Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним [PERSON] , вобґрунтування якого зазначає, що будинок за адресою [ADDRESS] було поділено по 1 /2 частині між її матір`ю та рідним батьком [PERSON] за рішенням народного суду Інгулецького району від 30.09.1966. В подальшому батько продав належну йому частку будинку [PERSON] , після смерті якого власником частки будинку стала [PERSON] [INFO] померла її мати, заповіту не залишила. Позивач прийняла спадщину вступивши в управління та володіння майном. Також спадщину прийняв чоловік померлої та вітчим позивача - [PERSON] , який 19.04.2004 звернувся до нотаріальної контори, проте свідоцтво про право на спадщину не отримав. [INFO] він помер. В належній матері частині будинку було проведено реконструкцію, в результаті якої збільшилась загальна площа та зменшилась житлова площа. Окрім будинку у власності матері перебували господарські споруди: літня кухня, гараж, сарай, вбиральня. Вказує, що вона є єдиною спадкоємицею за законом на спадкове майно - 2/3 частини будинку «А-1», квартира [ADDRESS] після смерті матері, оскільки інший спадкоємець помер. Нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з причин пропуску строку для прийняття спадщини. Просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на 2/3 частини будинку «А-1», квартира [ADDRESS] , В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Від представника позивача - адвоката Скубенко В.Ф. надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Від представника відповідача надійшов відзив на позов, просять в задоволенні позову відмовити, оскільки належних доказів фактичного вступу позивача у володіння спадковим майном не надано. Незрозумілою є позиція позивача, щодо прийняття спадщини після смерті вітчима, оскільки позивач зверталась до нотаріуса лише з приводу спадщини померлої матері. Із відмови нотаріуса видно, що перешкодою позивачу в оформленні спадщини після смерті матері є пропуск строку для прийняття спадщини. Також представником відповідача подано клопотання про розгляд справи без участі представника виконкому з урахуванням заперечень викладених у відзиві. Представником позивача подано відповідь на відзив, позицію відповідача вважає необґрунтованою. Стосовно прийняття спадщини після [PERSON] зазначає, що інформація про те, що останній є власником спірного домоволодіння відсутня. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, будь-яких клопотань та заяв до суду не направила, пояснень щодо позову не надала. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 жовтня 2023 року відкрито провадження у даній справі, розгляд якої призначено у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 22 листопада 2023 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про витебування доказів по справі. На підставі ухвали суду від 28 лютого 2024 року витребувані докази у справі за клопотанням представника позивача. Ухвалою суду від 27 березня 2024 року залучено у якості третьої особи - [PERSON] , витребувані докази. Ухвалою суду від 21 травня 2024 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про проведення повторного обстеження домоволодіння. 30 липня 2024 року представником позивача - адвокатом Скубенко В.Ф. подана уточнена позовна заява. Ухвалою суду від 01 серпня 2024 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Дослідив письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини. На підставі ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , її батьками в свідоцтві про народження вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.11), [PERSON] після укладення шлюбу із [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.12). 28 липня 2006 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] (а.с.13). Із копії Реєстраційного посвідчення Криворізького бюро технічної інвентаризації, виданого 22.08.1966 року видно, що ціле домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на праві особистої власності на підставі договору на право побудови будинку і безстрокового користування земельною ділянкою.,який посвідчено в ІІІ нотаріальній конторі м. Кривий Ріг 13.05.1960 і акта готовності будинку, затвердженого виконкомом райради Інгулецького району м. Кривий Ріг 10.08.1966. Домоволодіння в цілому складається із одного житлового будинку розмірами 10,0 х 8,00 м.кв. (а.с.34). На підставі рішення Народного суду Інгулецького району м. Кривого Рогу від 30 вересня 1966 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Здійснено поділ житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а саме виділено [PERSON] на праві особистої власності 1/2 частину вказаного домоволодіння, що складається із кімнати, позначеної на схематичному платі під літерою І-3, площею 22,70 м.кв., кімнати І-4 площею 13,60 м.кв., веранди І-2 площею 9,50 м.кв. Виділено [PERSON] на праві особистої власності 1/2 частину вказаного домоволодіння, що складається із кімнати, позначеної на схематичному платі під літерою І-5, площею 9,30 м.кв., кімнати І-6 площею 9,40 м.кв., кімнати І-7, площею 2,90 м.кв., кімнати І-8 площею 2,10 м.кв., кімнати І-9 площею 1,90 м.кв., кімнати І-10, площею 1,30 м.кв., кімнати І-І площею 6,40 м.кв. Рішення набрало законної сили 11.10.1966 (а.с.5,67). Із акту від 11 січня 1974 року, видно, що техніком -інвентаризатором здійснено огляд домоволодіння, що належить [PERSON] і [PERSON] на підставі рішення суду від 30.09.1966, для встановлення ідеальних часток домоволодіння кожного із співвласників. Визначено, що [PERSON] належить 1/3 частина, [PERSON] - 2/3 частини домоволодіння (а.с.102-104). Як видно із архівної довідки від 30.04.2014 №158 та Рішення Криворізької міської ради від 22.06.2016 №634, у зв`язку із впорядкуванням назв [ADDRESS] , а в подальшому на вул. Скалевата (а.с.14-17). 25 листопада 1970 року зареєстровано шлюб між [PERSON] і [PERSON] , прізвище дружини після укладення шлюбу - [PERSON] (а.с.6,7, 63). [INFO] [PERSON] померла (а.с.4, 60). Після її смерті 19.04.2004 заведена спадкова справа, що видно із витягу із Спадкового реєстру (а.с.32). Довідкою голови вуличного комітету від 27.06.2014 підтверджується, що на момент смерті [PERSON] з останньою був зареєстрований її чоловік [PERSON] (а.с.33). Як видно із матеріалів спадкової справи №226/2004 від 19.04.2004 [PERSON] померлої [INFO] , [INFO] її чоловік [PERSON] звернувся до П`ятої криворізької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дружини, яка мешкала по [ADDRESS] . Заявник в заяві зазначив, що йому роз`яснено, що на видачі свідоцтва про право власності на 1/2 частку домоволодіння, автомобіля, грошових внесків, акцій не претендує, так як вони були особистою власністю померлої (а.с.59). Заведена спадкова справа (а.с.62). В Єдиному реєстрі відомості про складені останньою заповіти - відсутні (а.с.61). [INFO] помер [PERSON] (а.с.8). Свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] ще не видавались, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, що видно із листа завідувача П`ятої криворізької державної нотаріальної контори від 19.04.2024 (а.с.110). В листі КП «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» ДОР від 25.03.2024, наданого на виконання ухвали суду, зазначено, що згідно архівної справи на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , станом на 31.12.2012 зареєстровано право власності в КП «Криворізьке РБТІ» ДОР на ім`я: [PERSON] - 1/3 частка домоволодіння на підставі свідоцтва про право власності за законом, виданого 14.03.1984; [PERSON] - 2/3 частки домоволодіння на підставі рішення Народного суду Інгулецького району м. Кривого Рогу від 30.09.1966 та акту ідеальних часток від 11.01.1974 (а.с.109). До складу 2/3 частин домоволодіння, власником якої є [PERSON] , входить квартира [ADDRESS] (а.с.112 -114). Із технічного паспорту спірного домоволодіння, виготовленого КП «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» ДОР 29.05.2024 видно, що житловий будинок загальною площею 100,8 кв.м., житловою площею 66,4 кв.м.. У власності [PERSON] знаходиться 2/3 частки (за правовстановлюючим документом -1/2 частка) від житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Згідно акту ідеальних часток від 11.01.1974, в якому зазначено, що частка [PERSON] складає 2/3 частини домоволодіння - правовстановлюючі документи не замінені. Реконструкція житлового будинку «А-1» та будівництво літньої кухні «В», гаража «Д», сараю «Е», вбиральні «И» здійснено до 05.08.1992. За рахунок реконструкції, загальна площа по квартирі №1 змінилась з 54,3 м.2 на 62,8 м.2, житлова площа з 45,8 м.2 на 36,3 м.2 (а.с.127-133). В Державних реєстрах речових прав, прав власності на нерухоме майно відсутні відомості щодо домоволодіння за адресою: [ADDRESS] (а.с.76). Із акту при прийняття спадщини від 05.10.2023, складеного квартальним, видно, що [PERSON] прийняла спадкове майно, будинок за адресою: [ADDRESS] шляхом проживання в ньому, сплати комунальних платежів, проведення ремонту будинку тощо. Вказані обставини підтверджені підписами мешканців сусідніх будинків (а.с.9). Постановою державного нотаріуса Пятої криворізької державної нотаріальної контори від 25.04.2014 відмовлено позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , оскільки заявниця пропустила передбачений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини (а.с.31). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають із підстав набуття права власності та права на спадкування. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Статтею 524 ЦК УРСР (чинною на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч.1 ст.529 ЦК Української РСР). Нормою статті 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Постановою Верховного Суду від 11.09.2020 у справі № 348/618/15-ц визначено, що згідно з частиною першою, другою статті 549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дій повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом статті 553 ЦК УРСР вважається, що відмовився від спадини також той спадкоємець, який не вчинив жодної дії, що свідчать про відмову від прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Відповідно до пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14.06.1994 № 18/5, (що діяла на час відкриття спадщини спадкодавця [PERSON] ) виникнення спірних правовідносин свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняв спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 Цивільного кодексу). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. У постанові Верховного Суду від 25.03.2020 у справі №305/235/17 зазначено, що фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Так, актом про прийняття спадщини від 05.10.2023 підтверджується фактичне володіння [PERSON] спадковим майном - будинком по [ADDRESS] , шляхом проживання в ньому, сплати комунальних послуг, проведення ремонту будинку. Доказів на спростування вказаних обставин відповідачем не надано, як і доказів вчинення позивачем будь-якої дії, що свідчить про відмову від прийняття спадщини. Інших спадкоємців майна [PERSON] , померлої [INFO] , не встановлено. Заповітів останньою не складалось. Свідоцтво про право на спадщину після її смерті за законом нікому не видавалось. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності нерозривно пов`язане з особою власника і у разі смерті такої особи, право власності припиняється (п.11 ч. 1 ст.346 ЦК України). Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Позивач є донькою [PERSON] та прийняла спадщину після смерті матері, фактично вступивши у володіння спадковим майном. Згідно з приписами ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Стаття 1297 ЦК України встановлює обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Встановлено, що позивач виконала встановлений обов`язок та звернулась до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом приписів ст.16 ЦК України захист цивільних прав шляхом визнання права власності здійснює суд. Одним зі способів захисту цивільних прав, згідно із п. 1 ч. 2 ст.16 ЦК України, є визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до роз`яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Встановлено, що нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері через пропуск строку встановленого для прийняття спадщини. При цьому, нотаріусом не зазначено, що нею перевірялись правовстановлюючі документи на спірне спадкове домоволодіння. За заявою [PERSON] про прийняття спадщини після померлої дружини, свідоцтва про право на спадщину не видавались. При цьому, з досліджених судом матеріалів справи, видно, що за рішенням суду від 30.09.1966 [PERSON] (на той час призвище [PERSON]) було виділено 1/2 частину домоволодіння по [ADDRESS] . Однак в КП «Криворізьке РБТІ» ДОР за нею зареєстровано 2/3 частки домоволодіння на підставі рішення Народного суду Інгулецького району м. Кривого Рогу від 30.09.1966 та акту ідеальних часток від 11.01.1974. Отже є невизначеність складу спадкового майна, що може стати перешкодою в отриманні позивачкою свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане нерухоме майно. Право власності позивача на спадкове майно, після смерті матері, не визнається також відповідачем у справі. Виходячи з вищенаведеного, оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, зважаючи на відсутність інших спадкоємців, що виключає порушення прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд дійшов висновку, що право власності позивача на спадкове майно підлягає судовому захисту та наявні підстави для задоволення позову. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати по сплаті судового збору при подачі позовної заяви до суду, а тому понесені нею судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved