Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

Акціонерне товариство «Акцент-Банк», в інтересах якого діє адвокат Шкапенко О.В., звернулося до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 26.07.2017 року [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в "А-Банку" з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг "А-Банку" відповідачу було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у Анкеті-Заяві. Всі основні умови кредитування доведені відповідачеві, про що свідчить його підпис в паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка». Банк на боргові зобов`язання за Кредитом та Овердрафтом нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами Банку, що передбачено п. 2.1.1.12.6 Умова та Правил надання банківських послуг. Одночасно з цим, п. 1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачена можливість здійснювати зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк, за винятком випадків зміни розміру наданого Кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема у виписці по Картрахунку згідно з п. 1.1.3.1.10 цього Договору. Якщо протягом 7 днів Банк не одержав повідомлення від Клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що Клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку Кредиту (кредитного ліміту) Банк залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням Банку та без попереднього повідомлення Клієнта. АТ "А-БАНК" свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов Договору. Відповідачка свої зобов`язання за договором не виконала, та не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що знайшло своє відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконала. Враховуючи наведене, позивач просив суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором б/н від 26.07.2017 року станом на 05.07.2024 року у розмірі 57 355,73 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом в розмірі 32\~498,43 грн.; заборгованість по відсоткам в розмірі 24\~857,30 грн., а також судовий збір в розмірі 3028,00 грн. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 06.08.2024 року відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін, відповідачу запропоновано подати відзив на позов, витребувано додаткові докази у позивача. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві зазначив про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи та відзив на позовну заяву не подавала. З огляду на наведене, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів. Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Як встановлено судом, 26.07.2017 року між АТ «А-БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання Анкети-заяви без номеру про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК», згідно якої відповідачка погодилась з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами використання, основними умовами надання послуг та кредитування, що містяться в рекламному буклеті, становить між нею та Банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, буде їх дотримуватись та самостійно ознайомлюватись із змінами до них на офіційному сайті банку. (а.с. 8). З паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна карта» вбачається, що відповідачка обізнана із умовами кредитування, реальною процентною ставкою, орієнтованою вартістю кредиту, порядком повернення кредиту та іншими важливими аспектами кредиту (а.с. 9). Відповідно до довідки за картами складеної позивачем б/н та б/д, відповідачці було відкрито рахунок № [NUMBER] та видано в загальній кількості п`ять карт, зокрема: № 5160157302586411, строком дії до вересня 2020 року; № [NUMBER] , строком дії до липня 2027 року; № [NUMBER] , строком дії до жовтня 2027 року; № [NUMBER] , строком дії до грудня 2028 року; № [NUMBER] , строком дії до грудня 2028 року (а.с 18). Відповідно до довідки за лімітами клієнта [PERSON] за кредитним договором б/н від 26.07.2017 року за період з 26.07.2017 року по 05.07.2024 року, відповідачці було встановлено кредитний ліміт: 26.07.2017 року у розмірі 500,00 грн.; 07.08.2017 року збільшено кредитний ліміт до 2000,00 грн.; 21.09.2017 року збільшено кредитний ліміт до 12000,00 грн.; 09.04.2019 року збільшено кредитний ліміт до 22000,00 грн.; 10.07.2019 року збільшено кредитний ліміт до 27000,00 грн.; 21.12.2020 року збільшено кредитний ліміт до 34000,00 грн.; 29.08.2023 року збільшено кредитний ліміт до 32498,43 грн.; 23.11.2023 року збільшено кредитний ліміт до 32500,00 грн. (а.с. 19). До кредитного договору позивач додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК», а також Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD» які не містять підпису Відповідачки (а.с.21 - 28). З наданої позивачем виписки по Картці відповідачки вбачається, що остання користувалася кредитними коштами як шляхом зняття готівки в банкоматах так і проведенням за її допомогою розрахунків за товари, послуги (а.с. 10-17). Відповідачка не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, що має відображення у розрахунку заборгованості (а.с. 5-7) та виписці по Картці (а.с. 10-17). Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідачки станом на 05.07.2024 року за вказаним кредитним договором станом становить 57 355,73 грн., яка складається з: 32 498,43 грн. залишку заборгованості за кредитом; 24 857,30 грн. загального залишку заборгованості по процентам (а.с.5-7). Встановлені обставини суд оцінює з урахуванням наступного. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення Параграфа 1 цієї Глави, якщо інше не встановлено цим Параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як вбачається\~з правового\~висновку Великої\~Палати Верховного\~Суду,\~викладеної в\~постанові від\~03\~липня 2019\~року у\~справі №\~342/180/17\~(провадження\~№ 14-131цс19) то слід\~враховувати,\~що: у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку Позивач по справі). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати,\~що другий\~контрагент (споживач\~послуг банку)\~лише приєднується\~до тих\~умов,\~з якими\~він ознайомлений.\~У разі\~укладення кредитного\~договору проценти\~за користування\~позиченими коштами\~та неустойка\~поділяються на\~встановлені законом\~(розмір\~та підстави\~стягнення яких\~визначаються актами\~законодавства)\~та договірні\~(розмір\~та підстави\~стягнення яких\~визначаються сторонами\~в самому\~договорі). Суд також враховує, що відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, у Анкеті - заяві позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» від 26.07.2017 року процентна ставка не зазначена. Наданий позивачем паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», містить зауваження про те, що інформація зазначена в паспорті зберігає чинність та є актуальною до 31.07.2017 року (розділ 7 паспорту) (а.с. 9). Зі змісту цього ж паспорту вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо (розділ 7 паспорту). У розділі 4 вказаного Паспорту зауважено, що обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування, і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та в строки, визначені в договорі. Тут же вказано, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Отже, судом встановлено, що Анкета-заява від 26.07.2017 року, яка підписана відповідачкою, не містить домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами та посилання на паспорт споживчого кредиту, як складову договору. Сам по собі Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» містить лише узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку та передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. За таких обставин, саме по собі підписання відповідачем Паспорту споживчого кредиту без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці умови та правила банківських послуг не може свідчити про те, що відповідачка ознайомлена з відсотками, які їй можуть бути нараховані. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 звернув увагу на те, що потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Оцінюючи Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, суд зазначає, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК», розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи Заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ «А-БАНК», а також те, що вказаний документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, у розмірі і порядку нарахування та їх сплати, визначеному саме у зазначеному в цих документах, що додані позивачем до позовної заяви. З огляду на встановлені обставин, суд приходить до висновку, що в цьому випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої ст. 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (http://a-bank.com.ua/terms) могли бути неодноразово змінюватися позивачем, в період - з часу виникнення спірних правовідносин, до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК», у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та Правила банківських послуг в АТ «А-БАНК», відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил банківських послуг в АТ «А-БАНК», не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2020 року у справі № 643/5521/19 (провадження №61-20093св19) зазначено, що, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Встановивши, що анкета-заява від 18 березня 2011 року не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками пеню, комісію і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту. Судова практика у цій категорії справ залишається незмінною. При цьому, згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, виходячи з наведених вище обставин, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідачки заборгованості по відсотках в розмірі 24\~857,30 грн. Що стосується позовних вимог позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитом, в розмірі 32\~498,43 грн., то суд вважає, що вони підлягають задоволенню оскільки матеріалами справи підтверджується факт того, що кредитні кошти були отримані відповідачкою та використовувались нею, а також факт їх неповернення відповідачкою в добровільному порядку позивачеві. За змістом частини другої статті 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому суд приходить до висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. На підставі наведеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідачки заборгованості за кредитом. В іншій частині позову слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як встановлено судом, при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 05.07.2024 року № 6005315423493 (а.с.39). Ціна позову складає 57\~355,73 грн., а розмір задоволених позовних вимог складає 32\~498,43 грн. Таким чином, з відповідачки на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1715,70 грн. (3028х32\~498,43/57\~355,73).

Outcome: partial