Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-12 00:00:00

Позивачка, посилаючись на те, що: -вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 7 листопада 2006 року, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; -протягом останніх років їхній з відповідачем шлюб носить формальний характер, відповідач уже декілька років проживає з співмешканкою; -подальше спільне життя з відповідачем та збереження сім`ї є неможливим та суперечитиме її інтересам та інтересам їхнього сина, тому вважає за доцільне розірвати шлюб між нею та відповідачем, звернулася до суду з позовом та просить: розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву /а.с.18/, згідно якої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, просила розглянути справу в її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце та час слухання справи був повідомлений належним чином /а.с.19-21/, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи в його відсутність від відповідача до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо розглянути в відсутність позивачки та відповідача, без фіксування судового процесу. За згодою позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що з 7 листопада 2006 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про народження дитини /а.с.4,14/. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України: суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. У своєму позові позивачка посилається на те, що: -протягом останніх років їхній з відповідачем шлюб носить формальний характер, відповідач уже декілька років проживає з співмешканкою; -подальше спільне життя з відповідачем та збереження сім`ї є неможливим та суперечитиме її інтересам та інтересам їхнього сина, тому вважає за доцільне розірвати шлюб між нею та відповідачем. Відповідач відзиву на позов до суду не надав, тобто не надав суду ніяких доказів того, що їх з позивачкою спільне життя та збереження шлюбу можливе, а розірвання шлюбу буде суперечити його інтересам, що має істотне значення. З огляду на встановлене суд дійшов висновку, що ніяких підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, оскільки шлюб існує формально, не виконує свого прямого призначення, у відповідача фактично склалася інша сім`я, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Суд вважає, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки. Спору про місце проживання неповнолітної дитини та про спільно нажите майно сторони не заявляють. Згідно квитанції /а.с.9/ - позивачка при зверненні до суду сплатила документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1211грн.20коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved