Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернулась до\~Дзержинського районного\~суду м.\~Кривого Рогу\~Дніпропетровської області\~з позовною\~заявою шляхом\~направлення поштовою\~кореспонденцією 15.12.2023\~(надійшла\~до суду\~21.12.2023),\~в якій\~просила суд\~визнати таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~виконавчий напис\~№20935,\~вчинений 10.08.2021\~приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., про стягнення з неї на користь АТ «ОТП БАНК» заборгованості у загальному розмірі вимог 79\~977 грн. 13 коп. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 17.09.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. було відкрито виконавче провадження з примусового виконання оскаржуваного виконавчого напису, про що вона дізналась з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. Лише зі змісту постанови приватного виконавця він дізнався про існування виконавчого напису. Самого виконавчого напису вона не отримувала, як і вимог про досудове погашення боргу від кредитора. На думку позивача, оспорюваний виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів, та за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості, а тому має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не пересвідчився в наявності повідомлення її як позичальника з боку банку щодо наявності заборгованості, як і не встановив безспірність такого боргу, чим порушив п.п.2.3 п.2, п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку, ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат». До того ж виконавчий напис вчинено з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором, який не був нотаріально посвідчений, що є неприпустимим в силу положень закону, а сам розмір боргу категорично не визнає. Вказані обставини в їх сукупності визначають можливість визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає задоволенню. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.12.2023 матеріали позовної заяви передано до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для розгляду за підсудністю. Матеріали надійшли до суду 24.01.2024 та за результатами автоматизованого розподілу на підставі протоколу передані у провадження судді Прасолову В.М. Ухвалою суду від 25.01.2024 (головуючий суддя Прасолов В.М.) позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.20). Ухвалою суду від 13.02.2024 (головуючий суддя Сіденко С.І.) задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову: зупинено стягнення\~за оспорюваним\~виконавчим написом (а.с.39). У зв`язку із звільненням судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області [PERSON] у відставку та відрахуванням зі штату суду, за результатами повторного автоматизованого розподілу на підставі розпорядження керівника апарату суду №693 від 13.05.2024 матеріали цивільної справи передано в провадження судді Євтушенку О.І. (а.с.26, 27). Ухвалою суду від 22.05.2024 справу прийнято до провадження суддею Євтушенком О.І. з призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.28). Ухвалою суду від 21.06.2024 замінено первісного відповідача АТ «ОТП БАНК» його правонаступником ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ». Ухвалою суду від 21.06.2024 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. Позивач [PERSON] попередньо подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с.5, 22-23). Ні первісний відповідач АТ «ОТП БАНК», ні його правонаступник ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» участь в судовому засіданні свого представника не забезпечили, відзив на позов у встановлений строк не подали, хоча достеменно обізнані з наявністю справи у провадженні суду. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. в судове засідання не з`явився, правом на подання письмових пояснень не скористався, однак попередньо подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Під час пошуку відомостей в Єдиному реєстрі нотаріусів за посиланням https://ern.minjust.gov.ua/pages/notary.aspx?search=name щодо\~приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. судом встановлено, що такий нотаріус в реєстрі відсутній, як і відомості про його реєстрацію, видачу свідоцтва. При цьому, наказом Міністерства юстиції України від 09.02.2023 №560/5 відповідно до рішення Комісії від 30.01.2023 №2 на підставі підпунктів «з» та «і» пункту 2 частини 1 статті 12 Закону, а саме, у зв`язку з набранням законної сили рішеннями судів про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні ним нотаріальних дій, а також неодноразовим порушенням нотаріусом правил професійної етики, затверджених Міністерством юстиції України, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 21.01.2011 за №8404 на ім`я [PERSON] , анульовано. Наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 13.02.2023 №231/6 «Про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О.», відповідно до п. 2 ст.30, ст.30? Закону України «Про нотаріат» на підставі наказу Міністерства юстиції України від 09.02.2023 № 560/5 «Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого на ім`я [PERSON] », нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. припинено з 14.02.2023. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, не подання відзиву у встановлений законом строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень позивача проти заочного розгляду справи. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи зупинення/поновлення провадження у справі не вживались. Дослідивши письмові докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд доходить висновку про можливість задоволення позовних вимог, виходячи з такого. Судовим розглядом встановлено, що 10.08.2021 за заявою АТ «ОТП БАНК» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №20935, за яким стягнуто з боржника [PERSON] на користь АТ «ОТП БАНК» заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі вимог 79\~977 грн. 13 коп. 17.09.2021 за заявою АТ «ОТП БАНК» приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенком Ю.О. відкрито виконавче провадження №66869781 з примусового виконання виконавчого напису, боржником визначено [PERSON] , [INFO] , інн [NUMBER] , адреса проживання: [ADDRESS] . У рамках виконавчого провадження встановлено, що [PERSON] перебуває у трудових відносинах з комунальним підприємством «Криворізька міська клінічна лікарня №2» Криворізької міської ради», де отримує дохід. У зв`язку з цим постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Ю.О. від 03.07.2023 звернуто стягнення на її доходи. З 14.07.2023 виконавчий документ перебуває на виконанні за місцем роботи позивача (а.с.13). З інформації про виконавче провадження №66869781 з Автоматизованої системи виконавчих проваджень (а.с.40-43) та за актуальними даними в мережі Інтернет за посиланням https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors слідує, що постановою приватного виконавця від 03.07.2023 в рамках виконавчого провадження замінено первісного стягувача АТ «ОТП БАНК» його правонаступником ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.06.2023 у справі №201/4069/23. Крім того, 03.07.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенком Ю.О. виконавче провадження було передано до підприємства, де працює [PERSON] . Наразі відомості про прийняття кінцевого рішення в рамках виконавчого провадження відсутні, з 29.02.2024 виконавче провадження перебуває у статусі «зупинене» згідно з п.2 ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі постанови приватного виконавця від 29.02.2024, винесеної на виконання ухвали Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.02.2024 про забезпечення позову. Зі змісту ухвали Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.06.2023 у справі №201/4069/23, яка набрала законної сили 03.07.2023, слідує, що 16.12.2022 між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «Діджи Фінанс» був укладений Договір факторингу №16/12/22, відповідно до умов якого АТ «ОТП БАНК» відступило шляхом продажу ТОВ «Діджи Фінанс» належні АТ «ОТП БАНК», а ТОВ «Діджи Фінанс» прийняло права вимоги до боржників, зокрема, до [PERSON] за кредитним договором № 2031895631 від 20.07.2020. Надалі, 03.01.2023 між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» було укладено Договір факторингу №560/ФК-23, відповідно до умов якого ТОВ «Діджи Фінанс» відступило шляхом продажу ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» належні ТОВ «Діджи Фінанс», а ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» прийняло права вимоги до боржників, вказаних у додатку до договору, зокрема, до [PERSON] за кредитним договором №2031895631 від 20.07.2020. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] не оспорювала факт укладення кредитного договору №2031895631 від 20.07.2020 та виникнення між нею та первісним кредитором фінансово-договірних зобов`язань, не визнаючи при цьому розмір заборгованості, стягнутої з неї у позасудовому порядку за оспорюваних виконавчим написом. При цьому, позивач посилалася на те, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема,\~ст.87\~Закону України\~«Про нотаріат» та\~Постанові Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999, оскільки на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису вимоги відповідача до неї не були безспірними. До того ж належних документів, які підтверджували суму заборгованості позивача за кредитним договором, зокрема, розрахунку заборгованості, виписки з рахунку, нотаріусу не було надано взагалі, як і не надано й доказів отримання нею вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань, що перешкоджало нотаріусу дійти висновку про безспірність заборгованості. Надаючи оцінку доводам позивача та обґрунтованості пред`явлених вимог, суд виходить з наступного. За ст.ст.15,\~16 ЦК України,\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.\~\~ При цьому, відповідно до ст.18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Цими актами є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником (п.19\~ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат»,\~п.п.1.1, 1.2 Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Положеннями ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.п.3.1 п.3 гл.16 Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника вимога кредитора вважається безспірною. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15,\~16,\~18 ЦК України, ст.ст.50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999\~затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»). Постановою Кабінету Міністрів №622 від 26.11.2014у Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа №826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття\~Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення\~\~ змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною\~Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами, відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у ст.88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені\~ст.88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням ст.87 цього Закону. При прийнятті постанови від 22.02.2017, колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 Постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 №7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд, з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, з моменту її прийняття. Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня 22.02.2017, отже,\~п.2 постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~також втратив чинність з цього дня. У подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 у справі №826/20084/14 відмовила у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, не знайшовши підстав для перегляду. З викладеного вбачається, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінет Міністрів України №1172\~\~від\~\~29.06.1999 року\~у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису стосувався лише нотаріально посвідчених договорів. Відомості про нотаріальне посвідчення договору, за яким із [PERSON] . стягнута заборгованість, в матеріалах справи відсутні. Суд позбавлений можливості встановити, що це за договір, а тим паче дослідити його зміст, оскільки відповідач жодних доказів суду не надав, не заявивши про свою участь у справі. Дослідити зміст документів, на підставі яких було вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. оспорюваний виконавчий напис, суд не має можливості з огляду на те, що наразі нотаріус діяльність не здійснює. Позивач також вказувала, що жодних письмових вимог щодо погашення в добровільному порядку заборгованості за кредитним договором, її розміру, а також стосовно намірів АТ «ОТП БАНК» звернути стягнення за виконавчим написом на її адресу не надходило. Суд приймає до уваги такі доводи позивача з дотриманням принципу змагальності сторін в рамках цивільного судочинства, оскільки жодними доказами з боку відповідача вони не спростовані, своїм правом, визначеним ст.12 ЦПК України, на подання доказів в рахунок доведення обставин, які мають значення для справи в рахунок доведення заперечень у випадку їх наявності ні первісний відповідач, ні його правонаступник не скористалися. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що на час вчинення виконавчого напису не було належним чином встановлено безспірності вимог відповідача до позивача, а отже виконавчий напис не може вважатися таким, що не потребує додаткового доказування, тому не підлягає примусовому виконанню. У зв`язку з цим вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача, а тому вважає за необхідне стягнути з ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору 1 816 грн. 80 коп. (з яких: 1 211 грн. 20 коп. за пред`явлення позову, 605 грн. 60 коп. за подання заяви про забезпечення позову). Вимог про відшкодування інших процесуальних витрат із їх підтвердженням відповідними доказами, позивач не заявляла. Застосовані судом заходи забезпечення позову відповідно до ухвали суду від 13.02.2024 в силу ч.7 ст.158 ЦПК України продовжують діяти протягом 90 днів з дня набрання рішенням законної сили, або Ж можуть бути скасовані судом за вмотивованим клопотанням учасника справи раніше цього строку. При цьому суд зауважує, якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, заходи забезпечення позову діють до повного виконання рішення (ч.8 ст.158 ЦПК України).

Outcome: approved