Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~Адвокат Сухорукова М.Я. від імені та в інтересах позивача через систему «електронний суд» звернулася до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою в порядку цивільного судочинства, в якій просить стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 30000 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду до повноліття [PERSON] , у подальшому у розмір 15000 грн до повноліття [PERSON] . Вимоги стягнення аліментів у твердій грошовій сумі обґрунтовані невиконанням відповідачем своїх обов`язків щодо утримання неповнолітніх дітей. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено\~суддю Тімченко О.В. У зв`язку із поданням до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивачем додано до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів (ст.ст.43, 177 ЦПК України). Суддя ухвалою від 23 липня 2024 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Заперечень проти такого порядку розгляду справи не поступило. Одночасно клопотання позивача про витребування у відповідача доказу у порядку ч.4 ст.183 ЦПК України повернуто позивачу без розгляду, адже не відповідає вимогам ч.2 ст.84 ЦПК України: не містить вжитих заходів для отриманих цього доказу самостійно, доказів вжиття таких заходів та причини неможливості самостійного отримання такого доказу.\~ Відповідач частково визнає позовні вимоги та погоджується сплачувати аліменти у розмірі по 10000 грн на кожну дитину (загалом 20000 грн), адже позивачем не надано жодних доказів у підтвердження витрат на дітей: кошторису, квитанцій, чеків про покупки, договорів про відвідування гуртків, витрат на школу тощо. Указане викладене у відзиві на позов. Позивач скористався правом подачі відповіді на відзив, а відповідач запереченнями. Надано підтвердження надіслання заяв по суті справи іншим учасникам справи відповідно до вимог цивільного судочинства. Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. \~ \~ \~ \~Вирішуючи цивільно-правовий спір між сторонами, суд дійшов наступного висновку з огляду на таке. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність (п.п.4, 5 ч.3 ст.2 ЦПК України). \~ \~ \~ \~У відповідності до ст.ст.12,\~13,\~81 ЦПК України\~суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися нам припущеннях. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність (п.п.4, 5 ч.3 ст.2 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Згідно із ст.ст.12, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. При застосуванні норм права суд ураховує сформовану позицію Верховного Суду у справі № 607/16163/19 (постанова від 27 січня 2021 року), за якою обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них, як на підставу своїх вимог та заперечень. Сторони, які перебувають у шлюбі, є батьками малолітніх дочок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про шлюб та народження. Відповідно до ст.51\~Конституції України та ст.180\~СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Виходячи з положень ст.ст.141,181,182 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд ураховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного зобов`язані розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як регламентовано ч.2 ст.150 СК України, батьки піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Указане кореспондується із вимогами ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», якою передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Наведені положення закону дають підстави для висновку, що аліменти - платіж, спрямований саме на утримання дитини, який повинен бути достатнім для цього, разом з тим, він повинен бути співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання, яке є в обох із батьків, і має бути рівним, та покликаний захистити інтереси дитини в коштах у розмірі, необхідному для її життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який мала дитина до виникнення спору про стягнення аліментів та їх розмір, і який необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, її гармонійного розвитку, з врахуванням визначеного законом розміру прожиткового мінімуму на дитини, її потреб, зважаючи на обов`язок обох батьків брати участь в матеріальному утриманні дитини. Як виснував Верховний Суд у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 711/8561/16-ц, за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Позивачем у підтвердження позовних вимог надано письмові докази, що сторони мають статус фізичних осіб-підприємців, а за відповідачем також зареєстровані транспортні засоби: «Ямаха» 2017 року випуску та «Рено» 2020 року випуску; дані щодо наявності у відповідача нерухомого майна відсутні. Указане підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, витягами з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно). Ураховуючи доводи позову та надані докази у підтвердження викладених обставин, однозначну необхідність у витратах на гармонійний розвиток дітей, рівність батьків у їх матеріальному утриманні та виходячи із засад справедливості, добросовісності і розумності сімейного законодавства (ч.9 ст.7 СК України), позицію відповідача, який погоджується на розмір аліментів у розмірі 10000 грн на кожну дитину з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача на утримання дітей у розмірі 20000,00 грн щомісячно (по 10000 грн на кожну дитину). Голослівним є твердження позивача про понесення витрат на кожну дитину у розмірі 30000 грн щомісячно (по 15000 грн на кожного з батьків), адже обов`язок по утриманні дітей лежить на обох батьках порівну. Досліджуючи клопотання представника позивача про витребування у Головного управління ДПС у Львівській області довідки про доходи відповідача, суд зважає на таке. Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік»\~прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить у розмірі 3196 грн. Зважаючи, що розмір аліментів по 10000 грн на кожну дитину, у загальному 20000 грн, що визнається відповідачем, у 3 рази перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, позивачем не надано жодних доказів здійснення будь-яких витрат на дітей та не заявлено про їх витребування, а тому позивачем, яка користується професійною правничою допомогою адвоката, не доведено необхідності витребування відомостей щодо доходів відповідача, що зумовлює відхилення такого. Наявність клопотання не є безумовною підставою для обов`язкового його задоволення. \~ \~ \~ \~Зважаючи на встановлені фактичні обставини справи та правове регулювання, позов про стягнення аліментів підлягає частковому задоволенню. Відомості та докази, які б спростовували даний висновок суду та беззастережно доводили протилежне, відсутні. Суд роз`яснює, що за приписами\~ст.192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до вимог ч.1\~ст.191 СК України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 16 липня 2024 року та в порядку ч.1\~ст.430 ЦПК України\~допускається негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Розмір аліментів у твердій грошовій сумі щорічно підлягає індексації відповідно до закону (ч.2 ст.184 СК України). Суд вирішує питання розподілу судових витрат з дотриманням положень\~ст.141 ЦПК України. Оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору відповідно до\~ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому за приписами\~ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір.

Outcome: dismissed