Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

У квітні 2024 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) звернулося до суду м. Одеси із зазначеним позовом до [PERSON] , посилаючись на те, що 24 січня 2021 року о 11 год. 20 хв. на 540 км автодороги «Київ-Чоп», водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Volkswagen», номерний знак [NUMBER] , був неуважний, не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням, чим порушив вимоги п.п. 2.3 Б, 12.1 ПДР України, та здійснив наїзд на відбійник, внаслідок чого автомобіль і відбійник отримали механічні пошкодження. Вина відповідача підтверджується постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 січня 2021 року по справі № 450/296/21. В результаті вказаного ДТП був пошкоджений відбійник, внаслідок чого, власник відбійника Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Ве Санаї Анонім Ширкеті зазнав матеріальної шкоди. Вартість пошкодженого відбійника склала 35368,00 грн. Зазначив, що на дату скоєння ДТП відповідач в порушення п. 21.1. ст. 21 Закону України №1961-ІV не мав чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та не повідомив про його наявність правоохоронні органи, потерпілого та МТСБУ. Заподіяна ним шкода, спричинена внаслідок ДТП, не була відшкодована потерпілій особі, у зв`язку із чим потерпіла сторона, а саме [PERSON] з метою отримання відшкодування, 21 липня 2021 року звернувся до МТСБУ з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування. У зв`язку із настанням події, передбаченої ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 15 вересня 2021 року МТСБУ на підставі заяви [PERSON] про виплату страхового відшкодування від 21 липня 2021року, прийняло рішення здійснити виплату відшкодування шкоди на користь потерпілої особи в сумі 35368,00 грн. 15 вересня 2021 року на підставі наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих №3.1/6363 від 15 вересня 2021 року МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування потерпілій особі [PERSON] в розмірі 35368,00 грн. Оскільки МТСБУ здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив шкоду, позивач просив суд винести рішення, яким стягнути з [PERSON] , на користь МТСБУ витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування в розмірі 35368,00 грн. та судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Ухвалою суду від 30 квітня 2024 року по справі було відкрито провадження та призначено підготовче провадження (а.с. 37). Ухвалою суду\~від 20\~серпня 2024\~року по справі підготовче провадження було закрито, справа призначена до судового розгляду (а.с. 58). Представник позивача, діюча на підставі довіреності від 21 грудня 2023 року, в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце слухання справи була повідомлена відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, надала заяву про підтримання позовних вимог та просила суд розглянути справу за її відсутністю (а.с. 33, 44-45 ,68, 69). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлявся судом відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 55, 56). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07 липня 1989 року Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України» № 16652/04). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Відомості про розгляд справ (залишення позову без руху, повернення позовної заяви, дані про відкриття провадження та дати призначення справи до розгляду) публікуються на офіційному веб-сайті Малиновського районного суду м. Одеси у відповідності до Рішення ради суддів загальних судів № 12 від 28 лютого 2013 року «Про організацію роботи з інформаційного наповнення і функціонування офіційних веб-сайтів загальних судів на офіційному веб-порталі судової влади України» та відправлено до ЄДРСР. Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування шкоди в порядку регресу підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються розділом третім главою 82 книги п`ятої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються вказані правовідносини. МТСБУ є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах банків, круглу печатку та діє на підставі статуту. МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Судом встановлено, що 24 січня 2021 року о 11 год. 20 хв. на 540 км автодороги «Київ-Чоп», водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Volkswagen» номерний знак [NUMBER] , був неуважний, не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням, чим порушив вимоги п.п. 2.3 Б, 12.1 ПДР України, та здійснив наїзд на відбійник, внаслідок чого автомобіль і відбійник отримали механічні пошкодження. Вина відповідача підтверджується постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 січня 2021 року по справі № 450/296/21 (а.с. 5). Відповідно до ч. ч. 4, 6 ст.\~82\~ЦПК України обставини,\~встановлені рішенням\~суду у\~господарській,\~цивільній або\~адміністративній справі,\~що набрало\~законної сили,\~не доказуються\~при розгляді\~іншої справи,\~у якій\~беруть участь\~ті самі\~особи або\~особа,\~щодо якої\~встановлено ці\~обставини,\~якщо інше\~не встановлено\~законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Встановлено, що на дату скоєння ДТП відповідач в порушення п. 21.1. ст. 21 Закону України №1961-1V не мав чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та не повідомив про його наявність правоохоронні органи, потерпілого та МТСБУ, а також добровільно не відшкодував потерпілій особі, матеріальну шкоду, яка була спричинена останньому в результаті ДТП. Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. В результаті вказаного ДТП був пошкоджений відбійник, який належить на праві власності Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Ве Санаї Анонім Ширкеті, яке є суб`єктом без права юридичної особи, та діяв на підставі Ліцензії АЕ №640712, виданої Держархбудінспекцією України згідно у №47-Л від 09 грудня 2014 року, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (а.с. 26, 26 звор., 27, 28). Внаслідок ДТП, Онур Тааххут Ташимаджилик Іншаат Ве Санаї Анонім Ширкеті зазнав матеріальної шкоди, вартість якої склала 35368,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що на дату скоєння ДТП відповідач в порушення п. 21.1. ст. 21 Закону України №1961-1V не мав чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та не повідомив про його наявність правоохоронні органи, потерпілого та МТСБУ. Встановлено, що заподіяна відповідачем шкода, яка була спричинена внаслідок ДТП, не була відшкодована потерпілій особі, у зв`язку із чим останній, а саме Тааххут Ташимаджилик Іншаат Ве Санаї Анонім Ширкеті з метою отримання відшкодування, 21 липня 2021року звернувся до МТСБУ з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування (а.с6, .7-10). 15 вересня 2021 року у зв`язку із настанням події, передбаченої ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ на підставі заяви [PERSON] про виплату страхового відшкодування від 21 липня 2021року, прийняло рішення здійснити виплату відшкодування шкоди на користь потерпілої особи в сумі 35368,00 грн. (а.с. 31 звор.). Встановлено,\~що 15\~вересня 2021\~року на\~підставі наказу\~про відшкодування\~шкоди з\~фонду захисту\~потерпілих №3.1/6363\~від 15\~вересня 2021\~року МТСБУ\~здійснило виплату\~страхового відшкодування\~потерпілій особі\~Тааххут Ташимаджилик\~Іншаат Ве\~Санаї Анонім\~Ширкеті в\~розмірі 35368,00\~грн.,\~що підтверджується\~платіжним дорученням\~№1104621\~від 15\~вересня 2021\~року (а.с.\~31,\~32). Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 38.2 та п. п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Такі ж положення закріплені у статті 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, та здійснило страхове відшкодування в розмірі 35368,00 грн. потерпілій особі. Як зазначено в постанові Верховного Суду України у справі №6-2188цс16 від 16 листопада 2016 року, згідно зі статтею 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє, зокрема, транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Отже, до позивача, як до страховика, що виплатив страхове відшкодування в межах сплаченої суми в розмірі 35368,00 грн., перейшло право вимоги, яке потерпіла особа, на підставі ст. ст. 1187, 1188 ЦК України, мала би до відповідача. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір у справі складає 3028,00 грн., які повністю сплачені позивачем при зверненні до суду, та підлягають стягнення з відповідача (а.с. 1).

Outcome: approved