Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

21 лютого 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, у якій позивачі просять визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташоване за адресою: [ADDRESS] та зняти їх з реєстрації. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді Косіциній В.В. Ухвалою суду від 13 березня 2024 року провадження у справі відкрито. Встановлено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку загального позовного провадження. Витребувано у Державної прикордонної служби України відомості про перетин відповідачами державного кордону України. Підготовче засідання по справі призначено на 08 квітня 2024 року. 15 березня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла відповідь на від ДПС України на виконання ухвали суду від 15.03.2024 року. У підготовче засідання, призначене на 08 квітня 2024 року учасники справи не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду. Підготовче засідання по справі відкладено на 22 квітня 2024 року та пізніше відкладено на 10 червня 2024 року у зв`язку із відсутністю у суді доступу до мережі інтернет, що підтверджується довідкою. Підготовче засідання по справі, призначене на 10 червня 2024 року не відбулося у зв`язку із оголошенням у місті Одесі та Одеській області сигналу повітряної тривоги. Підготовче засідання відкладено на 20 серпня 2024 року. У підготовче засідання, призначене на 19 серпня 2024 року з`явилася [PERSON] . Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду від 20 серпня 2024 року прийнято рішення про закриття підготовчого засідання по справі та призначення справи до судового розгляду на 12 вересня 2024 року. Повістка відповідачам на 12 вересня 2024 року направлялася за зареєстрованим місцем проживання, проте, відповідно до сервісу перевірки статусу відправлень АТ «УКРПОШТА», відправлення не вручене під час доставки із зазначенням причини: «закінчення встановленого терміну зберігання». Окрім того, задля належного повідомлення про дату, час та місце судового розгляду, судом було створене оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме. 12 вересня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява [PERSON] , у якій заявник просить здійснити розгляд справи за відсутності. Вказує на те, що не заперечує проти постановлення заочного рішення по справі. У судове засідання, призначене на 12 вересня 2024 року учасники справи не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду. Будь яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Враховуючи викладене судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних доказів, датою рішення по справі стане дата виготовлення його тексту. Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Зі змісту особового рахунку № [NUMBER] від 05.11.2002 року вбачається, що на підставі розпорядження Центральної районної адміністрації міста Одеси №1080 від 05.11.2002 року було відкрито особовий рахунок на займану площу за адресою: [ADDRESS] з правом укладення договору оренди. Особовий рахунок було відкрито на [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що свідчить про те, що вони є користувачами зазначеного об`єкта нерухомого майна. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Факт того, що позивачі постійно користуються зазначеним об`єктом нерухомого майна підтверджується копією договору про надання послуг з утримання будинків, споруд, та прибудинкових територій від 01.10.2007 року №19/1, що укладений між КП «ЖКС «ПОРТО-ФРАНКІВСЬКИЙ» та [PERSON] , та відповідно до якого предметом договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у будинку [ADDRESS] . За зазначеною адресою 14 січня 2005 року було зареєстроване місце проживання наступниих осіб: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №К4-225222-ю/л. Відповідно до Акту, складеного мешканцями будинку [ADDRESS] , відповідно до якого [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що зареєстровані за адресою: [ADDRESS] фактично за адресою не проживають з 2014 року по теперішній час. Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Згідно зі статтею 65ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку про те, що право користування жилим приміщенням нарівні з наймачем виникає у тих осіб, які вселилися як члени сім`ї наймача в установленому законом порядку. Згідно зі статтею 9 ЖК Україниніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян. Статтею 71 ЖК України встановлено загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Також жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців, зокрема, у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи. Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 182/6536/13-ц (провадження № 61-23089 св 19) Верховний Суд зазначив, що вичерпного переліку поважних причин відсутності наймача або членів його сім`ї у житловому приміщенні житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням фактичних обставин справи та правил статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів. Факт тимчасової відсутності фізичної особи і пов`язані з цим правові наслідки необхідно відмежовувати від факту постійної відсутності особи у житловому приміщенні у зв`язку з вибуттям наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті (стаття 107 ЖК України). Надані позивачем докази підтверджують факт того, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відсутні у житловому приміщенні у строк, що перевищує шість місяців. Будь-яких доказів того, що існують обставини, за яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: За таких обставин, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги в частині визнання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS] . Щодо зняття [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з реєстрації, як частини позовної вимоги, суд зазначає наступне. Згідно Постанови КМУ «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» від 7 лютого 2022 р. № 265, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі: 1) заяви про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), поданої особою або її законним представником (представником) за формою згідно з додатком 5; 2) рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (у такому випадку адміністративний збір не сплачується); 3) свідоцтва про смерть або відомостей про державну реєстрацію смерті з Державного реєстру актів цивільного стану. У таких випадках датою зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання особи є дата видачі свідоцтва про смерть або дата здійснення актового запису про смерть особи; 4) повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспортного документа померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; 5) заяви власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за формою згідно з додатком 6. Тобто, чинним законодавством чітко передбачено підстави, за умови існування яких здійснюється зняття осіб із місця реєстрації. Як вбачається, однією з таких підстав є рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житлом. Тобто, разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК України). Постанова КЦС ВС від 17.02.2021 у справі № 753/12116/16-ц містить висновки про те, що при визнанні судом осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, юридичним наслідком є зняття таких осіб з реєстраційного обліку за адресою зазначеного житла. Таким чином, під час ухвалення рішення про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, не існує необхідності ще й вирішувати вимогу про зняття з реєстрації. \~ \~ \~ \~Оскільки, суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, у вирішенні вимоги про зняття з реєстрації відсутня необхідність, а тому, суд доходить до висновку про задоволення позовної вимоги у цій частині. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial