Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем 24 січня 2006 року було укладено шлюб, який рішенням Турійського районного суду Волинської області розірвано 05 липня 2022 року. Від шлюбу є спільна дитина - донька [PERSON] , [INFO] . До досягнення донькою повноліття відповідач сплачував аліменти на її утримання. Зараз дочка набула повноліття, однак навчається на денній формі навчання у Косівському інституті прикладного та декоративного мистецтва Львівської національної академії мистецтв, за спеціальністю - «Образотворче мистецтво, декоративне мистецтво, реставрація». Термін навчання - до червня 2027 року. Оскільки після розірвання шлюбу основний тягар з утримання дитини несе позивач, крім того зараз не в змозі самостійно навчати доньку, а тому змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки Дарії, яка продовжує навчання, в розмірі частини від усіх видів доходів щомісячно, починаючи з моменту подання позову і до закінчення навчання. Ухвалою судді від 02 липня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 01 серпня 2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Будь-яких інших процесуальних дій у справі не вчинялося. Позивач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини своєї неявки суду повідомила заявою, просила розгляд справи здійснювати за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, у встановлений судом строк відзив на позов не подав. Суд вважає, що, оскільки судочинство здійснюється на засадах змагальності і неявкою до суду незалежно від причин, відповідач фактично відмовився надавати докази на захист своїх прав у суді, в зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів за його відсутності, оскільки в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду спору та постановлення рішення у відповідності до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням вказаної статті Кодексу. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06 липня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Турійського районного управління юстиції Волинської області 25 червня 2006 року народилася [PERSON] , батьками якої зазначено сторін у справі (а. с. 5). Рішенням Турійського районного суду Волинської області від 05 липня 2022 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а. с. 6-7). Згідно довідки Косівського інституту прикладного та декоративного мистецтва Львівської національної академії мистецтв № 121 від 10 червня 2024 року [PERSON] навчається в цьому закладі вищої освіти з 01 вересня 2023 року на денній формі навчання за спеціальністю - «Образотворче мистецтво, декоративне мистецтво, реставрація». Термін навчання - до червня 2027 року (а. с. 8). Відповідно до положень статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно із статтею 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 Сімейного кодексу України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 цього Кодексу, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199 - 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Як роз`яснено в пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року - обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу . Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року в справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року в справі № 644/3610/16-ц. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження. Аналогічна правова позиція наведена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року в справі № 761/10510/17 (провадження № 61-39729св18). Відтак із системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи надані позивачем матеріали та докази, встановлені обставини та факти, а також ту обставину, що відповідач жодних заперечень чи спростувань на викладені позивачем обставини до суду не надав, суд дійшов висновку, що відповідач, як працездатна особа, здатний надавати матеріальну допомогу доньці, яка продовжує навчання. Відповідно до статті 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судові витрати відносяться на рахунок відповідача відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved