Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-18 00:00:00

Представник позивача ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» Чугуєнко Д.В. через систему «Електронний суд» звернувся 08.07.2024 до суду з указаним позовом, та просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» у порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування у розмірі 62656,95 грн, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн і на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в справі № 214/3284/23, [PERSON] визнано винуватим за ст. 124 КУпАП у вчиненні ДТП за участі транспортних засобів Isuzu NQR 75R, р/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та Skoda Fabia, р/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Унаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, водій [PERSON] - тілесні ушкодження. Між страхувальником Філією Лозуватської птахофабрики ПНВК Інтербізнес та ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме, транспортного засобу Isuzu NQR 75R, р/н [NUMBER] , поліс від 21.09.2022 № ЕР-211174649 зі строком дії з 21.09.2022 по 20.09.2023. Із заявою про страхове відшкодування до ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» звернувся власник транспортного засобу Skoda Fabia, р/н [NUMBER] , [PERSON] , яка згідно зі страховим актом від 01.09.2023 № 873/01/50/2023/1, отримала страхове відшкодування в розмірі 62656,95 грн. Таким чином, у позивача виникло право на звернення до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу. Ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 11.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача правом на участь у судовому засіданні не скористався, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, у разі неявки відповідача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, однак до суду повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. Відзиву не подано. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити заочне рішення, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам у сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.05.2023, яка набрала законної сили 29.05.2023, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн (а.с.6). Судом встановлено, що 31.03.2023 о 15 год. 00 хв., по просп. Миру в районі буд. № 44а у м. Кривому Розі, водій [PERSON] , керуючи автомобілем Isuzu NQR 75R, р/н [NUMBER] , відповідно та своєчасно не відреагував на зміну дорожньої обстановки, залежно від неї та технічного стану транспортного засобу не обрав безпечної швидкості руху, щоб контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, не слідкував за технічним станом ТЗ, а саме гальмівною системою, що мала технічні несправності, та скоїв наїзд на автомобіль Skoda Fabia, р/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який зупинився попереду на червоний сигнал світлофору. Унаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, що спричинило матеріальні збитки їх власникам, водій [PERSON] отримав тілесні ушкодження. Тим самим, [PERSON] порушив вимоги п. 2.3 а), б); 12.1;13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП. Оскільки в розумінні ч. 4 ст. 82 ЦПК України, п. 4 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2012, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено судом постанову, в той час як при винесенні зазначено постанови суд встановив, що дорожньо-транспортна пригода, що мала місце 31.03.2023 о 15 год. 00 хв., сталася саме з вини [PERSON] , тому вищевказані обставини окремому доказуванню не підлягають. Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 21.09.2022 № ЕР-211174649, укладеного між ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» та Філією Лозуватської птахофабрики ПНВК ІНТЕРЬІЗНЕС, страховик зобов`язався відшкодувати шкоду заподіяну третім особам під час ДТП, яка сталася за участі забезпеченого транспортного засобу Isuzu NQR 75R, р/н [NUMBER] . Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 320000,00 грн, за шкоду, заподіяну майну - 160000,00 грн, розмір франшизи 0,00 грн. Строк дії полісу до 20/09/2023 (а.с.5). До ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» із заявою про виплату страхового відшкодування звернувся власник транспортного засобу Skoda Fabia, р/н [NUMBER] , [PERSON] (а.с.4). Згідно з ремонтною калькуляцією за розрахунком страхового відшкодування та страховим актом № 873/01/50/2023/1, розмір матеріального збитку, який поніс власник транспортного засобу Skoda Fabia, р/н [NUMBER] , із урахуванням зносу деталей, що замінюються, становить 62656,95 грн (а.с.8, 17-18). Позивачем ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» та власником потерпілого транспортного засобу [PERSON] узгоджена сума відшкодування за страховим випадком у розмірі 62656,95 грн виплачена [PERSON] , згідно з платіжними інструкціями від 01.09.2023 №11111, від 05.09.2023 № 11176, від 06.09.2023 № 11200 (а.с.7). Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі по тексту - Закон), положення якого спрямовані на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону). Відповідно до ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст.ст. 28, 31 Закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це, серед іншого, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. Випадки, коли страховик не відшкодовує шкоду, визначено ст. 32 Закону, а підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування визначені у ст. 37 Закону. Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, але в межах суми страхового відшкодування та щодо страхового випадку, що мав місце в межах дії відповідного договору страхування цивільно-правової відповідальності. Аналогічні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 по справі № 755/18006/15-ц. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Як встановлено в судовому засіданні, 31.03.2023 на момент ДТП, яка визнана страховим випадком, діяв страховий поліс № ЕР-211174649 забезпеченого транспортного засобу Isuzu NQR 75R, р/н [NUMBER] , укладений із страховиком ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН». Оскільки [PERSON] , керуючи автомобілем Isuzu NQR 75R, р/н [NUMBER] , внаслідок неправомірних дій (порушення ПДР України, що спричинило ДТП та призвело до пошкодження автомобілів) заподіяв шкоди майну [PERSON] , а позивач здійснив виплату власнику пошкодженого автомобіля страхове відшкодування в розмірі 62656,95 грн, то до позивача ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» перейшло право вимоги до [PERSON] по відшкодуванню шкоди завданої внаслідок ДТП. Суд, вважає, що в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують той факт, що позивач має обґрунтоване право на регресне відшкодування матеріальної шкоди до відповідача, який спричинив ДТП, та спричинену шкоду в добровільному порядку не відшкодує, тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача, а отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Так, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн та витрати понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справ, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 № 13-рп/2000, від 30.09.2009 № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта, інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат повинен бути співмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), обсягом наданих послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В обґрунтування витрат на правову допомогу стороною позивача було подано договір про надання професійної правничої допомоги від 28.06.2023, укладеного між ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» та адвокатським об`єднанням «Дісп`юте» в особі керуючого партнера Чугуєнка Д.В., додаткову угоду від 24.07.2023 № 1 до договору про надання професійної правничої допомоги від 28.06.2023, розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, ордер від 04.07.2024 серії АІ №1641368, свідоцтво Чугуєнка Д.В. про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.10-16). Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 справі № 904/4507/18). Також у постанові Верховного Суду від 13.05.2021 у справі № 903/277/20 зазначено, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом позивача послуг, складністю справи, беручи до уваги, зокрема критерії реальності понесення адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, співмірності, а також підтвердженість таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Враховуючи наведене, а також положення ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд бере до уваги обставини справи, те, що позов задоволено, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, ціну позову, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, значення справи для сторін, а також, враховує принцип розумності та справедливості, та вважає вимоги позивача щодо розподілу судових витрат такими, що підлягають задоволенню, а тому слід стягнути з відповідача в користь позивача 3028,00 грн у рахунок витрат зі сплати судового збору та 15000,00 грн у відшкодування витрат за надання професійної правничої допомоги.

Outcome: approved