Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-09 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить: розірвати договір № К369/191120-1 на туристичне обслуговування укладений 20 листопада 2019 року між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] , яка діяла від імені та в інтересах ТОВ «Аккорд-Тур»; стягнути з ТОВ «Аккорд-Тур» на користь [PERSON] кошти за договором № К369/191120-1 на туристичне обслуговування № 83363113118 від 20 листопада 2019 року у розмірі 4334,00 грн, 3 % річних у розмірі 299,22 грн та інфляційних втрат у розмірі 1426,51 грн; стягнути з ТОВ «Аккорд-Тур»; завдану моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. В обгрунтування заявлених вимог вказує, що 20 листопада 2019 року між нею та ФОП [PERSON] , що діяла від імені ТОВ «Аккорд-Тур», як туроператора, укладено договір № К369/191120-1 на туристичне обслуговування. За вказаним договором від імені ТОВ «Аккорд-Тур» діє ТОВ «Мережа туристичних фірм «Поїхали з нами» («Агенція туризму «Поїхали з нами») на підставі агентського договору, яке в свою чергу уклало субагентський договір з ФОП [PERSON] . Предметом договору є надання туристичних послуг - туристичної поїздки, яка повинна була відбутися з 26 травня 2020 року по 30 травня 2020 року. Вартість туристичних послуг склала - 4 334,00 грн. Взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав та послугу не надав. Позивач неодноразово зверталася до відповідача та ФОП [PERSON] з вимогою повернення грошових коштів, однак такі повідомлення відповідачем проігноровано. Станом на день звернення до суду відповідач своїх зобов`язань за договором не виконав, послуги не надав, грошові кошти не повернув. Рух справи. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 червня 2024 року визначено головуючим у справі суддю Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києвавід 14 червня 2024 року відкрито провадження у справі, визначено, що спір підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 23 липня 2024 року. 28 червня 2024 року директор ТОВ «АККОРД-ТУР» - [PERSON] подав заяву, в якій просив проводити судове засідання призначене на 23 липня 2024 року та усі наступні судові засіданні у справі № 756/7491/24 у режимі відеоконференції, надати можливість адвокату Лотишу А.М. брати участь в усіх судових засіданнях в режимі відеконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. 01 липня 2024 року ухвалою Оболонського районного суду м. Києва клопотання директора ТОВ «АККОРД-ТУР» задоволено. 15 липня 2024 року директор ТОВ «АККОРД-ТУР» - [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування поданого відзиву зазначає, що ТОВ «АККОРД-ТУР» не виконало свої зобов`язання в силу форс-мажорних обставин та подій, що спричинені введеним на території України та в країнах ЄС карантином з метою запобіганню поширенню хвороби COVID-19, які туроператор не міг передбачити. Отже, в даному випадку, туроператор не може нести жодної цивільно-правової відповідальності перед туристом за невиконання або неналежне виконання умов договору та туристичне обслуговування у зв`язку з тим, що такі порушення відбулися внаслідок дії непереборної сили. Посилається на те, що товариством були понесені фінансові витрати на формування туристичного продукту, в свою чергу жодних грошових коштів туроператором від позивача та субагента не отримано. Зазначає, що вимоги щодо відшкодування 3% річних та інфляційних витрат та моральної шкоди є безпідставними та не ґрунтуються на нормах діючого законодавства. Таким чином, як зазначає відповідач, позовні і похідні від них вимоги задоволенню не підлягають. Одночасно із поданням відзиву ТОВ «АККОРД-ТУР» подав клопотання про заміну неналежного відповідача та залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог в якості співвідповідачів і клопотання про долучення доказів до матеріалів справи. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні з підстав та мотивів викладених в позовній заяві. Представник ТОВ «Аккорд-Тур» - адвокат Лотиш А.М. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення з мотивів викладених у відзиві. Треті особи та/або їх представники у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їхньої відсутності не надали. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Встановлені судом обставини справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази судом встановлені наступні обставини. 20 листопада 2019 року між [PERSON] , як туристом та [PERSON] , що діяла від імені ТОВ «Аккорд-Тур», як туроператора, укладено договір на туристичне обслуговування №К369/191120-1 (далі - Договір), за умовами якого ТОВ «Аккорд-Тур» за встановлену договором плату зобов`язалось відповідно до замовлення туриста надати туристичну послугу (турпродукт), а турист зобов`язався на умовах цього договору прийняти та оплатити дані послуги. як зазначено в договорі, ФОП [PERSON] діяла на підставі субагентського договору за дорученням «Мережа туристичних фірм «Поїхали з нами»(«Агенція туризму «Поїхали з нами»), яка в свою чергу діє від імені та інтересах ТОВ «Аккорд-Тур» на підставі агентського договору № 18868116 від 02 березня 2018 року. Додатком №1 до Договору визначено, що турпродукт «Французкий поцелуй или Уикенд в Париже» надається [PERSON] в період з 26 травня 2020 року по 30 травня 2020 року. Згідно розрахункової квитанції для готівкових розрахунків виданою ФОП [PERSON] на виконання договру К369/191120-1[PERSON] оплатила вартість замовленої туристичної послуги в розмірі 4334,00 грн. (а.с. 7). У березні 2020 року було прийнято ряд нормативно-правових актів, якими з метою запобіганню поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, що спричинена коронавірусом SARS-CoV-2 на території України запроваджено ряд карантинних та обмежувальних заходів, зокрема, Указом Президента України від 13 березня 2020 року №87/2020, яким введено в дію рішення РНБО від 13 березня 2020 року, та Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211, якими запроваджено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року карантин на всій території України, зупинено транспортне сполучення на території України та за її межі. Таким чином, станом на березень-травень 2020 року перетин державного кордону України з туристичними цілями громадянами України був обмежений, перевезення пасажирів залізничним транспортом в усіх видах внутрішнього сполучення припинено, а тому туристичне обслуговування у зазначеному у договорі напрямку був неможливим. 06 липня 2020 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладено додаткову угоду про те, що у зв`язку з введенням ряду карантинних та обмежувальних заходів пов`язаних з поширенням хвороби COVID-19 кошти, що надійшли на рахунок туроператора від турагента фіксуються у термін до 31 грудня 2021 року. У разі анулювання туристичних послуг, заброньованих на підставі нової заявки на бронювання або нездійснення нового бронювання оплачені кошти підлягають поверненню після 31 грудня 2021 року. Також сторони підтвердили, що всі умови укладеного договору на туристичне обслуговування залишаються без змін та підтвердили по них зобов`язання. 21 квітня 2021 року [PERSON] звернулася до ТОВ «Аккорд-Тур» зі заявою про повернення грошових коштів. 23 квітня 2021 року [PERSON] на електронну пошту отримана відповідь від ТОВ «Аккорд-Тур» у якій питання повернення грошових коштів не вирішено та рекомендовано звернутися до субагента ФОП [PERSON] для відмови або заміни туристичної послуги. 07 грудня 2021 року [PERSON] звернулася до ФОП [PERSON] зі заявою про певернення грошових коштів в строк до 31 січня 2022 року. Згідно відповіді від 17 лютого 2022 року ФОП [PERSON] заява [PERSON] разом з іншими документами направлена ТОВ «Аккорд-Тур», який формував та продавав через туристичних агентів турпродукт. Спір між сторонами виник з приводу розірвання, укладеного договору на туристичне обслуговування, стягнення суми оплати за договором, у зв`язку з невиконанням умов договору, а також наявності підстав для стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних абоо спорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч. 1 ст. 2 ЦПК України). За положеннями пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частини 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині 3 статті 203 ЦК України закріплено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ст. 1 Закону України «Про туризм» туристичні оператори (далі - туроператори) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність. Туристичні агенти (далі - турагенти) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб`єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Положеннями ст. 20 Закону України «Про туризм» встановлено загальну норму, згідно якої туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування. Туроператор (турагент) зобов`язаний не пізніш як через один день з дня, коли йому стало відомо про зміну обставин, якими сторони керувалися під час укладення договору на туристичне обслуговування, та не пізніш як за три дні до початку туристичної подорожі повідомити туриста про таку зміну обставин з метою надання йому можливості відмовитися від виконання договору без відшкодування шкоди туроператору (турагенту) або внести зміни до договору, змінивши ціну туристичного обслуговування. Туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, якщо це відбулося з вини туриста. Права і обов`язки, відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором, укладеним між ними, а також цим Законом. Згідно ст. 295 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) комерційне посередництво (агентська діяльність) є підприємницькою діяльністю, що полягає в наданні комерційним агентом послуг суб`єктам господарювання при здійсненні ними господарської діяльності шляхом посередництва від імені, в інтересах, під контролем і за рахунок суб`єкта, якого він представляє. Комерційним агентом може бути суб`єкт господарювання (громадянин або юридична особа), який за повноваженням, основаним на агентському договорі, здійснює комерційне посередництво. Відповідно до ст. 297 ГК України за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов`язується надати послуги другій стороні (суб`єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб`єкта і за його рахунок. Положеннями ст. 298 ГК України визначено, що комерційний агент повідомляє суб`єкта, якого він представляє, про кожний випадок його посередництва в укладенні угод та про кожну укладену ним в інтересах цього суб`єкта угоду. Угода, укладена від імені суб`єкта, якого представляє комерційний агент, без повноваження на її укладення або з перевищенням наданого йому повноваження, вважається схваленою цим суб`єктом за умови, якщо він не відхилить перед третьою особою дії комерційного агента. Наступне схвалення угоди суб`єктом, якого представляє агент, робить угоду дійсною з дня її укладення. Таким чином, правовідносини з надання туристичних послуг виникають безпосередньо між замовником (туристом) і виконавцем (туроператором) незалежно від того, чи укладався такий договір безпосередньо з туроператором або через посередників. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі№ 569/16256/19 (провадження № 61-9034св20) та від 30 серпня 2021 року у справа № 559/1604/18 (провадження № 61-782св20), які згідно положення ч.4 ст.263 ЦПК України суд застосовує до спірних правовідносин. Субагентской договір - це угода, згідно з яким одна сторона (Субагент) зобов`язується надати послуги другій стороні (тобто агенту, який представляє інтереси третьої особи - принципала) щодо укладення договорів або сприяння в укладанні договорів від імені та за рахунок принципала. Відповідно, агентський договір належить до посередницьких договорів на надання послуг. Суть агентського договору полягає в тому, що діяльність, яку здійснює агент за дорученням і в інтересах принципала, породжує майнові наслідки для принципала, а не для агента. Згідно ст. 243 ЦК України, комерційним представником є особа, яка постійно та самостійно виступає представником підприємців при укладенні ними договорів у сфері підприємницької діяльності. Відповідно до ст. 901 ЦК, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про туризм» суб`єкти туристичної діяльності зобов`язані надавати туристичні послуги в обсягах та в терміни, обумовлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Частина 1 ст. 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч.1 ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з приписами ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Норми законодавства не містять положень про термін та порядок повернення сплачених туристом грошових коштів за замовлений турпродукт у разі відмови від виконання цього Договору Туроператором. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Згідно ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору. Відповідно до ч. 1 ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Відповідно до ч. 7 ст. 20 Закону України «Про туризм» кожна із сторін договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі може вимагати внесення змін до цього договору або його розірвання у зв`язку із зміною істотних умов договору та обставин, якими вони керувалися під час укладення договору, зокрема у разі: 1) погіршення умов туристичної подорожі, зміни її строків; 2) непередбаченого підвищення тарифів на транспортні послуги; 3) запровадження нових або підвищення діючих ставок податків і зборів, інших обов`язкових платежів; 4) істотної зміни курсу гривні до іноземної валюти, в якій виражена ціна туристичного продукту; 5) домовленості сторін. Суд вважає неприйнятними заперечення представника відповідача про відсутність обов`язку повернення коштів, які надійшли від ТОВ «Мережа туристичних фірм «Поїхали з нами» («Агенція туризму «Поїхали з нами») в сумі 3711,50 грн, а не від позивача та відсутності укладеного договору із ФОП [PERSON] на представницькі послуги. Враховуючи, що ФОП [PERSON] укладала договір на туристичне обслуговування в інтересах ТОВ «Аккорд-Тур», у зв`язку з чим саме туроператор має зобов`язання за договором про туристичне обслуговування, а не ФОП [PERSON] , отже саме відповідачем допущено не виконання умов договору. Судом досліджені надані представником ТОВ «Аккорд-Тур» документи щодо формування туристичного продукту та понесені туроператором фінансові витрати. Разом з тим, зазначені докази не спростовують твердження позивачата факту невиконання відповідачем умов договору в частині повернення коштів за не отриманий туристичний продукт. Враховуючи встановлені судом обставини щодо порушення та невиконання відповідачем умов Договору та норми наведених вище законів, вимоги позивача про розірвання Договору на туристичне обслуговування від 20 листопада 2019 року № К369/191120-1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 903 ЦК України якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Частинами 8 та 9 ст. 20 Закону України «Про туризм» передбачено, що туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, якщо це відбулося з вини туриста. Турист вправі відмовитися від виконання договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі за умови відшкодування туроператору (турагенту) фактично здійснених ним документально підтверджених витрат, пов`язаних із відмовою. Згідно з абз. 8 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про туризм» туристи мають право на відшкодування матеріальних і моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Матеріали справи не містять доказів повернення суми сплачених позивачем грошових коштів на виконання умов Договору. За таких обставин, правомірними є вимоги позивача про стягнення з відповідача сплачених на виконання Договору коштів. Суд приймає до уваги заперечення відповідача, що фактична сума отриманих коштів, з урахуванням утриманої комісії агентом та субагентом, складає 3711,50 грн., що доводиться платжною інструкцією №41088 від 21 листопада 2019 року, то саме даний розмір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Оскільки відповідач не повернув суму оплати за послугу, позивач на підставі ст. 625 ЦК України просить стягнути з нього 3% річних та інфляційні витрати. Починаючи з 01 січня 2022 року, оскільки за умовами п. 3 додаткової угоди від 06 липня 2020 року кошти мали бути повернут до 31 грудня 2021 року. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до проведеного судом розрахунку, в межах заявлених вимог, втрати [PERSON] від інфляції унаслідок неналежного виконання умов договору ТОВ «Аккорд Тур» в частині повернення сплачених коштів в сумі 3711, 50 грн за перод з 01 січня 2022 року по 31 березня 2024 року становлять 1285,75 грн, а три проценти річних - 250,45грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд вважає що дані вимоги не підлягаю задоволенню за їх недоведеністю. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1 ст. 23 ЦК України). Частинами 2, 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом. Пункт 3,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року вказує, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Ні в судовому засіданні, ні в позовній заяві позивачем не зазначено та не надано належні й допустимі докази, які втрати не майнового характеру, тобто моральні страждання вона зазнала через не виконання відповдачем договірних зобов`язань, щодо повернення сплачених коштів за туристичний продукт, який не було надано, тому вимоги [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню за їх недоведення. Щодо стягнення судових витрат Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що при зверненні до суду з позовом позивач звільнена від сплати судового збору, тому підлягає стягненню з відповідача на користь держави пропорційно задоволеним вимогам. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial