкета-заява не містить умов про нарахування відсотків та комісії за користування кредитними коштами, нарахування інших платежів, а надані кредитором витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не є належним доказом на підтвердження того, що саме з цими правилами позичальник погодився, підписуючи Анкету-заяву. Керуючий реструктуризацією, арбітражний керуючий Рябчун Р.М. стверджує, що кредитор має право вимагати повернення лише фактично переданих позичальнику коштів (тіло кредиту). При цьому, зазначає, що з наданих кредитором виписки по картці позичальника та розрахунку заборгованості слідує, що заборгованість за наданим кредитом (тіло кредиту) складає 37 691,50 грн, разом з тим, кредитором за період з 30.12.2015 по 01.09.2023 було утримано з картки позичальника: 61 365,78 грн з призначенням платежу "списання відсотків", 50 грн з призначенням платежу "штраф", 7 184,40 грн з призначенням платежу "комісія", 3 670,40 грн. без зазначення суми платежу. Керуючий реструктуризацією, арбітражний керуючий Рябчун Р.М. стверджує, що оскільки сума безпідставно утриманих кредитором з картки позичальника коштів перевищує заявлену кредитором суму заборгованості по тілу кредиту, на думку останнього відсутні підстави для визнання кредиторських вимог АТ "Акцент-Банк" до [PERSON] . Розглянувши відповідну заяву Акціонерного товариства "Акцент-Банк" із вимогами до боржника, а також документи, що її підтверджують, судом встановлено наступне. 29.12.2015 [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ "Акцент-Банк", в якій, зокрема, зазначено, що він погоджується із тим що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами використання, основними умовами обслуговування та кредитування, розміщеними в рекламному буклеті, складають між боржником та банком договір про надання банківських послуг. [PERSON] ознайомився із договором про надання банківських послуг до його укладання і погоджується з його умовами. На підтвердження використання боржником кредитних коштів, заявником надано суду банківську виписку за період з 29.12.2015 по 19.09.2023. Із змісту поданої заяви АТ "Акцент-Банк" вбачається, що останній в обґрунтування своїх вимог посилається на витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які у свою чергу долучені заявником до матеріалів своєї заяви. Проте, із їх змісту неможливо встановити: станом на яку дату ці Умови та Правила діяли; чи саме з цією редакцією Правил та Умов ознайомлений [PERSON] та з нею погодився, підписуючи відповідну Анкету - заяву. Таким чином, суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин неможливо застосувати правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, оскільки відповідний договір може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, у той час як Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті заявника (www.abank.com.ua) неодноразово змінювалися самим АТ "Акцент-Банк". Отже, надані заявником Умови та Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві боржника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.01.2022 у справі №910/3299/20 (923/315/20)). За таких обставин, та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані боржнику Умови та правила надання банківських послуг, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для прийняття до уваги саме тих Умов, які були долучені АТ "Акцент-Банк" до своєї заяви. Водночас, як зазначалось вище на підтвердження користування кредитними коштами заявником надано суду банківську виписку за період 29.12.2015 - 19.09.2023. Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Проаналізувавши надану до заяви кредитора банківську виписку за період з 29.12.2015 по 19.09.2023, судом встановлено, що за період з 30.12.2015 по 01.09.2023 витрати боржника склали 197 005,83 грн. Разом з тим, боржником за вищевказаний період поповнено картку на суму 216 883,07 грн, що перевищує суму витрат та свідчить про відсутність підстав для визнання грошових вимог АТ "Акцент-Банк". Інших доказів на підтвердження обставин, викладених АТ "Акцент-Банк" у своїй заяві, заявником суду надано не було. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач керується ч. 4 ст. 82 ЦПК України, якою визначено, що обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, рішенням суду, яке набрало чинності, було встановлено, що Анкета - Заява, підписана [PERSON] не містить умов про нарахування процентів, пені, комісії, інших платежів; а Умови та Правила надання Банківських послуг не можуть бути застосовані до правовідносин сторін. Тому, як слідує з виписки по рахунку [PERSON] , АТ «Акцент-Банк» за період з 30.12.2015 по 01.09.2023 було безпідставно утримано з картки позичальника: 61 365,78 грн з призначенням платежу "списання відсотків", 50 грн з призначенням платежу "штраф", 7 184,40 грн з призначенням платежу "комісія", 3 670,40 грн. без зазначення суми платежу, загальна сума безпідставно утриманих коштів становить 72 270,58 грн. Враховуючи, що сума заборгованості за тілом кредиту, визначена АТ «Акцент-Банк» в розмірі 37 691, 50 грн., Позивач з підстав ст.1212 ЦК України, яка визначає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно, має право на повернення 34 579,08 грн., як таких, що безпідставно утримані АТ «Акцент-Банк». (а.с. 1-11) Ухвалою судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 квітня 2024 року позовну заяву було залишено без руху, з наданням часу на усунення її недоліків. (а.с. 30-31) Ухвалою судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 квітня 2024 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду судом, відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи по суті. (а.с. 47-48) 26 червня 2024 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти позову, обґрунтовуючи тим, що відповідач в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку. Як вбачається з розрахунку заборгованості, боржник користувався кредитом, значить ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодився з ними, оскільки даний кредитний договір є договором ОФЕРТИ. Згідно до ст. 641 ч. 1 , ст. 642 ч. 1 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною та безумовною. Банком, станом на час укладання договору, на виконання відповідних положень Закону України «Про захист прав споживачів», надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору. Враховуючи, що законом не встановлений обов`язок кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією, доказом наявності факту виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів» є положення ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 ЦК України, тобто фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією та сплата періодичних платежів. Своїм підписом під ретельно прочитаним кредитним договором позичальник підтвердив факт виконання банком усіх переддоговірних формальностей, щодо яких є застереження у чинному на той час законодавстві, в тому числі й постанові правління НБУ № 168 від 10.05.2007, і саме це є доказом обізнаності позичальника з усіма умовами кредитування на момент підписання кредитного договору. Згідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст. 1048 ч. 1 ЦК України, Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Тобто, навіть якщо врахувати думку суду першої інстанції (хоча Банк з нею не погоджується) щодо не підписання позичальником Тарифів та Умов і Правил, позичальник отримав кредитну картку та скористався кредитними коштами, тобто він погодився з умовами, що діяли на момент зняття коштів (ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 ЦК України, - фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією) і вже повинен сплачувати процентну ставку. З урахуванням наведеного просить відмовити в позові.(а.с.74-76) 27 червня 2024 року до суду від позивача надійшла Відповідь на відзив, у якій простить суд розглянути справу без врахування Відзиву на позовну заяву, оскільки останній поданий з порушенням процесуальних строків. Разом з тим, Позивач вважає за необхідне в порядку ст. 179 ЦПК України надати відповідь на відзив АТ «Акцент-Банк». Позивач просить суд прийняти до уваги, що ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 23.11.2023 року у справі №912/1586/23 відмовлено АТ «Акцент-Банк» у визнанні кредиторських вимог до [PERSON] , в тому числі і в частині нарахованих банком відсотків. Таким чином, банк не мав правових підстав утримувати з [PERSON] ні відсотки, ні комісію, ні штраф, ні будь-які інші платежі, оскільки щодо їх утримання сторони в належній формі не досягли згоди.(а.с. 79-81) Третя особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] надав суду письмові пояснення , у яких зазначив, що він виконував повноваження арбітражного керуючого у справі про банкрутство [PERSON] . На думку третьої особи, Позивач [PERSON] має право на отримання від АТ «Акцент-Банк» 34 579,08 грн. як таких, що безпідставно утримані АТ «Акцент-Банк» з картки позичальника.(а.с. 52-54) Позивач в судове засідання не прибув, подав клопотання про розгляд справи у його відсутність. (а.с. 63, 64). Представник відповідача у поданому Відзиві на позовну заяву клопотав про розгляд справи за відсутності відповідача , просить в задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у відзиві. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] підтримав свої письмові пояснення, вважає, що позовні вимоги [PERSON] є такими, що підлягають задоволенню. Суд, заслухавши пояснення третьої особи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 23 листопада 2023 року у справі № 912/1586/23 про неплатоспроможність фізичної особи [PERSON] грошові вимоги Акціонерного товариства "Акцент-Банк" до боржника [PERSON] розмірі 40 345,82 грн.відхилено. Зокрема даною ухвалою встановлено, що заява Акціонерного товариства "Акцент - Банк" з грошовими вимогами надійшла до суду 31.10.2023 (штамп пошти 19.10.2023), а отже строк 30-дений подання такої заяви дотримано. Згідно вказаної заяви Акціонерного товариства "Акцент-Банк", 29.12.2015 року [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладання кредитного договору (внутрішньобанківський №SAMABWFC00000317204) та отримання кредитної картки. На підставі вказаної заяви, 29.12.2015 року [PERSON] надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Боржник підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ "А-БАНК" свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Боржнику кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов Договору. Однак, Позичальник не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, боржник зобов`язання за вказаним договором не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за даним кредитним договором Боржник станом на 19.09.2023 має заборгованість у розмірі 40 345,82 грн., яка складається з наступного: 37 691, 50 грн - заборгованість за кредитом; 2 654,32 грн - заборгованість за відсотками. До господарського суду 15.11.2023 через підсистему "Електронний суд" від керуючого реструктуризацією, арбітражного керуючого Рябчуна Р.М. надійшло письмове повідомлення №201 від 02.11.2023 про результати розгляду вимог кредитора Акціонерного товариства "Акцент-Банк", за яким останнім грошові вимоги кредитора до боржника не визнані, оскільки надана кредитором Анкета-заява не містить умов про нарахування відсотків та комісії за користування кредитними коштами, нарахування інших платежів, а надані кредитором витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не є належним доказом на підтвердження того, що саме з цими правилами позичальник погодився, підписуючи Анкету-заяву. Керуючий реструктуризацією, арбітражний керуючий Рябчун Р.М. стверджує, що кредитор має право вимагати повернення лише фактично переданих позичальнику коштів (тіло кредиту). При цьому, зазначає, що з наданих кредитором виписки по картці позичальника та розрахунку заборгованості слідує, що заборгованість за наданим кредитом (тіло кредиту) складає 37 691,50 грн, разом з тим, кредитором за період з 30.12.2015 по 01.09.2023 було утримано з картки позичальника: 61 365,78 грн з призначенням платежу "списання відсотків", 50 грн з призначенням платежу "штраф", 7 184,40 грн з призначенням платежу "комісія", 3 670,40 грн. без зазначення суми платежу. Керуючий реструктуризацією, арбітражний керуючий Рябчун Р.М. стверджує, що оскільки сума безпідставно утриманих кредитором з картки позичальника коштів перевищує заявлену кредитором суму заборгованості по тілу кредиту, на думку останнього відсутні підстави для визнання кредиторських вимог АТ "Акцент-Банк" до [PERSON] . Розглянувши відповідну заяву Акціонерного товариства "Акцент-Банк" із вимогами до боржника, а також документи, що її підтверджують, судом встановлено наступне. 29.12.2015 [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ "Акцент-Банк", в якій, зокрема, зазначено, що [PERSON] погоджується із тим що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами використання, основними умовами обслуговування та кредитування, розміщеними в рекламному буклеті, складають між боржником та банком договір про надання банківських послуг. [PERSON] ознайомився із договором про надання банківських послуг до його укладання і погоджується з його умовами. На підтвердження використання боржником кредитних коштів, заявником надано суду банківську виписку за період з 29.12.2015 по 19.09.2023. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ "Акцент-Банк"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений (аналогічна правова позиція викладена у постановах, зокрема, Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 №342/180/17, Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07.08.2019 у справі №182/1806/17). Так, із змісту поданої заяви АТ "Акцент-Банк" вбачається, що останній в обґрунтування своїх вимог посилається на витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які у свою чергу долучені заявником до матеріалів своєї заяви . Проте, із їх змісту неможливо встановити: станом на яку дату ці Умови та Правила діяли; чи саме з цією редакцією Правил та Умов ознайомлений [PERSON] та з нею погодився, підписуючи відповідну Анкету-заяву. Таким чином, суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин неможливо застосувати правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, оскільки відповідний договір може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, у той час як Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті заявника (www.a-bank.com.ua) неодноразово змінювалися самим АТ "Акцент-Банк". Отже, надані заявником Умови та Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві боржника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору . За таких обставин, та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані боржнику Умови та правила надання банківських послуг, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для прийняття до уваги саме тих Умов, які були долучені АТ "Акцент-Банк" до своєї заяви. Водночас, як зазначалось вище на підтвердження користування кредитними коштами заявником надано суду банківську виписку за період 29.12.2015 - 19.09.2023. Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Проаналізувавши надану до заяви кредитора банківську виписку за період з 29.12.2015 по 19.09.2023, судом встановлено, що за період з 30.12.2015 по 01.09.2023 витрати боржника склали 197 005,83 грн. Разом з тим, боржником за вищевказаний період поповнено картку на суму 216 883,07 грн, що перевищує суму витрат та свідчить про відсутність підстав для визнання грошових вимог АТ "Акцент-Банк". Інших доказів на підтвердження обставин, викладених АТ "Акцент-Банк" у своїй заяві, заявником суду надано не було. Враховуючи те, що заявником не було надано суду доказів, які б у своїй сукупності дали змогу встановити наявність зобов`язань [PERSON] перед АТ "Акцент-Банк", суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання кредиторських вимог у розмірі 40 345,82 грн. Вищезазначена ухвала набрала законної сили 23 листопада 2023 року. (а.с. 11, 36-44) Посилаючись на обставини, встановлені ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 23 листопада 2023 року у справі № 912/1586/23 позивач просить стягнути на його користь заявлену суму коштів з підстав ст.1212 ЦК України як безпідставно отриману. За приписами ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Аналіз змісту ухвали Господарського суду Кіровоградської області від 23 листопада 2023 року у справі № 912/1586/23 свідчить, що предмет розгляду у цій справі стосувався, зокрема, визнання Акціонерного товариства «Акцент - Банк» кредитором боржника [PERSON] , щодо якого порушено провадження про його неплатоспроможність. Як зазначено судом вище, в мотивувальній частини ухвали зазначено, що зі змісту поданої заяви АТ "Акцент-Банк" вбачається, що останній в обґрунтування своїх вимог посилається на витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які у свою чергу долучені заявником до матеріалів своєї заяви , проте з їх змісту неможливо встановити: станом на яку дату ці Умови та Правила діяли; чи саме з цією редакцією Правил та Умов ознайомлений [PERSON] та з нею погодився, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А -Банку від 29 грудня 2015 року, доказів, які б у своїй сукупності дали змогу встановити наявність зобов`язань [PERSON] перед АТ "Акцент-Банк" не надано, в зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання кредиторських вимог у розмірі 40 345,82 грн.(а.с. 12) Таким чином, доводи позивача про те, що вищезазначеним судовим рішенням встановлено факт набуття відповідачем майна ( грошових коштів) без достатньої правової підстави не знайшли свого підтвердження, оскільки в ухвалі суду від 23 листопада 2023 року зазначено лише про недоведеність укладення договору саме на умовах та правилах, наданих Банком до своєї заяви. З огляду на наведене суд констатує, що [PERSON] була підписана Анкета-заява від 29 грудня 2015 року, яка хоч і не містила вимог про строк кредитування, відсотки за користування кредитними коштами та фінансові санкції за неналежне виконання зобов`язань, але слугувала підставою для видачі позивачу кредитної картки, за допомогою якої позивач у подальшому і користувалася кредитними коштами. Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом ч.1 ст.1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Вiдповiдно до ч.1, п.1 ч.2 ст.11, ч.ч. 1 та 2 ст.509 ЦК України цивiльнi права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1 ст.177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто, вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Частиною 1 ст.202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із ч.ч. 1 та 2 ст.205 ЦК України правочин може вичинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Приписами ч.1 ст.207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Системний аналіз положень ч.1, п.1 ч.2 ст.11, ч.1 ст.177, ч.1 ст.202, ч.ч. 1 та 2 ст.205, ч.1 ст.207, ч.1 ст.1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч.2 ст.11 ЦК України. Загальна умова ч.1 ст.1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi ст.1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених ст.ст. 11, 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст.1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Як встановлено в ході судового розгляду, правовідносини сторін виникли та існують внаслідок укладення кредитного договору, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про безпідставність посилань позивача на те, що оспорювана сума вважається отриманою відповідачем безпідставно в розумінні ст.1212 ЦК України. Отже, у даному випадку правовідносини сторін регулюються нормами зобов`язального права, які застосовуються до кредитного договору та договору позики, а не ст.1212 ЦК України, на яку посилався позивач як на підставу позовних вимог. Таким чином, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч.1 ст.1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути грошові кошти позивачу. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України. При цьому набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним, а ст. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі. За встановлених обставин суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог та необхідність відмови у їх задоволенні.

Outcome: dismissed