Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~До суду через систему «Електронний суд» звернувся представник позивача - адвокат Руденко К.В. з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №210901-23809-3 від 01.09.2021 р. станом на 17.08.2023 року у розмірі 21060, 00 грн., яка складається з: 6000,00 грн. заборгованість за кредитом; 3060,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.1.2. Кредитного договору за ставкою 1,7 % за кожен день користування кредитом за період з 01.09.2021 року по 01.10.2021 року (включно); 12000,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. Кредитного договору за ставкою 4% від суми несвоєчасного повернутого Кредиту (грошових коштів) за кожен день прострочення за період з 02.10.2021 року по 20.11.2021 року (включно) відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, також судові витрати у розмірі 2684,00 грн. та 9000 грн. витрат на правову допомогу. \~ \~ \~ \~Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № 210901-23809-3 від 01.09.2021 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Ріальто» (торгова марка «MONETKA») та [PERSON] , відповідач отримав кредит у розмірі 6000,00 грн. строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ КБ «Приватбанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,7 % від суми кредиту за кожен день користування та 4% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. \~ \~ \~ \~Кредитний договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». \~ \~ \~ \~Одноразовий ідентифікатор 745233 направлявся відповідачу 01.09.2021 року о 18:16:25 год. шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер [NUMBER] , який вказувався при реєстрації. \~ \~ \~ \~Окрім того, кредитодавець та позичальник визначили у Кредитному договорі розмір процентної ставки яка сплачується позичальником за прострочення виконання грошового зобов`язання, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України. \~ \~ \~ \~У зв`язку з вищевикладеним позивач і був вимушений звернутися до суду з даними позовними вимогами. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 08.11.2023 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено проведення засідання. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 02.04.2024 року клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» - Руденка К.В. про витребування доказів задоволено. \~ \~ \~ \~Сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. \~ \~ \~ \~Від представника позивача в матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення рішення не заперечував. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився, до цього в судовому засідання яке було проведено 16.09.2024 року надав пояснення, а саме частково не заперечував проти позовних вимог, заперечував в частині стягнення процентів та витрат на правничу допомогу. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно\~статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1\~ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Судом встановлено, що відповідно до умов договору № 210901-23809-3 від 01 вересня 2021 року, укладеного\~між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» (торгова марка «MONETKA) та [PERSON] , відповідач отримав кредит в розмірі\~6 000 гривень, строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ КБ «Приватбанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,7% від суми кредиту за кожен день користування та\~в розмірі 4% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. \~ \~ \~ \~Кредитний договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 1.1. договору № 210901-23809-3 від 01 вересня 2021 року, Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» надає позичальникові\~ [PERSON] грошові кошти в розмірі 6 000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом не пізніше строку, визначеного в пункті 1.3. цього Договору. Кредит надається не на споживчі цілі. Згідно п.п. 1.2, 1.3 договору № 210901-23809-3 від 01 вересня 2021 року, сторони погодили наступну процентну ставку за користування кредитом:\~1,7% від суми кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 620,50%) користування кредитом в межах строку надання кредиту. Строк надання кредиту та строк договору № 210901-23809-3 від 01 вересня 2021 року становить 30 днів, але, в будь-якому випадку строк користування грошовими коштами, наданими в кредит не може становити менше 3 (трьох) календарних днів. Строк надання кредиту може бути подовжений в порядку та на умовах, визначених цим договором (п. 1.3. договору № 210901-23809-3 від 01 вересня 2021 року). Пунктом 2.4.1 договору № 210901-23809-3 від 01 вересня 2021 року визначено, що позичальник зобов`язаний у встановлений цим договором строк повернути кредит та сплатити проценти за його користування. У випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених п. 1.3. договору №210901-23809-3 від 01 вересня 2021 року, [PERSON] сплачує ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою 4,0% від суми несвоєчасного повернення кредиту за кожний день користування (річна процентна ставка становить 1460,00 %) кредитом понад строк, зазначений в п. 1.3\~цього договору (п. 3.3. договору № 210901-23809-3 від 01 вересня 2021 року). Внаслідок неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань, заборгованість останнього за кредитним договором № 210901-23809-3 від 01 вересня 2021 року становить станом на 17.08.2023 року у розмірі 21060, 00 грн., яка складається з: 6000,00 грн. заборгованість за кредитом; 3060,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.1.2. Кредитного договору за ставкою 1,7 % за кожен день користування кредитом за період з 01.09.2021 року по 01.10.2021 року (включно); 12000,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. Кредитного договору за ставкою 4% від суми несвоєчасного повернутого Кредиту (грошових коштів) за кожен день прострочення за період з 02.10.2021 року по 20.11.2021 року (включно) відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до п.1) ч.2\~ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори. За правилом\~ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно ч. 1\~ст. 626 ЦК України, підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно умов договору № 210901-23809-3 від 01 вересня 2021 року, ТОВ «ФК «Ріальто» зобов`язується надати кредит в розмірі та на умовах, встановлених цим договором, в [PERSON] зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених цим договором. ТОВ «ФК «Ріальто» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі 6 000 гривень. Однак, відповідач зобов`язань за договором № 210901-23809-3 від 01 вересня 2021 року не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 21060, 00 гривень, яку відповідачем до цього часу не погашено. З листа АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] емітовано картку № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ) Номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] в період з 01.09.2021 по 06.09.2021 та який знаходиться в анкетних даних [PERSON] РНОКПП [NUMBER] : [NUMBER] . Також з виписки по рахунку [PERSON] вбачається, що йому 01.09.2021 року було зараховано 6000,00 грн. Згідно\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію»\~(далі - Закон). Згідно із п. 6 ч. 1\~ст.3 Закону\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Відповідно до ч. 3\~ст. 11 Закону\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Згідно із ч. 6\~ст.11 Закону\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8\~ст. 11 Закону\~у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону\~визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З наведених обставин справи вбачається, що між сторонами у справі 01 вересня 2021 року в електронній формі був укладений кредитний договір. Обставини укладення договору та отримання кредитних коштів відповідачем підтверджуються матеріалами справи. Відповідно до ч.1\~ст.509 ЦК України, зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Згідно\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно\~ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання,\~воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно\~ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до умов договору. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання». Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 611 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ч.1\~статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1\~ст. 530 ЦК України). Відповідно до вимог ч.2 ст.1050\~та ч.2 ст.1054 ЦК України\~у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Відповідачем не виконано зобов`язань, визначених умовами договору № 210901-23809-3 від 01 вересня 2021 року, порушено умови щодо строків\~повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). Доказів погашення відповідачем заборгованості за договором № 210901-23809-3 від 01 вересня 2021 року матеріали справи не містять і відповідачем суду не надано. Згідно ч. 1\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач не згоден з нарахованими йому процентами, проте з умовами кредитного договору він був ознайомлений та договір був ним підписаний за допомогою електронного цифрового підпису. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п.1) ч.3\~ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; Відповідно до\~статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~(далі - Закон), гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно ч.1\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.2\~ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами Згідно ч.3\~ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.4\~ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц: «На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому\~законом\~порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.). Саме наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.» На підтвердження розміру фактично понесених витрат на правову допомогу представником позивача надано суду наступні документи: - копію договору про надання юридичних послуг від 02 червня 2022 року № 02/06/2022; - копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2412; - копію довіреності ТОВ «ФК «Ріальто» на ім`я адвоката Руденка К.В., - копію акта приймання-передачі наданих послуг № 62/1 до договору від 02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02 червня 2022 від 29 березня 2023 року, - копію платіжної інструкції № 380 від 12 квітня 2023 року. Згідно правового висновку Верховного Суду в постанові від 19 квітня 2023 року у справі №760/10847/20-ц, «для визначення розміру витрат на правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. (пункт 1 частини другої статті\~137, частина восьма статті\~141 ЦПК України). Саме такою є правова позиція Верховного Суду, висловлена Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22). Зазначена правова позиція є незмінною, вона безпосередньо передбачена положеннями пункту 1 частини другої статті\~137, частини восьмої статті\~141 ЦПК України». Відповідач в судовому засідання заперечував проти стягнення з нього витрат на правничу допомогу у розмірі 9000 грн. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Таким чином, суд вважає, що витрати в розмірі 9 000 грн. не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також суперечить принципу розподілу таких витрат, оскільки в матеріалах справи відсутній детальний опис виконаних робіт, з матеріалів справи слідує відсутність співмірності з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та їх необхідністю. Однак, беручі до уваги, що рішенням суду позов задоволено, чим відновлено порушене право позивача, що дає суду зазначити про здійснення адвокатом належного захисту в суді, але з урахуванням принципу співмірності затрат на правничу допомогу, необхідно зменшити розмір стягнень з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу до суми 3\~000,00 грн, яка відповідає розумному розміру. У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2\~684,00 грн., відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~покладаються на відповідача. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст.\~12,\~13,\~76 - 81,\~83,\~89,\~95,\~133,\~137,\~141,\~265,\~ 352,\~354 ЦПК України, суд

Outcome: approved