Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 2000 польських злотих, або 20 680 грн. 00 коп., мотивуючи тим, що 06.05.2022 між нею та відповідачем було укладено договір позики, на підтвердження укладення якого відповідачем власноруч складено розписку. Відповідно до умов розписки [PERSON] отримав у борг грошові кошти в розмірі 5000 грн. польських злотих, з кінцевим терміном повернення 06.05.2023. Відповідач повернув їй 3000 польських злотих, а решту боргу в сумі 2000 польських злотих не повернув, чим не виконав взяті на себе зобов`язання. Вона неодноразово зверталася до відповідача з вимогою повернути позичені грошові кошти, однак останнім борг за договором не повернуто. 29.01.2024 вона направила відповідачу вимогу про повернення коштів, шляхом перерахування по поштовому переказу за її адресою у гривневому еквіваленті відповідно до курсу НБУ на дату здійснення платежу. Однак, станом на день звернення до суду заборгованість відповідача перед нею становить 2000 польських злотих. Розгляд справи проводиться відповідно до положень ст.279 ЦПК України в порядку спрощеного провадження, з повідомленням сторін. Позивач в своїй позовній заяві просить справу слухати у її відсутність.\~\~\~\~\~ Відзиву на позов відповідачем до суду не надано, хоча своєчасно та належним чином останній повідомлявся про відкриття провадження у справі з роз`ясненням прав на подання відзиву на позов, що підтверджується поштовим повідомленням. Суд, дослідивши в судовому засіданні письмові докази, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Положеннями ст. 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, або інший документ, який є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п.2 ч.1 ст.1046 ЦК). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій ст.640 ЦК.\~ Так, відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.\~\~ Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи\~ мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав\~ та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини,\~ які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.ч. 5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 06.05.2022 [PERSON] , тобто відповідач, отримав від позивача [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 5000 тисяч злотих по 06.05.2023. Тобто, відповідач зобов`язався повернути зазначені грошові кошти до\~ 06.05.2023, що підтверджується копією розписки [PERSON] від 06.05.2022 (а. с.4). 29.01.2024 позивачем на адресу [PERSON] було направлено претензію про сплату заборгованості за договором позики, якою вона вимагала протягом семи днів з дня отримання цієї претензії сплатити на її користь 2000 польських злотих, шляхом перерахування вказаних коштів у гривневому еквіваленті відповідно до курсу НБУ\~ на дату платежу по поштовому переказу на її ім`я\~ (а. с.5). Однак, до даного часу борг не повернуто. Несплачена сума за договором позики становить 2000 тисячі польських злотих, що у гривневому еквіваленті становить 20 680 грн. відповідно до курсу НБУ, який на день подачі позову до суду становив 10,33970 грн. за 1 польський злотий. На час розгляду справи курс польського злотого до гривні становить 10,5650 грн.. Однак, позивачем позовні вимоги не збільшувалися. За таких обставин, враховуючи, що між сторонами укладено договір позики, суму боргу в повному обсязі відповідачем не повернуто на час розгляду справи, а тому з нього слід стягнути грошові кошти в сумі 20 680 грн. 00 коп. на користь позивача. Від сплати судового збору позивач звільнена на підставі ухвали судді Овруцького районного суду Житомирської області від 05.08.2024. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп. в дохід держави.\~\~

Outcome: approved