Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-18 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. Позивач звернувся із позовом до відповідача із вимогою про позбавлення останнього батьківських прав відносно їхніх спільних дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 04.10.2007 року); [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 10.02.2009 року); [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 17.05.2011 року); [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 04.10.2007 року), які народились у сторін у шлюбі, який зареєстровано 03.03.2007 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції між [PERSON] та [PERSON] . Шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинилися з вересня 2010 року. Фактично, відповідач залишив саму дружину, яка на той час була вагітна двійнею, з двома малолітніми дітьми. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07.11.2011 року (справа №2- 3148/11) задоволено позов [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. на кожну дитину, а всього 2000 грн. щомісяця та кошти на утримання [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи стягнення з 07.11.2011 року і до досягнення дітьми 3-річного віку. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.08.2013 року (справа № 182/5481/13-ц) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. На підставі виконавчого листа №2-3148/11, виданого 21.11.2011 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя, 31.03.2014 р. Дніпровським відділом державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відкрито виконавче провадження №42759274 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей та на утримання позивачки. Згідно розрахунку заборгованості, наданого державним виконавцем Дніпровським ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Хіміч Т.А. станом на 01.08.2020 за [PERSON] числиться заборгованість зі сплати аліментів сукупний розмір якої становить 218 000 гривень. У 2021 році, відповідач, користуючись складним матеріальним положенням позивача та маніпулюючи тим, що має намір відкривати власну справу, з якої буде отримувати доходи, частину яких віддаватиме позивачці та дітям, вводячи таким чином останню в оману, змусив позивача відкликати виконавчий лист про стягнення з нього аліментів та написати відповідну заяву до органів ВДВС, відповідно до якої остання підтверджує факт добровільного погашення всієї заборгованості. Однак, згодом відповідач перестав виходити на зв`язок, на телефонні дзвінки не відповідач. Від спільних знайомих позивачці стало відомо, що відповідач покинув місце проживання та виїхав за кордон. Відтак, позивач зрозуміла, що відповідач її обманув: власної справу не мав наміру розпочинати, а її заява про нібито погашення заборгованості зі сплати аліментів йому було необхідне для того, щоб скасувати заборону виїзду за кордон. Відповідно до довідок, виданих управлінням соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації 18.04.2022 року, [PERSON] , та її діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] взяті на облік як внутрішньо переміщені особи та наразі проживаю за адресою: [ADDRESS] в. 20 травня 2022 року Виконавчим комітетом Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON] , про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Після укладення шлюбу позивачем змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідач відзиву на позов не надав. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою суду від 24.06.2024 року відкрито провадження у справі у загальному порядку, призначено підготовче засідання у справі. Ухвалою суду від 05.09.2024 року закрито підготовче провадження у справі, призначено розгляд справи по суті. Позивач та її представник у вказане судове засідання не з`явились, подали до суду відповідні заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, у судове засідання не з`явився, заяв чи клопотань з цього приводу суду не надав. Частиною восьмою статті 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи наявність підстав, визначених частиною першою статті 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом. 03.03.2007 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. У шлюбі у сторін народилось четверо дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 04.10.2007 року); [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 10.02.2009 року); [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 17.05.2011 року); [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 04.10.2007 року). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.08.2013 року (справа № 182/5481/13-ц) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07.11.2011 року (справа №2- 3148/11) задоволено позов [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 грн. на кожну дитину, а всього 2000 грн. щомісяця та кошти на утримання [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи стягнення з 07.11.2011 року і до досягнення дітьми 3-річного віку. 20 травня 2022 року Виконавчим комітетом Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON] , про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Після укладення шлюбу позивачем змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно до довідок, виданих управлінням соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації 18.04.2022 року, [PERSON] , та її діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] взяті на облік як внутрішньо переміщені особи та наразі проживаю за адресою: [ADDRESS] в. Згідно із інформацією наданою КНП «ЦПМСД Боратинської селищної ради [PERSON] [INFO] , тимчасове місце проживання [ADDRESS] ) разом з дітьми: [PERSON] [INFO] року, [PERSON] 2009 року, [PERSON] [INFO] року, [PERSON] [INFO] року прибула на дільницю обслуговування Гіркополонківської АЗПСМ, КНП «ЦПМСД Боратинської сільської ради» 28.06.2022 року. Діти відвідували медичну установу, у разі їх захворювання у супроводі мами [PERSON] . Батько [PERSON] не супроводжував дітей до сімейного лікаря на прийом у разі їх захворювання. 3 батьком [PERSON] сімейний лікар не знайомий, про стан здоров`я своїх дітей він не цікавився. Відповідно до інформації, наданої КЗЗСО «Гіркополонківський ліцей Боратинської сільської ради» неповнолітні [PERSON] , [INFO] . учень 11 класу (перебував на сімейній формі навчання), [PERSON] , [INFO] . учень 10 класу та малолітні [PERSON] та [PERSON] , [INFO] учні 7В класу навчаються в закладі освіти з вересня 2022 року. Батько, [PERSON] на території села Гірка Полонка не проживає, не цікавиться освітнім процесом дітей, їх успіхами і досягненнями, не контактує з класними керівниками, збори та виховні заходи в закладі освіти не відвідував, у ліцей ніколи не приходив. Діти відвідують заклад освіти, домашні завдання виконують не систематично. Зовнішній вигляд здобувачів освіти в задовільному стані. Мати, [PERSON] контактує класним керівником. ІV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Вимогами ч. 1 ст. 164 СК України унормовано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно із п. 16 названої постанови ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною восьмою ст. 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 12 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з якою слід рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідач не підтримує зв`язок з позивачем та дітьми. Про дітей він не піклується, їхнім життям не цікавиться та не виявляє такого бажання, матеріально не забезпечує, засобами зв`язку не зв`язується, до органів опіки та піклування з приводу встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні не звертався. Згідно із вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved