Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. До суду 18.07.2024 надійшла позовна заява від ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] \~про стягнення заборгованості за кредитним договором № 03521-02/2023 у розмірі 15\~845,50 грн, а також за кредитним договором № 78166 в розмірі 14\~600 грн. в обгрунтуання позовних вимог представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» зазначив наступне. 1)Щодо договору № 03521-02/2023 від 13.02.2023. 13.02.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір № 03521-02/2023. Відповідно до умов указаного договору [PERSON] отримав фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності та платності і зобов`язався повернути його та сплатити проценти за користування кредитом. При цьому, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом у відсотках від суми кредиту з першого дня його надання до дня повного погашення. Указаний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. В подальшому, між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Інвеструм Груп» 01.06.2023 укладено договір факторингу № 1062023, за умовами якого ТОВ «Аванс Кредит» за плату відступило ТОВ «Інвеструм Груп» своє право грошової вимоги до боржників, указаних у реєстрі боржників, який є невід`ємним додатком цього договору. 27.12.2023 між ТОВ «Інвеструм Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27122023-1, за умовами якого ТОВ «Інвеструм Груп» за плату відступило позивачеві своє право грошової вимоги до боржників за цілим рядом договорів, у тому числі право вимоги до [PERSON] за договором кредиту № 03521-02/2023 від 13.02.2023. Згідно із Витягом із реєстру боржників, який є додатком до Договору факторингу № 27122023-1 від 27.12.2023, заборгованість [PERSON] за договором кредиту № 03521-02/2023 від 13.02.2023 складає 15 845,50 грн, із яких 5 000,00 грн основний борг та 10 845,50 грн сума заборгованості за відсотками. 2)Щодо договору № 78166 від 08.05.2023. 13.02.2023 між ТОВ «ФК «Авіра Груп» та [PERSON] укладено кредитний договір № 78166. Відповідно до умов указаного договору [PERSON] отримав фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності та платності і зобов`язався повернути його та сплатити проценти за користування кредитом. При цьому, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом у відсотках від суми кредиту з першого дня його надання до дня повного погашення. Указаний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 05.01.2024 між ТОВ «ФК «Авіра Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 05012024, за умовами якого ТОВ «ФК «Авіра Груп» за плату відступило позивачеві своє право грошової вимоги до боржників за рядом кредитних договорів, у тому числі право вимоги до [PERSON] за договором кредиту № 78166 від 13.02.2023. Згідно із Витягом із реєстру боржників, який є додатком до Договору факторингу № 05012024 від 05.01.2024, заборгованість [PERSON] за договором кредиту № 78166 від 13.02.2023 склала 14 600,00 грн, із яких 4 000,00 грн основний борг та 10 600,00 грн сума заборгованості за відсотками. Представник позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у судове засідання не з`явився, у прохальній частині позову просив суд розглядати справу за його відсутності, вимоги заяви підтримав, у випадку неявки відповідача у судове засідання проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Від представника відповідача 13.09.2024 надійшов відзив по справі у якому повністю заперечуються позовні вимоги з підстав їх необгрунтованості. Представником відповідача вказано, що доказів укладення кредитного договору із відповідачем, який за формою відповідає вимогам цивільного законодавства, позивачем суду не надано. Так, позивачем не надано доказів того, що наявна в матеріалах справи копія договору створювалася у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що вона підписувалася електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Отже, на думку відповідача, позивачем не доведено факту укладення сторонами кредитних договорів від 13.02.2023 року № 03521-02/2023, від 13.02.2023 року № 78166, що, в свою чергу, свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань. Окрім того, представник відповідача вказує на відсутність доказів наявності заборгованості у відповідача перед позивачем, а саме первинної банківської документації - виписки з банківськизх рахунків боржника, що є належним підтвердженням наявності такої заборгованості. Також, позивачем належними та допустими доказами на доведено факт дійсності переуступки права вимоги за кредитними договорами первісними кредиторами, оскільки позивачем не долучено реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, а надано лише витяг з такого реєстру, складений самим позивачем. Тому, представник відповідача вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Від представника позивача у справі 16.09.2024 надійшла відповідь на відзив, у якій заперечуються твердження представника позивача у відзиві та вказується, що кредитні договори були підписані відповідачем правомірно в електронній формі у відповідності до положень Закону України «Про електрону комерцію». Окрім того, зазначено, що відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів. Однак відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорах, або доказів того, що вказані карткові рахунки йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. При цьому вказано, що на момент подачі позовної заяви ТОВ «ФК «ЄАПБ» було надано до суду всі наявні документи по кредитним справам, які були передані первинними кредиторами в рамках укладених Договорів факторингу. Тому, представник позивача вважає, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» в повній мірі доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів та наявності відповідної заборгованості. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 30.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Визначено порядок подання до суду документів по суті у справі. 13.09.2024 до суду від представника відповідача надійшов відзив у справі. 16.09.2024 від представника позивача у справі надійшла відповідь на відзив. Інші заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, процесуальні дії не вчинялись. У визначену дату та час судового засідання сторони у справі до суду не з`явилися, про дату та час судового засідання були належним чином повідомлені. За таких\~обставин суд\~вважає за\~можливе справу\~розглядати по\~суті за\~відсутності сторін,\~на підставі\~наявних у\~справі доказів. Згідно із положеннями ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 1)Щодо договору № 03521-02/2023 від 13.02.2023. Судом встановлено, що 13.02.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір № 03521-02/2023 відповідно до умов якого сторони домовились про надання кредитних коштів відповідачеві у розмірі 5 000,00 грн строком на 25 днів до 09.03.2023 (п. п. 1.1., 1.2. Договору). Відповідно до п. 1.3. Договору за користування кредитом клієнт зобов`язувався сплачувати товариству 36,5% річних від суми кредиту, з розрахунку 0,10% на добу. У пункті 2.3. Договору визначено, що у разі якщо клієнт не сплатив кредит у строк, передбачений п. 1.2. Договору нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою 1,99 % на добу з першого дня користування кредитом. При цьому, у п. 4.3. Договору сторони погодили, що у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк передбачений п. 1.2. Договору, проценти, що передбачені в п. 2.3. Договору продовжують нараховуватись за кожен день користування кредитом, але не більше 180 днів, починаючи з першого дня прострочення. Як вбачається із п. 7 Договору його підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора «W7946», який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, що повністю узгоджується із визначеним статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис» порядком укладання електронних договорів. В подальшому, між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Інвеструм Груп» 01.06.2023 укладено договір факторингу № 1062023, за умовами якого ТОВ «Аванс Кредит» за плату відступило ТОВ «Інвеструм Груп» своє право грошової вимоги до боржників, указаних у реєстрі боржників, який є невід`ємним додатком цього договору. 27.12.2023 між ТОВ «Інвеструм Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27122023-1, за умовами якого ТОВ «Інвеструм Груп» за плату відступило позивачеві своє право грошової вимоги до боржників за цілим рядом договорів. До матеріалів справи позивачем долучено підписаний та скріплений печатками двох сторін акт приймання-передачі Реєстру боржників від 27.12.2023 до Договору факторингу № 27122023-1 від 27.12.2023. Факт укладення договору факторингу підтверджується платіжною інструкцією від 28.12.2023 № 20651. Пунктом 1.2. Договору факторингу визначено, що права вимоги вважаються такими, що перейшли від Клієнта до Фактора в день підписання Акту приймання-передачі Реєстру боржників згідно додатку. Саме підписаний сторонами та скріплений печатками Акт приймання-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу права вимоги. До матеріалів справи позивачем долучено підписаний та скріплений печатками акт прийому-передачі Реєстру боржників до Договору факторингу № 27122023-1 від 27.12.2023, а також розширений Витяг з реєстру боржників до нього. Згідно із вказаним Витягом з реєстру боржників заборгованість [PERSON] за договором кредиту № 03521-02/2023 від 13.02.2023 складає 15 845,50 грн, із яких 5 000,00 грн основний борг та 10 845,50 грн сума заборгованості за відсотками. Вказана сума заборгованості збігається із наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором № 03521-02/2023 від 13.02.2023 за період з 27.12.2023 по 31.05.2024. 2)Щодо договору № 78166 від 08.05.2023. Судом встановлено, що 13.02.2023 між ТОВ «ФК «Авіра Груп» та [PERSON] укладено кредитний договір № 78166 відповідно до умов якого сторони погодили надання кредитних коштівпозичальнику в розмірі 4 000,00 грн строком на 14 днів до 26.02.2023 (п. п. 1.1., 1.2. Договору). Відповідно до п. 1.3. Договору за користування кредитом клієнт сплачує товариству 1825% річних від суми кредиту з розрахунку 5% на добу. Як вбачається із п. 9 Договору його підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора «AV6649», який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, що повністю узгоджується із визначеним статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис» порядком укладання електронних договорів. 05.01.2024 між ТОВ «ФК «Авіра Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 05012024, за умовами якого ТОВ «ФК «Авіра Груп» за плату відступило позивачеві своє право грошової вимоги до боржників за рядом кредитних договорів, у тому числі право вимоги до [PERSON] за договором кредиту № 78166 від 13.02.2023. Факт укладення договору факторингу підтверджується платіжною інструкцією від 09.01.2024 № 20688. Пунктом 1.2. Договору факторингу визначено, що права вимоги вважаються такими, що перейшли від Клієнта до Фактора в день підписання Акту приймання-передачі Реєстру боржників згідно додатку. Саме підписаний сторонами та скріплений печатками Акт приймання-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу права вимоги. До матеріалів справи позивачем долучено підписаний та скріплений печатками акт прийому-передачі Реєстру боржників до Договору факторингу № 05012024 від 05.01.2024, а також розширений Витяг з реєстру боржників до нього. Згідно із вказаним Витягом із реєстру боржників заборгованість [PERSON] за договором кредиту № 78166 від 13.02.2023 склала 14 600,00 грн, із яких 4 000,00 грн основний борг та 10 600,00 грн сума заборгованості за відсотками. Вказана сума заборгованості збігається із наданим позивачем розрахунком заборгованості, отриманим від первісного кредитора ТОВ «ФК «Авіра Груп» за кредитним договором № 78166 від 13.02.2023 за період з 14.02.2023 по 05.01.2024. Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та відповідачем [PERSON] є відносини, які пов`язані із укладанням кредитних договорів, отриманням на їх виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договорами, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини). Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування. Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у пін мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. В силу пункту 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Як вже було встановлено судом, кредитні договори у справі, що підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразових ідентифікаторів, який були надіслані на номер мобільного телефону відповідача, що повністю узгоджується із процедурою укладення кредитного договору, визначеною Законом України «Про електронну комерцію». Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень ч. 1 ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною першою ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що 13.02.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір № 03521-02/2023, який підписаний сторонами із застосуванням електронного підпису. В подальшому право вимоги за вказаним кредитним договором передано позивачу ТОВ « ФК «ЄАПБ» на підставі договору факторингу. Разом з тим, в матеріалах справи відсутнє будь-яке підтвердження факту зарахування коштів позичальнику первісним кредитором на виконання умов п. 1.7 Договору. При дослідженні обставин справи в частині виникнення та, відповідно, обґрунтованості вимог щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 03521-02/2023 судом з`ясовано, що позивачем до суду не надано розрахунок заборгованості, який був складений первісним кредитором ТОВ «Аванс Кредит» за Договором № 03521-02/2023 від 13.02.2023. Також не містять матеріали справи виписки руху коштів по рахунку відповідача, яка могла б бути належним та допустимим доказом на підтвердження обставин надання [PERSON] кредитних коштів на визначених Договором умовах, а також порушення позичальником взятих на себе зобов`язань щодо повернення грошових коштів та процентів за користування ними та, як наслідок, виникнення заборгованості, яка підлягає до стягнення на користь кредитора. Натомість, наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором № 03521-02/2023 від 13.02.2023 складений після відступлення ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги та не містить відомостей про надання на виконання умов договору грошових коштів [PERSON] , їх отримання позичальником та неповернення у строки, визначені сторонами у договорі. Також, судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що 13.02.2023 між ТОВ «ФК «Авіра Груп» та [PERSON] укладено кредитний договір № 78166, який підписаний сторонами із застосуванням електронного підпису. В подальшому право вимоги за вказаним кредитним договором передано позивачу ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору факторингу. На підтвердження факту зарахування коштів у розмірі 4000 грн за вказаним кредитним договором позивачем надано Інформаційну довідку ТОВ «Платежі онлайн» № 140/07 від 02.07.2024. Разом з тим, матеріали справи не містять виписки руху коштів по рахунку відповідача, яка могла б бути належним та допустимим доказом на підтвердження порушення позичальником взятих на себе зобов`язань щодо повернення грошових коштів та процентів за користування ними та, як наслідок, виникнення заборгованості, яка підлягає до стягнення на користь кредитора. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором № 78166 від 13.02.2023 не може вважатись належним та допустимим доказом наявності заборгованості за кредитним договором з огляду на наступне. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 25 травня 2021 року за результатами розгляду цивільної справи № 554/4300/16-ц сформулював правову позицію про те, що за своїм змістом саме банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Документами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Зазначене вище узгоджується із правовим висновками, викладеним у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц. Згідно вказаної норми Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відтак, виписки за картковими рахунками є належними доказами виконання кредитором свого обов`язку щодо передачі грошових коштів позичальнику на виконання умов договору кредитування, а також, у подальшому, підтвердженням прострочення виконання обов`язків з боку позичальника щодо повернення грошових коштів та сплати процентів за користування ними. Тому, вирішуючи спір між сторонами щодо неналежного виконання умов кредитного договору № 03521-02/2023 і кредитного договору № 78166 та обґрунтованості позовної вимоги про стягнення заборгованості за ними із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ», суд надав об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу позивача на момент звернення до суду, а також визначив чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача, та дійшов висновку про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами надання фінансовими установами кредитних коштів відповідачеві, а також неналежного виконання умов договору з боку відповідача, та, як наслідок, відсутність порушеного права, що є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено факт порушення його права у вказаних правовідносинах [PERSON] , а саме не доведено факт надання позичальнику кредитних коштів за Договором № 03521-02/2023 від 13.02.2023, утворення заборгованості у нього перед первісним кредитором, як і не доведено факт утворення заборгованості та неповернення кредитних коштів за кредитним договором № 78166 від 13.02.2023, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Розподіл судових витрат у справі. В порядку положень ст.141 ЦПК України у зв`язку із відмовою у задоволенні позову судовий збір до стягнення з відповідача на користь позивача не підлягає.

Outcome: dismissed