Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

У червні 2024 року позивач [PERSON] в особі свого представника звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітного сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.02.2024 і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивувала тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Шлюб між ними розірваний відповідно до рішення Харківського районного суду Харківського району від 14.02.2017. 14.08.2018 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та взяла прізвище « [PERSON] ». Зазначає, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, який вона одна не може забезпечити. Батько дитини є здоровим, працездатним, інших осіб на утриманні не має, може сплачувати аліменти на рівні частин з усіх видів заробітку (доходу). Ухвалою судді від 19.06.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла до суду заява, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовну заяву підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подавав. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів згідно з ч. 4 ст.\~223\~ЦПК України та, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив наступні обставини. Позивачка [PERSON] перебувала з 08.12.2012 у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Відповідно до рішення Харківського районного суду Харківської області від 14.02.2017 шлюб між сторонами розірваний. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки - « [PERSON] ». Рішення набрало законної сили 28.02.2017 (а.с.8). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 18 червня 2013 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (а.с.3). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 14 серпня 2018 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву, Чугуївському та Печенезькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] Прізвище після реєстрації шлюбу позивачка змінила з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.7). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів судом враховані обставини, передбачені ч. 1 ст. 182 СК України. Відповідачем не надано жодних відомостей щодо незадовільного стану його здоров`я, наявності хронічних захворювань, інвалідності, наявності у нього інших дітей, непрацездатних батьків, інших обставин, що могли би вплинути на розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання малолітньої доньки. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ч.2 ст.192 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Ухилення від сплати аліментів може виражатися у прямій відмові від надання утримання, а також різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів: приховання особою свого дійсного розміру заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язку по утриманню. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів з особистих мотивів. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтвердженні офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. Матеріали справи не містять доказів, що позивач вживав до подачі позову до суду належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та не надав доказів ухилення відповідача від сплати аліментів в розумінні ч. 2 ст. 191 СК України. Оскільки позивачем не надано суду вказаних вище доказів щодо дійсної наявності описаних вище обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів за минулий час не підлягають задоволенню. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.06.2024 (дата поштового відправлення позову) і до досягнення дитиною повноліття, в частині стягнення аліментів за минулий період з 19.02.2024 до 02.06.2024 - відмовити. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Враховуючи те, що позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнена від оплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави у сумі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial