Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-11 00:00:00

Позивач подала до суду вище вказаний позов посилаючись на ті обставини, що за спільною матір`ю - [PERSON] є сестрою [PERSON] , [INFO] . При цьому, [INFO] [PERSON] померла. Після чого малолітня [PERSON] залишилась проживати разом із нею та знаходитись на повному її утриманні. В свою чергу батько [PERSON] - відповідач [PERSON] з часу після розірвання шлюбу з[PERSON] у 2011 році проживає окремо від дитини, не виконує жоден із тих обов`язків, які покладенні на нього законом як на батька дитини, зокрема не приймає участі в її вихованні та ухиляється від її утримання, матеріально не допомагає. Окрім того, після смерті своєї колишньої дружини - [PERSON] продовжує уникати зустрічі зі своєю дитиною і не виявляє бажання спілкуватися з нею і брати участь у її вихованні, весь цей час життям дитини не цікавиться, не телефонує та не надає матеріальної допомоги, що в сукупності позивач розцінює саме як ухилення від виконання батьківських обов`язків внаслідок свідомого нехтування ними. У зв`язку з чим позивач пред`явила до відповідача відповідний позов шляхом подання до суду позовної заяви, в якій просила позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , та стягнути з нього аліменти на утримання[PERSON] , [INFO] , в розмірі частини від всіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з дня пред`явлення позову. 03.06.2024 року ухвалою суду (а.с.28-29) у даній справі відкрито провадження та призначено проведення розгляду в порядку загального позовного провадження. Одночасно роз`яснено відповідачу його право у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати відзив на позовну заяву (відзив), а третім особам їх право у 10 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження та відзиву надати письмові пояснення з приводу них, а також вирішено питання про витребування від органів опіки та піклування письмових висновків щодо розв`язання спору у даній справі. У відповідності до вимог ст. 190 ЦПК України, копію зазначеної ухвали надіслано учасникам справи, а відповідачу і третім особам також копію позовної заяви і доданих до неї документів. У встановлений судом строк відповідач та треті особи не скористалися своїми процесуальними правами учасників справи, відповідно, відзив на позовну заяву (відзив) та письмові пояснення не подали. 01.08.2024 року ухвалою суду (а.с.54-55) у даній справі закрито підготовче провадження та призначено її розгляд по суті. 12.09.2024 року, а саме до початку судового засідання, тобто до початку розгляду справи по суті, позивач [PERSON] скористалася своїм процесуальним правом, передбаченим пунктом 5 ч.1 ст. 257 ЦПК України, на подання до початку розгляду справи по суті заяви про залишення позову без розгляду в частині позовної вимоги про стягнення аліментів, шляхом подання відповідної заяви, у зв`язку з чим судом було постановлено ухвалу про залишення позову у даній справі без розгляду в частині стягнення аліментів. При цьому, після залишення позову без розгляду в частині позовної вимоги про стягнення аліментів (яка згідно положень ч.1 ст. 28 ЦПК України за територіальною підсудністю може розглядатися судом також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача) суд вважав за необхідне продовжити судовий розгляд іншої частини позову про позбавлення батьківських прав (яка за загальними правилами територіальної підсудності передбачених ч.1 ст. 27 ЦПК України, здійснює суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування особи до якої його пред`явлено - відповідача), оскільки згідно ч.2 ст. 31 ЦПК України, справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду. Водночас дана справа була прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності з врахуванням висновку Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в своїй постанові від 09.04.2020 року у справі № 200/11563/18 (провадження № 61-7883св19), про що було судом відзначено у змісті своєї ухвали від 03.06.2024 року про відкриття провадження у справі (а.с.28-29). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час і місце судового засідання була своєчасно повідомлена належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-6, 8 п.1, 13 ст. 128 ЦПК України та Порядку надсилання повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.01.2023 року № 28, шляхом надіслання їй судової повістки на номер її телефону зазначений нею у своїй заяві до суду від 15.04.2024 року (а.с.22), про що свідчить довідка від 02.08.2024 року про доставку повідомлення у додаток «Viber» (а.с.60). При цьому, 12.09.2024 року позивач подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також вказала, що позовні вимоги в частині позбавлення відповідача батьківських прав підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений належним чином у порядку встановленому до вимог ч.2, 4-6, 8 п.1 ст. 128 ЦПК України, про що свідчить поштове повідомлення № 0690250236898 про особисте вручення йому 28.08.2024 року рекомендованого поштового відправлення № 0600281932303 із судовою повісткою за адресою,яка є його зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, згідно відповідної інформації Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області від 07.05.2024 року № 16 (а.с.25), отриманої судом на виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України.При цьому, 12.09.2024 року відповідач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також вказав, що позовні вимоги підтримує, визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - органу опіки та піклування Кодимської міської ради Подільського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання дана третя особа була своєчасно повідомлена належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.2 ст. 128 ЦПК України, шляхом доставлення 02.08.2024 року судової повістки до електронного кабінету цієї особи, про що свідчить відповідна довідка про доставку електронного документу (а.с.63). При цьому, 03.09.2024 року орган опіки та піклування Кодимської міської ради Подільського району Одеської області подав до суду письмове клопотання від 03.09.2024 року № 19-01-17/311 про розгляд справи за відсутності їх представника, в якому також зазначив, що при ухваленні рішення у даній справі просить врахувати його висновок від 27.08.2024 року № 1071 щодо розв`язання спору у даній справі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - органу опіки та піклування Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання дана третя особа була своєчасно повідомлена належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.2 ст. 128 ЦПК України, шляхом доставлення 02.08.2024 року судової повістки до електронного кабінету цієї особи, про що свідчить відповідна довідка про доставку електронного документу (а.с.64). Відповідно до положень ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Водночас із цим п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України передбачає, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Згідно першого речення ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а натомість встановлено наступні фактичні обставини. Позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується копією поновленого свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси 18.06.2004 року (а.с.6), актовий запис № 09 від 18.06.2004 року. В свою чергу [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася спільна дитина - дочка [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження Серії [NUMBER] повторно виданого Третім Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 14.09.2010 року (а.с.7), актовий запис № 442 від 20.05.2010 року. Таким чином позивач [PERSON] та неповнолітня [PERSON] за спільною матір`ю є рідним сестрами. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області 23.11.2021 року (а.с.9), актовий запис № 220. Згідно копій витягів з реєстру Кодимської територіальної громади за № 2023/009100428 сформованого 07.11.2023 року (а.с.5) і № 2023/009070551 сформованого 07.11.2023 року (а.с.8)позивач [PERSON] з 27.10.2023 року, а неповнолітня [PERSON] з 07.11.2023 року мають зареєстроване місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії акту обстеження по факту проживання (не проживання) особи на території Кодимської міської ради , складеного депутатом Кодимської міської ради Бобришовою О.В. 19.02.2024 року (а.с.10), [PERSON] , 2010 року народження, з 2022 року по день складення цього акту проживає за адресою: [ADDRESS] разом з сестрою [PERSON] ,2000 року народження. Водночас, відповідно до копії акту обстеження матеріально-побутових умов, складеного депутатом Кодимської міської ради Сорочаном М.В. 19.02.2024 року (а.с.11), позивач [PERSON] фактично проживає заадресою: [ADDRESS] зі своєю сім`єю - сестрою [PERSON] , над якою планується взяти опіку. При цьому, у змісті копії характеристики, наданої закладом освіти - комунальним закладом «Опорний заклад «Кодимський ліцей №2» Кодимської міської ради Подільського району Одеської області 20.07.2024 року б/н на свою ученицю- [PERSON] (а.с.12), останньою опікується її старша сестра, яка приділяє належну увагу вихованню дівчинки, бере активну участь у житті класу та спілкується з класним керівником, а в свою чергу батько вихованням доньки не займається і з класним керівником не спілкується. Водночас, 24.06.2024 року рішенням виконавчого комітету Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області № 156 затверджено висновок органу опіки та піклування Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в якому зазначено, що хоча [PERSON] , який 21.06.2024 року з`явився на засідання комісії з захисту прав дитини Чечельницької селищної ради та заперечував проти позбавлення його батьківських прав, але комісією було рекомендовано органу опіки та піклування Чечельницької селищної ради затвердити висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дитини - [PERSON] , оскільки було встановлено, що після розірвання шлюбу між [PERSON] і [PERSON] їх спільна дочка [PERSON] залишилась проживати з матір`ю, а після смерті [PERSON] дитина проживає з своєю сестрою по матері - [PERSON] заадресою: [ADDRESS] (зазначення № будинку «54» суд оцінює як описку в зазначенні дійсного № 56, яка не впливає на саме розуміння викладених в ньому обставин), при цьому батько не сплачує аліментів, з дитиною не спілкується, вихованням не займається. Також 27.08.2024 року рішенням виконавчого комітету Кодимської міської ради Подільського району Одеської області № 1071 затверджено висновок органу опіки та піклування Кодимської міської ради Подільського району Одеської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , в якому зазначено про встановлення органом опіки та піклування того, що [PERSON] з 2011 року не приймає участі у вихованні дитини, не підтримує матеріально, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, зовсім не цікавиться розвитком дитини, станом її здоров`я, не дбає про її інтереси. При цьому, будучи присутнім на засіданні комісії з захисту прав дитини, яке відбулось 11.07.2024 року, [PERSON] пояснив, що дійсно після того як розлучився з матір`ю дитини не допомагав матеріально сім`ї, а після смерті колишньої дружини - [PERSON] як батько дитини наполягав здати дитину до інтернатного закладу, щоб вона там навчалась і проживала, але її старша сестра по спільній матері не слухала його і сама неповнолітня не хотіла йти жити в інтернатний заклад. При цьому, батько дитини не допомагає матеріально утримувати свою дочку оскільки непрацевлаштований та не має стабільного доходу. Водночас сама неповнолітня [PERSON] підтвердила, що дійсно багато років не спілкувалась з батьком, який не цікавиться її інтересами, навчанням, розвитком її здоров`я, не вітає її з Днем народження, Новим роком, іншими святами та не дарує подарунків, при цьому останні три роки про неї турбується її старша сестра, оскільки їх спільна мати за життя мала інвалідність І групи і за станом здоров`я не могла піклуватись за неї. Внаслідок зазначено членами комісії було прийняте одноголосне рішення про підготовку проєкту рішення та висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з неналежним виконанням батьком батьківських обов`язків. Нормативно-правове застосування: У відповідності до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III, сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч.2 і 5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. А частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Схожі за своєю суттю принципи закріплені у пунктах 6-7 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно яких дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. В свою чергу, згідно до пункту 2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Згідно до абзацу другого пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Свідченням втрати відповідачами інтересу до своїх дітей є його ігнорування судових засідань, незважаючи на належне повідомлення про час його проведення, та не подання до суду будь-яких заперечень проти позбавлення батьківських прав, які за змістом п.58 рішення Європейського Суду з прав людини, прийнятого у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, могли б бути свідченням її інтересу до своїх дітей. У відповідності до ч.1 ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Крім того, згідно до положень ч.4-5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ч.4 ст. 164 СК України, під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно вимог ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятою 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року і підписаною Українською РСР 21 лютого 1990 року, ратифікованою постановою Верховної Ради УРСР 27 лютого 1991 року № 789-XII передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Висновки суду Обставини справи свідчать про небажання відповідача [PERSON] займатися вихованням своєї дитини та його самоусунення від виконання батьківських обов`язків щодо своєї дитини, тобто наявна підстава для позбавлення батьківських прав, передбачена пунктом 2 ч.1 ст. 164 СК України. Доказів щодо спростування таких обставин в матеріалах справи немає. Відповідач [PERSON] , хоча у зв`язку з розглядом судом даної справи і з`являвся особисто як на засідання комісій з захисту прав дитини Чечельницької селищної ради 21.06.2024 року та Кодимської міської ради 11.07.2024 року, а також до приміщення Кодимського районного суду Одеської області 12.09.2024 року для подання власної заяви, але не висловив жодних заперечень не лише щодо самого пред`явленого до нього позову з метою збереження за собою батьківських прав у відношенні своєї дочки, а й щодо обставин викладених в позовній заяві і обох висновках органів опіки та піклування стосовно його ставлення до дочки. Крім того, відповідачем [PERSON] не було повідомлено яких-небудь обставин, які б вказували на наявність у нього перешкод у реалізації своїх батьківських обов`язків, зокрема внаслідок стану здоров`я та інше, що можна було вважати поважними причинами. Суд відзначає, що матеріали справи містять відомості які підтверджують відсутність тривалий час між відповідачем [PERSON] і його неповнолітньою дочкою [PERSON] навіть спілкування як між батьком і дитиною, що на думку суду є свідченням байдужого ставлення до особи своєї дочки і її долі. Зазначене є дійсним свідченням свідомого і добровільного визнання відповідачем позову за умов об`єктивно існуючих обставин невиконання ним батьківських обов`язків внаслідок свідомого самоусунення від них. Водночас суд зауважує, що обставини того, що відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дитини жодним чином не впливає на вирішення предмету спору у даній справі, оскільки ч.1 ст. 164 СК України не передбачає таких підстав для позбавлення батьківських прав. Ураховуючи встановлені судом фактичні обставини суд приходить до висновку про наявність підстав позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач, як батько, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання своєї дитини. Ураховуючи зазначене вище, а також прийняте судом визнання позову відповідачем, то суд вважає, що позовна вимога обґрунтована, а тому підлягає задоволенню. - щодо судових витрат Приймаючи до уваги, що позивач діючи на захист інтересів дитини при пред`явленні позову не сплачувала судовий збір на підставі п.14 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», то на виконання вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved