Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Позивачка [PERSON] звернулась до Дубенського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого у нас народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2013 року, шлюб між ними було розірвано, неповнолітніх дітей залишено проживати з нею. Після розірвання шлюбу їй відновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 06 вересня 2013 року, з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину, щомісячно, починаючи з 07.08.2013 і до досягнення дітьми повноліття. На даний час донька: [PERSON] , [INFO] , досягла повноліття, відповідно стягнення аліментів на її утримання було припинено. Відповідно до ч.3 ст. 183 Сімейного кодексу України, якщо після досягнення повноліття ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Таким чином, з відповідача на утримання неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку відповідача. Проте, станом на сьогодні, враховуючи соціально-економічні умови проживання, зростання рівня цін як на продукти харчування так і на одяг, взуття, лікарські засоби, засоби гігієни, тощо, аліменти у розмірі 1/6 частини доходу відповідача є недостатніми для належного утримання дитини 15-ти річного віку. Відповідач отримує постійний стабільний дохід, інших утриманців немає. З огляду на це, матеріальний стан платника аліментів змінився в кращу сторону, а тому він має можливість брати участь в утриманні свого сина та сплачувати аліменти у збільшеному розмірі. Її ж матеріальне становище погіршилося, оскільки прожитковий мінімум для дитини зріс, що потребує від неї більших витрат та зусиль для забезпечення дітей, створення належних умов проживання, навчання, відпочинку та погіршує мій матеріальний стан. Аліменти, які стягуються з Відповідача, в умовах збільшення рівня цін, зростання потреб дитини є недостатніми для матеріального утримання їхнього спільного сина та забезпечення його гармонійного розвитку. Тому, вона змушена звертатись до суду з позовом про зміну розміру аліментів, а саме більшення з 1/6 частини усіх доходів відповідача на 1/4 частину від заробітку (доходу) платника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 24.07.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка [PERSON] просить провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, про що зазначила у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 248 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Шлюб між сторонами розірвано рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2013 року, позивачці відновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с. 6). У свідоцтвах про народження дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , сторони зазначені батьками (а.с. 4, 5). Згідно рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 06 вересня 2013 року, з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину, щомісячно, починаючи з 07.08.2013 і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 6). IV. Норми права, які застосував суд. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно до положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.3 ст. 183 Сімейного кодексу України, якщо після досягнення повноліття ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Суд враховує, що [PERSON] , [INFO] , досягла повноліття, відповідно стягнення аліментів на її утримання було припинено. Таким чином, з відповідача на утримання неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку відповідача. Враховуючи зміну розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, зміну матеріального становища сторін, суд вважає, що є підстави для збільшення розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] до 1/4 частину усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду від 15.05.2006 року № 3 про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За таких обставин позивачка у справі про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення судового збору з відповідача. За таких обставин,

Outcome: approved