Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 04.03.1989 між сторонами зареєстрований шлюб. У даному шлюбі народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які на даний час є повнолітніми. Позивач вказала, що сімейне життя сторін поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами. Кожен із сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, вже тривалий час сторони проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Позивач не бажає продовжувати шлюбні відносини з відповідачем, а перебування у такому шлюбі суперечить інтересам позивача та принципу добровільності шлюбу. Щодо примирення позивач заперечує через тривале роздільне проживання та відсутність діалогу між сторонами. За таких підстав позивач просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 04.03.1989 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що складений актовий запис № 275. 21.08.2024 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначене судове засідання на 17.09.2024, наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. У судове засідання 17.09.2024 позивач [PERSON] та її представник адвокат Білецький Н.Т., належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, не з`явились. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його та позивача участі, позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю. У судове засідання 17.09.2024 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього засідання, не з`явився без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Заяви чи клопотання на день розгляду справи від відповідача до суду не надходили. Ураховуючи наявність усіх умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд установив, що 04.03.1989 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції складений актовий запис № 275. Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON] . Указане підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). У даному шлюбі неповнолітніх дітей немає. Разом з тим правом подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу подружжя не скористалось. Стаття 24 СК України визначає засади добровільності шлюбу. Так, відповідно до ч. 1 даної норми закону шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналогічний принцип добровільності шлюбу закріплений і в ст. 51 Конституції України. При цьому згідно з ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, зокрема і шляхом пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Стаття 112\~СК України\~визначає,\~що суд\~з`ясовує\~фактичні взаємини\~подружжя,\~дійсні причини\~позову про\~розірвання шлюбу,\~бере до\~уваги наявність\~малолітньої дитини,\~дитини з\~інвалідністю та\~інші обставини\~життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, як на підставу позовних вимог про розірвання шлюбу, позивач послалась на те, що сімейне життя сторін поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами. Кожен із сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, вже тривалий час сторони проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Позивач не бажає продовжувати шлюбні відносини з відповідачем, а перебування у такому шлюбі суперечить інтересам позивача та принципу добровільності шлюбу. Щодо примирення позивач заперечує через тривале роздільне проживання та відсутність діалогу між сторонами. Відповідач докази на спростування указаних обставин суду не надав. Відтак, ураховуючи фактичні взаємини сторін як подружжя, причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя сторін, суд має усі підстави вважати, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам сторін. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатила судовий збір у сумі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № ПН608 від 19.08.2024 (а.с. 4). Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved