Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-09 00:00:00

12.06.2024 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 06.10.2018 року. Від спільного подружнього життя народилася дитина: син [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Вказує, що через постійні конфлікти і суперечки спільне життя з відповідачем стало неможливим та нестерпним. Кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. На даний час у них взагалі відсутнє взаєморозуміння та повага і збереження шлюбу є неможливим, оскільки він має формальний характер. Сім`я фактично розпалася, примирення неможливо. Просить розірвати шлюб і після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2024 року, цивільну справу передано на розгляд головуючому судді Н.В. Шептицькій (ас 12). 13.06.2024 року з ЄДДР встановлено місце реєстрації сторін (ас 13,14), оскільки це має значення для вірного визначення територіальної підсудності даної категорії справ, згідно частини 1 статті 27, частини 2 статті 28 ЦПК України. Ухвалою головуючого судді від 14.06.2024 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, розгляд справи призначено на 10.07.2024 року (ас 15-16), який ухвалою суду від 10.07.2024 року було відкладено на 23.07.2024 року і постановлено розгляд справи проводити з викликом сторін (ас 23-24). Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 23.07.2024 року розгляд відкладено на 10.09.2024 року (ас 34-35). Позивач, яка вчасно і належним чином повідомлена про день, час і місце розгляду справи (ас 43, 44), в судове засідання не з`явилася, але 10.09.2024 року подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує ( ас 45). Відповідач про день, час і місце розгляду справи вчасно і належним чином повідомлений в порядку п. 3 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Суд ухвалив: проводити заочний розгляд справи у відсутності учасників справи, згідно частини 1 статті 223, частини 1 статті 279 ЦПК України, на підставі статті 280 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частин 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без виклику учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Датою прийняття рішення у цій справі є 10.09.2024 року - дата складення повного судового рішення. Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд установив таке. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 06 жовтня 2018 року Рожищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 94. Після одруження позивачу присвоєно прізвище\~« [PERSON] » ( ас 9). Від спільного подружнього життя у сторін народилась дитина: син [PERSON] , [INFO] , який, згідно позовної заяви, на даний час проживає з позивачем (ас 8, 10). Зі змісту\~позовної заяви\~встановлено,\~що через постійні конфлікти і суперечки спільне життя сторін стало неможливим та нестерпним. Кожен із подружжя має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Сім`я розпалася, примирення між сторонами неможливе. За таких обставин, наведене свідчить про формальний характер шлюбу сторін. Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту частини 3 та частини 4 статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 10 постанови Пленуму\~Верховного\~Суду\~від\~21.12.2007\~року\~№\~11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім`ї, та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, та з врахуванням вимог статтей 24, 55, 56 СК України, суд доходить висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, оскільки суд вважає, що подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Згідно вимог статті 113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, прохання позивача про залишення прізвища « [PERSON] » після розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Відповідно до вимог частини 2 статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Пунктом 2 частини 3\~статті 115 СК України\~передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до статті 141\~ЦПК\~України судові витрати, понесені позивачем при сплаті судового збору, слід стягнути на її користь з відповідача.

Outcome: approved