Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

[PERSON] подала до суду зазначений позов. Позов мотивувала тим, що є донькою відповідача. На даний час навчається на 4 курсі Комунального закладу вищої освіти Київської обласної ради «Академія мистецтв імені Павла Чубинського» на денній формі навчання за освітньо-професійним рівнем «Фаховий молодший бакалавр», тому немає можливості працевлаштуватися. Кожного семестру для навчання їй доводиться купувати допоміжні матеріали, крім того, враховуючи, що періодично навчання проходить у дистанційній формі вона змушена оплачувати послуги телекомунікаційного зв`язку. Батько добровільно їй матеріальної допомоги не надає, вона перебуває на утриманні матері. Зазначила, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 199 Сімейного кодексу України (далі СК України) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідач є військовослужбовцем, отримує заробітну плату, а тому має можливість утримувати доньку, яка навчається. На підставі викладеного просила суд: 1.Стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), до досягнення донькою двадцяти трьох років за умови продовження навчання. 2.Розгляд справи проводити без її участі. 3.У разі неявки відповідача до суду не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 липня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копія ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 липня 2024 року направлена на адресу позивачки, яка зазначена у позовній заяві засобами поштового зв`язку Акціонерного товариства «Укрпошта». Як вбачається із довідки Акціонерного товариства «Укрпошта» ф. 20 поштове відправлення 0600279738168 повернуте до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». При цьому, суд враховує клопотання позивачки щодо розгляду справи без її участі. За адресою місця проживання відповідача направлялась ухвала суду про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з\~додатками, які повернулись до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 дійшов висновку про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Близькі за змістом висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25\~квітня 2018 року у справі №800/547/17, постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019\~року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15\~червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б. Відповідач не використав право подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З огляду на ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Підстав для зупинення провадження у справі з огляду на п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України судом не встановлено. Враховуючи положення ст. ст. 223, 280 ЦПК України, за відсутності заперечень позивачки, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15 липня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції міста Києва, актовий запис №\~1702. Звернення позивачки до суду зумовлено тим, що вона досягла повноліття, навчається на денній формі навчання у зв`язку з чим потребує фінансової допомоги. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з довідки, виданої Комунальним закладом вищої освіти Київської обласної ради «Академія мистецтв імені Павла Чубинського» від 15 липня 2024 року № 163 [PERSON] навчається на 4 курсі Комунального закладу вищої освіти Київської обласної ради «Академія мистецтв імені Павла Чубинського» на денній формі навчання за освітньо-професійним рівнем «Фаховий молодший бакалавр». Термін навчання з 01 вересня 2021 року до 30 червня 2025\~року. Як зазначає позивачка, батько добровільно матеріальну допомогу їй не надає. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину ( стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у\~твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з\~урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на статтю 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Оскільки законодавець передбачив обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання до закінчення такого навчання або до досягнення дитиною двадцяти трьох років під умовою можливості надання такої допомоги, тобто обов`язок батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, поставлений у залежність від матеріального стану батьків, то суд, враховуючи, що дочка сторін навчається на денній формі навчання, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, дійшов висновку про задоволення позову. Під час розгляду справи доказів того, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти у такому розмірі суду не надано, позицію позивачки відповідачем не спростовано. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про присудження аліментів з відповідача, починаючи з 17 липня 2024 року. Відповідно до ч. 1 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. З огляду на те, що позивач, на яку стягуються аліменти є повнолітньою та може самостійно розпоряджатися такими коштами, аліменти слід стягувати на її користь Оскільки позивачка при зверненні до суду звільнена від сплати судового збору за категорією спору відповідно до Закону України «Про судовий збір», судовий збір 1\~211,20 грн має бути стягнутий з відповідача на користь держави відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved