Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-09 00:00:00

У серпні 2024 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] в особі представника адвоката Тивоненка Данила Руслановича до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 06.08.2024 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. 09.08.2024 від представника позивача надійшла заява на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху. Ухвалою суду від 13.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позовна заява вмотивована тим, що між позивачем та відповідачем 25.11.2023 року укладено шлюб, зареєстрований Ковельським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №509. Спільне життя не склалось, оскільки у позивача та відповідача різні погляди на сімейне життя. З 15 червня 2024 сторони проживають окремо. Подружні стосунки припинено, спільне господарство не ведеться. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, представник позивача в позовній заяві просив проводити розгляд справи без їх участі (а.с. 2). Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, надала суду заяву, відповідно до якої просить проводити розгляд справи за її відсутності, позов визнає (а.с. 42). Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд установив, що 25.11.2023 між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Ковельським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 10/разворот, 30). Сторони подружні стосунки не підтримують, позивач не має наміру на збереження шлюбу, відповідач не здійснює заходів щодо збереження сім`ї. Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка проти задоволення позовних вимог не заперечує, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Згідно із ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду та виходячи зі змісту ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Враховуючи формальне існування шлюбу між сторонами, неможливість продовження подружнього життя, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З урахуванням задоволення позову та визнання позову відповідачем, на підставі ст. 141, 142 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 50 відсотків сплаченого судового збору у розмірі 484,48 грн та повернути з державного бюджету на користь позивача 50 відсотків сплаченого судового збору у розмірі 484,48 грн.

Outcome: approved