Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Одночасно в позовній заяві зазначено вимогу про позбавлення батьківських прав [PERSON] .. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] та [PERSON] є колишнім подружжям, шлюб між ними розірвано 17 листопада 2021 року. Після розлучення спільні діти подружжя [PERSON] та [PERSON] проживали з матір`ю [PERSON] .. Однак, влітку 2022 року позивачу стало відомо, що між [PERSON] та її співмешканцем [PERSON] сталася бійка під час якої було завдано шкоди дітям. Згодом з`ясувалось, що такий випадок був непоодинокий та був випадок, коли відповідач залишила сина [PERSON] із [PERSON] в квартирі та останній спричинив побої дитині та психологічний тиск. З того часу діти проживають з позивачем. При цьому після подій із співмешканцем [PERSON] позивач звернувся до виконкому Теплодарської міської ради із заявою про визначення місця проживання дітей з батьком, за результатом розгляду заяви було прийнято рішення № 147/В-2022 від 20 грудня 2022 року, згідно якого визначено місце проживання дітей з батьком за місцем його реєстрації. Проте, відповідач із таким рішенням не згодна, що стало підставою для звернення до суду. Щодо підстав позбавлення [PERSON] батьківських прав в позові зазначено, що мати не проводить з дітьми час, не маючи при цьому постійного місця роботи. Систематичний контроль за поведінкою дітей в школі, їх навчанням, станом здоров`я, успішністю чи зайнятістю в позашкільній активності не здійснюється, оскільки мати вважає лише свою рідку присутність достатньою підставою для формування у дітей фізичного, духовного і морального розвитку. Після подій пов`язаних із співмешканцем, що включали в себе побої, словесні образи, нецензурну лайку, заохочення до паління, відповідачем не було вжито жодних дій для відвернення негативних наслідків для дітей в майбутньому, не було зроблено жодних висновків, стосовно співмешканця, який становить загрозу для дітей. 06 та 28 березня 2023 року позивач та відповідач звернулись до суду із заявою про затвердження мирової угоди, однак 11 квітня 2023 року позивач та відповідач звернулись із заявами про залишення без розгляду заяви про затвердження мирової угоди. 08 травня 2023 року відповідач та її представник звернулись до суду із відзивом на позов, в якому зазначили, що позов не визнають та окремо зазначено, що після фактичного припинення шлюбних відносин взимку 2020 року діти за домовленістю із батьком дітей проживали разом з матір`ю та після розлучення у листопаді 2021 року продовжували проживати разом з нею. [PERSON] є моряком та за специфікою роботи тривалий час перебуває за межами України. У січні 2022 року [PERSON] черговий раз повернувся із рейсу та вияв бажання щоб діти тривалий час були з ним, чому мати не перешкоджала. [PERSON] зацікавлював дітей вседозволеністю у поведінці та харчуванні, а саме купував нові гаджети, дозволяв грати в комп`ютерні ігри не за віком дітей, дозволяв їсти некорисну їжу (чіпси, сухарики), невчасно реагував на незадовільний стан здоров`я дітей. У липні 2022 року [PERSON] почав погрожувати, що забере дітей у [PERSON] і не пускав дітей ночувати за їх постійним місцем проживання, тобто з мамою. [PERSON] не пускав дітей до [PERSON] навіть й тоді коли діти просились до мами. У серпні місяці 2022 року в зв`язку з тим, що [PERSON] працювала діти знаходились як у [PERSON] так і у [PERSON] .. У жовтні місяці 2022 року [PERSON] часто залишався у батька, так як мати проходила курси підвищення кваліфікації у своїй сфері діяльності. У листопаді місяці, у зв`язку з відключенням електропостачання діти знаходились у того з батьків у кого було електропостачання. Молодший син [PERSON] з грудня 2022 року живе з батьком, з тих підстав, відповідач утримує сина біля себе та не дозволяє сину йти жити з мамою, не дає матері забрати дитину до себе, не пускає у денний час та з ночівлею, перешкоджає [PERSON] у спілкуванні з мамою. [PERSON] весь час проситься до мами та мріє жити з мамою. Старшого сина [PERSON] батько також не пускав жити до [PERSON] .. [PERSON] ночував як у батька так і у мами, але з 11.02.2023 року син [PERSON] , живе постійно з мамою, це сталося після чергової сварки та домашнього насильства відносно нього, яке мало місце 11.02.2023 року, за наслідком якого відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП постановою суду. Участь матері в житті дітей підтверджується належними та допустимими доказами. З приводу інциденту, який стався влітку 2022 року між [PERSON] та [PERSON] відповідач пояснює наступним, що вона подавала до відділу поліції № 4 Одеського районного управління № 1 ГУНП в Одеській області заяву від 02.07.2022 року про вчинення злочину, за якою було зареєстровано кримінальне провадження № 12022167480000167 із правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 125 КК України. З приводу інциденту, який трапився в кінці квітня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] пояснює, що 29.06.2022 року постановою суду адміністративна справа відносно [PERSON] , за ст. 173-2 КУпАП закрита за відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки було з`ясовано, що 24 квітня 2022 року події домашнього насильства по відношенню до [PERSON] не відбувалось, виклик поліції відбувався з інших причин. Зазначеною причиною був факт того, що 24 квітня 2022 року [PERSON] намагався проникнути до квартири за адресою: [ADDRESS] . Матеріали адміністративної справи за матеріалами ЖЄО 5305 від 25.04.2022 року, а саме: протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25.04.2022 року та пояснення [PERSON] не доводять вину [PERSON] , а навпаки зазначений протокол та пояснення свідчить про те, що [PERSON] як мати не проявила бездіяльності за фактом образ дітей, а навпаки звернулась з відповідною заявою до правоохоронних органів. Крім зазначеного, [PERSON] часто зловживає спиртними напоями, чим показує поганий приклад своїм синам, що також є наслідком упущення у догляді за дітьми. Один із прикладів наслідку вживання спиртних напоїв [PERSON] є те, що 17 липня 2022 року [PERSON] був у нетверезому стані, діти були разом з ним, та старший син [PERSON] намагався додзвонитись до батька [PERSON] о 20.28 годині та о 20.53 годині, але [PERSON] на вхідний дзвінок [PERSON] не відповів, як наслідок син [PERSON] не зміг попасти до квартири батька вимушений був ночувати у рідного брата позивача - [PERSON] . Станом на момент розгляду справи син [PERSON] , [INFO] проживає з мамою [PERSON] .. [PERSON] залишив батька після чергової сварки та домашнього насилля відносно нього, яке мало місце 11.02.2023 року. Молодший син [PERSON] з грудня 2022 року живе з батьком, з тих підстав, що відповідач утримує сина біля себе та не дозволяє сину йти жити з мамою, не дає мамі забрати дитину до себе, не пукає у денний час та з ночівлею, перешкоджає [PERSON] у спілкуванні з мамою, але дитина весь час проситься до мами та мріє жити з мамою. 09 травня 2023 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] (третя особа виконавчий комітет Теплодарської міської ради в особі органу опіки та піклування) про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] з матір`ю за місцем її проживання. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] та її представник зазначили, що [PERSON] як мати виконує всі обов`язки щодо своїх дітей, діти до липня 2022 року проживали разом з нею. У липні 2022 року [PERSON] почав погрожувати їй, що забере дітей, вчиняв активні дії щодо перешкоджання спілкування матері та дітей. Станом на день подання позову син [PERSON] , [INFO] проживає з мамою [PERSON] .. [PERSON] залишив батька [PERSON] після чергової сварки та домашнього насилля відносно нього, яке мало місце 11.02.2023 року, за наслідком якого відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Молодший син [PERSON] з грудня 2022 року живе з батьком, з тих підстав, що відповідач утримує сина біля себе та не дозволяє сину йти жити з мамою, не дає мамі забрати дитину до себе, не пукає у денний час та з ночівлею, перешкоджає [PERSON] у спілкуванні з мамою, але дитина весь час проситься до мами та мріє жити з мамою. У бесіді [PERSON] неодноразово зазначив, що готує «план побігу від батька до мами». Доказом відповідального ставлення [PERSON] до своїх батьківських обов`язків, прихильність дітей до мами, особисті якості мами; відносини, які існують між мамою та дітьми, можливість створення дитині умов для виховання і розвитку підтверджується наданими до суду письмовими доказами, а саме довідкою наданою директором Теплодарського ліцею імені О.П. Медведкова , в якому навчається [PERSON] та позитивною характеристикою учня та матері наданою також директором закладу. Довідкою виданою Теплодарським ЗДО№2 «Сонечко», вихованцем кого є [PERSON] та позитивною характеристикою дитини та матері, яку надано також директором дитячого садочку. Відповідно довідки виданої КНП «Теплодарська центральна міська лікарня» від 17.08.2022 дитина [PERSON] на прийом приходить з мамою [PERSON] , дитина [PERSON] , також на прийом приходить з мамою [PERSON] . Відповідно до характеристики виданої КНП «Теплодарська центральна міська лікарня» ТМР від 17.08.2022 року № 397/01-13 [PERSON] працювала в Теплодарській центральній міській лікарні в період з 03.09.2014 ро. по 02.10.2015 р. на посаді медичного реєстратора, характеризується позитивно. [PERSON] продовжує навчання та постійно проходить курси підвищення кваліфікації, що підтверджується наданими до суду сертифікатами. На цей час професійно займається масажем, тобто має постійну зайнятість та дохід. Будь-яких обмежень щодо особи не встановлено, тобто на обліку у лікаря нарколога або психіатра не стоїть, до відповідальності не притягувалась, має постійне місце проживання та роботи, тобто відсутні будь-які підстави для не проживання дітей разом з нею, однак батько дітей постійно перешкоджає нормальному спілкуванню з дітьми. Представником [PERSON] та [PERSON] письмовий відзив на зустрічний позов до суду не надано. В судовому засіданні представник [PERSON] та позивач зазначали, що для батька в першу чергу важлива безпека дітей, а події 2022 року свідчать проте, що мати не завжди може забезпечити таку безпеку. Батько може та хоче піклуватись про дітей, разом з цим він розуміє, що старший син хоче проживати із матір`ю і це його право, а молодший повинен проживати із ним, оскільки він забезпечує всі умови для такого проживання дитини та контролює його навчання, а також слідкує за його харчуванням. Батько не заперечує, що мати може приймати участь у вихованні дитини, однак вважає, що краще дитині проживати із батьком. Ухвалою суду від 24 травня 2023 року витребувано: з Одеського районного управління № 2 Головного управління НП в Одеській області копію відмовного матеріалу за заявою [PERSON] від 27 грудня 2022 року про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України [PERSON] ; з Відділу поліції № 4 Одеського районного управління № 1 ГУ НП в Одеській області інформацію щодо кримінального провадження № 12022167480000167 від 03 липня 2022 року, зареєстрованого за заявою [PERSON] (копії матеріалів кримінального провадження); з виконавчого комітету Теплодарської міської ради документи, які стали підставою для прийняття рішення № 147/В-2022 від 20 грудня 2022 року. Ухвалою суду від 31 травня 2023 року заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено частково. Забезпечено позов шляхом зобов`язання [PERSON] надати [PERSON] можливість безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] кожного тижня місяця в період часу з 20:00 год. суботи до 20:00 год. понеділка за місцем проживання [PERSON] , без присутності батька, з можливістю відвідування матері разом з малолітнім сином розважальних місць як в м. Теплодар так і за межами міста. Ухвалою суду від 27 червня 2023 року призначено судово-психологічну експертизу, яку проведено за участю [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 07 травня 2024 року зобов`язано орган опіки та піклування виконкому Теплодарської міської ради Одеського району Одеської області надати до Теплодарського міського суду Одеської області висновок щодо доцільності визначення місця проживання малолітніх [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) з кожним з батьків [PERSON] або [PERSON] . В судовому засіданні [PERSON] та його представник свій позов підтримали та просили його задовольнити, одночасно заперечували щодо задоволення зустрічної позовної заяви [PERSON] [PERSON] та її представник в судовому засіданні підтримали зустрічний позов та просили його задовольнити, при цьому заперечували щодо задоволення позову [PERSON] .. Представник органу опіки та піклування Теплодарської міської ради в судовому засіданні підтримав висновок викладений в рішення виконкому Теплодарської міської ради від 20 грудня 2022 року та висновок від 18 травня 2024 року. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача та відповідача, заслухавши свідків та дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне. 03 липня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, в якому народились діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 17 листопада 2021 року шлюб розірвано за рішенням суду. Діти за взаємною згодою батьків проживали з матір`ю [PERSON] [INFO] , за результатом розгляду заяви [PERSON] та заяви [PERSON] рішенням виконавчого комітету Теплодарської міської ради № 147/В-2022 визначено місце проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] з батьком [PERSON] , за місцем його реєстрації, а саме [ADDRESS] . [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , тобто в квартирі яка йому належить на праві власності. [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , також в квартирі яка належить їй на праві власності. [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , тобто за місцем проживання та реєстрації матері. Згідно акту обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , тобто за місцем проживання батька, за вказаною адресою фактично проживає син [PERSON] , батьком створені всі належні умови для проживання двох дітей. Згідно акту обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , тобто за місцем проживання матері та за вказаною адресою фактично проживає син [PERSON] , матір`ю створені всі належні умови для проживання двох дітей. [PERSON] за професією є моряком, на цей час за контрактом не працює. [PERSON] зареєстрована як фізична особа-підприємець, сфера діяльності - забезпечення комфорту (масаж, бьюти процедури). Згідно довідки Теплодарського ліцею ім. О.М. Медведкова , [PERSON] навчається, станом на 2022 рік, в 6 класі. Згідно довідки Теплодарського закладу дошкільної освіти № 2 «Сонечко» [PERSON] є вихованцем означеного закладу, станом на 2022 рік. На час розгляду справи по суті [PERSON] та [PERSON] навчаються у Теплодарському ліцеї ім. О.М. Медведкова [PERSON] та [PERSON] на обліку у лікаря нарколога не перебувають, психіатричних протипоказань не мають. Адміністративну справу відносно [PERSON] щодо порушення ним ч. 1 ст. 173-2 КУпАП тобто вчинення домашнього насильства щодо старшого сина [PERSON] , закрито, оскільки не встановлено складу адміністративного правопорушення (т. 2 а.с. 53-55). Відповідно до висновку № 23-5511 від 03 квітня 2024 року за результатами проведеного психологічного обстеження, встановлено, що « [PERSON] з урахуванням йото вікових особливостей, емоційного стану, індивідуально-психологічних особливостей, рівня розумового розвитку та умов мікросоціального середовища спроможний надавати оцінку ставленню кожного з батьків до них та виявляти прихильність до когось з батьків Дитина має прихильність до обох батьків: матері ( [PERSON] ) та до батька ( [PERSON] Ставлення [PERSON] до батька [PERSON] : Хлопчик відчуває любов до батька, демонструє дружне до нього ставлення, виявляє бажання знаходитися поруч із батьком, має прилеглість до пана [PERSON] . [PERSON] транслює ознаки любові та прихильності до батька, вказує на бажання спілкуватися та проводити час з паном [PERSON] , жити у нього. Дитина виявляє впевненість в тому, що батько його безумовно любить, опікується ним. Ставлення [PERSON] до матері [PERSON] : хлопчик проявляє ознаки любові та прихильності до пані [PERSON] , прагне спілкуватися з нею, проводити спільний час. Дитина має до неї дружнє ставлення, демонструє це, виявляє бажання знаходитися поруч з матір`ю та жити у неї. Ставлення дитини до матері, яке він демонструє, його емоційні реакції підтверджують, що з боку [PERSON] до нього транслюється добре ставлення, бажання сумісного проведення часу на підставі мотивів любові та прихильності [PERSON] виявляє впевненість в тому, що матір його безумовно любить, піклується про нього. [PERSON] виявляє бажання проживати почергово з кожним із батьків (з батьком - [PERSON] та з матір`ю - [PERSON] ) Оцінка [PERSON] сімейної ситуації не має залежності від впливу з боку батьків та (або) інших дорослих. Умови виховання дитини її батьками ( [PERSON] та [PERSON] ), з психологічної точки зору є сприятливими для комфортного та здорового психологічного розвитку дитини. Наявні особливості у поведінці дитини під час її нічного сну, можуть бути як наслідком несприятливих психологічних умов, які були наявні у житті дитини у 2022 році (фізичне та психологічне насильства з боку [PERSON] ) які могли вплинути на психологічне благополуччя дитини так і загальною ситуацією у родині (необхідністю обирати між батьком та матір`ю). З урахуванням індивідуально-психологічних властивостей батька, його інтелекту, властивостей емоційно-вольової сфери, спрямованості особистості пан [PERSON] , в цілому, має необхідні для виховання дітей психологічно-педагогічні якості. Умови виховання дітей [PERSON] , з психологічної точки зору, є сприятливими для комфортного та здорового психологічного розвитку дитини (відповідно до даних, отриманих під час дослідження підекспертного). Окремі психологічні особливості у виховній концепції пана [PERSON] (нестійкий стиль виховання) та організація процесу харчування дитини, потребують корекції. З урахуванням індивідуально-психологічних властивостей [PERSON] , властивостей її емоційно-вольової сфери, спрямованості особистості вбачається, що у підекспертної наявні необхідні для виховання дитини психолого-педагогічні якості. Умови виховання дитини [PERSON] , з психологічної точки зору, є сприятливими для комфортного та здорового психологічного розвитку [PERSON] (відповідно до даних, отриманих під час дослідження підекспертної). Окремі психологічні особливості у виховній концепції пані [PERSON] (виховна невпевненість) потребують корекції.» ( т. ІІ а.с.120-137). Допитані у судовому засіданні свідок [PERSON] , брат позивача, [PERSON] , дружина брата, [PERSON] , [PERSON] , батьки позивача, суду пояснили, що [PERSON] займається дітьми належним чином, постійно опікується їх станом та вихованням, як батько виховує хлопців за допомогою дисципліни та контролю, тоді як [PERSON] не завжди ефективно контролює навчання хлопців. Всі свідки зазначили, про випадок який стався на дні народження [PERSON] , старшого сина, у грудні 2022 року, коли стався конфлікт між [PERSON] , [PERSON] та її співмешканцем [PERSON] .. Під час конфлікту [PERSON] поводила себе агресивно, як і її співмешканець. Також, всі свідки зазначили про інцидент, який стався у квітні 2022 року, коли [PERSON] наніс поранення [PERSON] та намагався придушити [PERSON] та що, після цього [PERSON] забрав дітей до себе. Всім відомо, що [PERSON] на цей час працює та приймає участь у вихованні дітей. Свідок [PERSON] , сестра [PERSON] та [PERSON] , її чоловік, в судовому засіданні зазначили, що після розлучення діти проживали з [PERSON] , однак у 2022 році вона почала поводити себе дивно, після того як в її житті з`явився [PERSON] .. [PERSON] неодноразово зверталась за допомогою до сестри, однак не пояснювала дійсні підстави звернення за допомогою. [PERSON] не вважає сестру плохою матір`ю, однак вважає, що батько [PERSON] справляється з дітьми краще. Свідки [PERSON] та [PERSON] , вихователі [PERSON] з дитячого садочку, показали, що добре знали сім`ю, коли [PERSON] відвідував садочок, тобто станом на 2016 рік. [PERSON] охарактеризували позитивно, як відповідальну маму, яка була в батьківському комітеті садочка. Завжди [PERSON] був охайний та доглянутий. [PERSON] також поводила себе чемно та доброзичливо. Батька [PERSON] бачили рідка, оскільки він був в рейсах за межами країни, проте нічого поганого про нього сказати не можуть. Свідок [PERSON] , сусідка [PERSON] , зазначила, що постійно бачить його разом з дітьми, однак не завжди [PERSON] тверезий. Вважає, що [PERSON] виховує дітей занадто строго та в деспотичних умовах, [PERSON] більше приділяє уваги дітям та є достойною мамою. 1.Вимога [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дітей. Основним аргументом позивача [PERSON] в обґрунтування наявності підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав зазначено про події, які сталися у 2022 році. Так, в 2022 році [PERSON] проживала разом із співмешканцем [PERSON] в м. Теплодар. Діти проживали разом з [PERSON] та [PERSON] .. 25 квітня 2022 року [PERSON] звернулась до Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області із заявою по факту домашнього насильства, а саме в заяві [PERSON] було зазначено, що [PERSON] звільнився з місць позбавлення волі, на початку 2022 року він почав ображати [PERSON] та її дітей, а саме погрожував фізичною розправою у зв`язку з чим [PERSON] його вигнала з дому та він все одно намагався потрапити до місця її проживання та психологічно тиснути на неї та дітей. [INFO] [PERSON] ображав дітей [PERSON] , вдарив сина [PERSON] , виражався нецензурною лайкою, та такі ж саме дії були ним вчиненні відносно молодшого сина [PERSON] . Відносно [PERSON] було складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Однак, в ході розгляду було встановлено, що одночасно було складено як протокол про вчинення домашнього насильства так і відкрито кримінальне провадження за тими самими підставами, а тому провадження в адміністративній справі було закрито. Крім того, в ході розгляду справи про адмінправопорушення було встановлено, що [PERSON] був затриманий 24 квітня 2022 року під час спроби проникнути до квартири [ADDRESS] . Після подій квітня 2022 року [PERSON] примирилась з [PERSON] та вони разом з дітьми переїхали до м. Одеси, де винаймали житло. Однак, 04 липня 2022 року [PERSON] вдруге звернулась до поліції із заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення [PERSON] , яке було кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України. У квітні 2023 року [PERSON] помер. В липні 2022 року [PERSON] з дітьми повернулась до м. Теплодару, до постійного місця проживання, одночасно з рейсу повернувся батько дітей [PERSON] та, дізнавшись про події квітня та липня та про дії [PERSON] відносно його дітей забрав дітей до свого місця проживання та заборонив [PERSON] відвідувати дітей. В серпні 2022 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до органів опіки та піклування Теплодарської міської ради із відповідними заявами про визначення місця проживання дітей. 20 грудня 2022 року, за результатом розгляду заяви [PERSON] та заяви [PERSON] рішенням виконавчого комітету Теплодарської міської ради № 147/В-2022 визначено місце проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] з батьком [PERSON] , за місцем його реєстрації, а саме [ADDRESS] . В рішенні органу опіки також в обґрунтування висновку щодо визначення місця проживання дітей із батьком, були покладені події квітня та липня 2022 року із співмешканцем [PERSON] . [PERSON] .. Згідно частини другої та третьої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. При розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (згідно із частиною четвертою статті 19 СК України). Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частина п`ята статті 19 СК України). Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (частини друга та третя статті 150 СК України). Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (частини перша, друга та четверта статті 155 СК України). Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини (частина перша статті 164 СК України). Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (частини друга та третя статті 171 СК України). Забезпечення найкращих інтересів дитини - це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону про охорону дитинства). Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону про охорону дитинства). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (пункт 16 постанови Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Як встановлено судом та не заперечується сторонами до 2022 року будь-яких питань щодо належного виконання [PERSON] батьківських обов`язків щодо своїх дітей не виникало та батько дітей жодним чином не ставив під сумнів те, що [PERSON] діє завжди як в найкращих інтересах дітей та виконує всі покладені на неї, як на мати, обов`язки в повному обсязі. [PERSON] ініціював питання щодо позбавлення [PERSON] , батьківських прав, саме у зв`язку із подіями які сталися у квітні, липні 2022 року та пов`язанні із співмешканцем [PERSON] .. Однак, як встановлено судом та також не оспорюється сторонами, [PERSON] також як і діти є потерпілою від протиправних дій [PERSON] .. [PERSON] з метою захисту себе та дітей відразу після протиправної поведінки [PERSON] звернулась до поліції та зупинила спілкування із [PERSON] .. За таких даних судом не було встановлено винної поведінки [PERSON] щодо невиконання батьківських обов`язків відносно своїх малолітніх дітей, а [PERSON] не доведено належними та допустимими доказами такої неналежної поведінки [PERSON] відносно їх спільних дітей. Також, судом враховано, що події які сталися на весні та влітку 2022 року не мали систематичного характеру, [PERSON] як мати відразу на них відреагувала та зробила все задля захисту дітей та себе. З урахуванням викладеного відсутні підстави для задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] .. 2. [PERSON] та [PERSON] звернулись із зустрічними вимогами щодо визначення місця проживання дітей з ними. Так, статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Виходячи зі змісту частини шостої статті 29 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання. Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першочергово повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах (постанова Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 466/1017/20). Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки стосовно дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню такі базові елементи: (а) погляди дитини; (б) індивідуальність дитини; (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин; (г) піклування; захист і безпека дитини; (ґ) вразливе положення; (д) право дитини на здоров`я; (е) право дитини на освіту (постанова Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 654/4307/19). Також підлягають врахуванню: (1) спроможність кожного з батьків піклуватися про дитину особисто; (2) стосунки між дитиною і батьками в минулому; (3) бажання батьків бути опікунами; 4) збереження стабільності в оточенні дитини, йдеться про місце проживання (дім), школу, друзів; (5) бажання дитини. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі протягом десяти років та виховували двох дітей [PERSON] , 2010 року народження та [PERSON] , 2017 року народження. Після розлучення у 2021 році, діти за домовленістю батьків, залишились проживати із матір`ю. Батько працював за контрактом, в морі, а тому по декілька місяців відсутній за постійним місцем проживання. В липні 2022 року, дізнавшись про події які сталися за участю його дітей, відразу забрав їх у матері та з липня 2022 року діти проживали з ним, за місцем його реєстрації та проживання. Як було встановлено вище, співмешканець [PERSON] - [PERSON] декілька разів вчинив протиправні дії щодо самої [PERSON] та дітей [PERSON] та [PERSON] . Однак, як встановлено судом, [PERSON] під час вчинення таких дій, не ухилялась від виконання своїх батьківських обов`язків, навпаки про таки випадки відразу повідомила органи поліції. З аналізу характеризуючих документів наданих сторонами до суду, як [PERSON] так і [PERSON] належним чином ставляться до виконання своїх батьківських обов`язків, позитивно характеризуються в побуті, не зловживають спиртними напоями чи наркотичними засобами, матеріально забезпечені та створили належні умови для виховання та розвитку дітей, у той же час між сторонами існує особистий конфлікт та неприязні стосунки, що унеможливило вирішення питання про фізичну опіку щодо їхніх спільних дітей в позасудовому порядку. Так, відповідно до довідок с місця навчання дітей та з лікувальних закладів, як мати так і батько приймають участь у їх вихованні та лікуванні дітей. (т. 1, а.с. 100-106). Кожен з батьків має самостійний дохід, [PERSON] є моряком, а [PERSON] є фізичною особою-підприємцем. Кожен з батьків має власне житло, в якому кожній дитині виділено окрему кімнату. За таких даних кожен з батьків не має особливих переваг в питанні матеріально-технічного забезпечення проживання дітей та в питанні ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та піклування. Під час розгляду справи, за клопотанням [PERSON] було проведено судово-психологічну експертизу за результатами якої складено висновок. Учасниками експертного дослідження були [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , тобто молодший син. За результатами дослідження було встановлено, що кожен з батьків, як мати так і батько відіграють певну роль в житті [PERSON] , тобто дитина відчуває з кожним з батьків і любов, і опіку, і елементи виховання. З кожним з батьків йому добре по-своєму, оскільки кожен з них відіграє для дитини свою роль. В судовому засіданні [PERSON] , на питання, «З ким він хоче жити та з ким йому краще?», відповів « Хочу жити з обома, однією сім`єю, а якщо це не можливо хочу жити почергово з кожним із батьків». Також, згідно експертного дослідження встановлено, що умови виховання дитини її батьками ( [PERSON] та [PERSON] ), з психологічної точки зору є сприятливими для комфортного та здорового психологічного розвитку дитини. За таких даних кожен з батьків хоче та може піклуватися про дітей, при цьому коже з батьків відіграє свою роль, а саме [PERSON] проявляє себе як любляча мати, яка проявляє м`якість та намагається домовитись із дітьми, а [PERSON] проявляє себе як батько, який піклується про безпеку дітей та їх фізичний стан. Суд також заслухав думку [PERSON] , якому станом на момент винесення рішення виповнилось 13 років та 9 місяців. Він зазначив, що також любить обох батьків, однак більше воліє проживати із матір`ю. Станом на момент розгляду справи по суті, між батьками та дітьми фактично склались наступні умови проживання. [PERSON] проживає із матір`ю, чому батько не заперечує, оскільки вважає його дорослим. [PERSON] проживає як з батьком так і з матір`ю, оскільки ухвалою суду від 31 травня 2023 року було зобов`язано [PERSON] надати [PERSON] можливість безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу з малолітнім сином [PERSON] кожного тижня місяця в період часу з 20:00 год. суботи до 20:00 год. понеділка за місцем проживання [PERSON] , без присутності батька, з можливістю відвідування матері разом з малолітнім сином розважальних місць як в м. Теплодар так за межами міста. При цьому, в судовому засіданні як [PERSON] , так і [PERSON] було зазначено, що ухвалу суду кожен з них виконують без примусу та зауважень, навіть домовляються про більш тривале спілкування матері із дитиною та проведення спільного відпочинку за межами м. Теплодара протягом тижня. З урахуванням всього вищевикладеного суд приходить до висновку, що можливо встановити спільну опіку батьків над молодшим сином [PERSON] , із почерговим проживанням дитини із кожним із батьків по два тижня, а місцем проживання старшого сина [PERSON] визначити із матір`ю, оскільки вік дитини вже дозволяє самостійно вирішувати питання щодо місця проживання. Судом зроблено такий висновок, з урахуванням позиції викладеної в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 лютого 2024 року, справа № 465/6496/19. «Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини). Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Система правосуддя прислухається до дітей, серйозно ставиться до їх думок і має гарантувати захист прав дитини. Дитина, яка внутрішнім законодавством визнається такою, що має достатній рівень розуміння, під час розгляду судовим органом справи, що стосується її, наділяється правами: отримувати всю відповідну інформацію; отримувати консультацію та мати можливість висловлювати свої думки; клопотати про призначення спеціального представника під час розгляду судовим органом справ, бути поінформованою про можливі наслідки реалізації своїх думок та про можливі наслідки будь-якого рішення (статті 3, 4 Європейської конвенції про здійснення прав дітей 1996 року). Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Разом з тим, згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не буде відповідати інтересам дитини (стаття 12 Конвенції про права дитини, стаття 171 СК України, стаття 14 Закону України «Про охорону дитинства»). Думка дитини може бути висловлена у письмових доказах (висновках органів опіки та піклування, спеціалістів тощо); електронних доказах (відео-, аудіоматеріалах); висновках психологічної експертизи; показаннях самої дитини, присутньої в залі судового засідання або з використанням режиму відеоконференції. Суд враховує висловлену дитиною думку системно, з`ясовуючи належно фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню питання місця проживання дитини. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб (постанова Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 404/3499/17). При оцінці пояснень дитини необхідно враховувати її вік на момент опитування, рівень розвитку та психологічні особливості, притаманні відповідному віку. Мати, батько, баба, дід, інші особи, з якими проживають неповнолітні брати та сестри, зобов`язані сприяти їхньому спілкуванню (частина третя статті 259 СК України). Якщо це можливо, суди не повинні допускати розлучення братів і сестер. При визначенні роздільного місця проживання дітей, з урахуванням конкретних обставин справи, окрім емоційного зв`язку між братами/сестрами необхідно звернути увагу на деякі аспекти: чи не завдасть братам/сестрам істотної психологічної травми подальше роздільне проживання, а отже, чи може це вплинути на погіршення їх психічного та психологічного стану; різниця у віці між дітьми, чи мала місце опіка старшої дитини над молодшим братом/сестрою; чи є відчуття дітьми однієї сім`ї на час вирішення спору. Має значення також проживання в одному чи різних населених пунктах, відстань між ними, чи унеможливить віддаленість місця проживання дітей спілкування між собою; тривалість проживання кожного з дітей з батьком або матір`ю на час вирішення спору; чи не проявляв один з батьків байдужості до виховання тієї дитини, яка проживала окремо тощо. У пункті 67 Загального коментаря № 14 від 29 травня 2013 року Комітет ООН з прав дитини зазначив, що в інтересах дитини доцільно виходити зі спільної батьківської відповідальності. Приймаючи рішення в інтересах дитини, суддя має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками. У Резолюції «Рівність і спільна батьківська відповідальність: роль батька» від 02 жовтня 2015 року № 2079 Парламентська Асамблея Ради Європи підкреслила необхідність поваги органів влади держав-членів до права батьків нести спільну відповідальність, забезпечивши, щоб сімейне право передбачало у разі роздільного проживання батьків або розірвання шлюбу можливість спільної опіки над дітьми в їх найкращих інтересах на основі взаємної згоди між батьками (пункт 2). Крім того, Парламентська Асамблея Ради Європи звернула увагу, що розвиток спільної батьківської відповідальності допомагає подолати гендерні стереотипи щодо ролей, які нібито призначаються жінкам і чоловікам у сім`ї, і є очевидним відображенням соціологічних змін, які відбулися за останні п`ятдесят років в організації приватної та сімейної сфер (пункт 4). Спільне батьківство слід сприймати як координацію між дорослими у їхніх батьківських ролях і здатність підтримувати та допомагати один одному, воно сприяє покращенню співпраці між батьками та зменшенню ризику потенційних суперечок, оскільки така модель вільна від тягаря переможець-переможений. Водночас труднощі, пов`язані із спільною опікою, належать до початкового періоду адаптації, і завдяки тривалому контакту батьків ці труднощі поступово зникають. Спільна фізична опіка сприяє відкритому спілкуванню між батьками, мінімізації конфліктів та розчарувань, приносить користь стосункам матір-дитина і батько-дитина. З урахуванням вищезазначеного, при вирішенні спору між розлученими батьками про визначення місця проживання дитини суд з урахуванням обставин справи має право розглянути питання щодо визначення місця проживання дитини з одним із батьків із забезпеченням контакту дитини з іншим з батьків чи застосування спільної фізичної опіки з почерговим проживанням дитини у помешканні кожного з батьків за відповідним графіком. У постановах від 26 жовтня 2022 року у справі № 750/9620/20, від 04 жовтня 2023 року в справі № 208/4667/20, від 14 грудня 2022 року у справі № 742/2571/21, від 10 січня 2024 року у справі № 183/3958/20 Верховний Суд звертав увагу на можливість застосування судами моделі спільної фізичної опіки батьків над дитиною.» Так, судом крім зазначеної вище думки дітей, бажання батьків опікуватися дітьми, умов проживання батьків та їх ставлення до виконання батьківських обов`язків, висновку експерта, враховано під час прийняття рішення щодо спільної опіки наступне. [PERSON] та [PERSON] проживають в одному місці - м. Теплодар, проживають на одній вулиці Незалежності. Проживання молодшої дитини почергово у кожного з батьків ніяким чином не вплине на відвідування дитиною школи або інших занять, не вплине на круг друзів та не буде для дитини пов`язано із адаптацією до нових умов проживання або режиму дня. Також, проживання з кожним з батьків дозволить не втратити зв`язок із старшим братом, який бажає проживати із матір`ю, однак не відмовляється від спілкування із братом та батьком та проведенням спільно з ними часу, оскільки батько продовжує відігравати в його житті важливу роль. Серед іншого судом враховано, що сторони, при наявності особистого конфлікту між собою, протягом року домовлялись щодо участі кожного з батьків в житті як молодшого сина так і старшого, ставили понад усе інтереси дітей. При цьому судом враховано, що висновок органу опіки та піклування від 18 травня 2022 року має певні суперечності, а саме в мотивувальній частині зазначено, що фактично [PERSON] проживає із матір`ю, а [PERSON] із батьком, будь-яких зауважень щодо такого проживання у висновку не зазначено, крім того у висновку зазначено, що обома батьками створено умови виховання які є сприятливими для комфортного та здорового психологічного розвитку дітей, однак у підсумку зазначено, що доцільним є залишення місцем проживання дітей із батьком. В судовому засіданні, кожен з батьків зазначав, що молодшій дитині буде краще проживати з одним з них, однак допускали можливе проживання із іншим з батьків, при цьому не ставились до цього питання критично. Крім іншого судом враховано також специфіку роботи батька. [PERSON] є моряком, в 2022 році повисів свою кваліфікацію та має намір реалізувати свій рівень кваліфікації, про що зазначив в судовому засіданні, тобто має намір укласти контракт та працювати за межами країни. При цьому на питання суду про те, з ким буде проживати [PERSON] , коли батько буде в рейсі, [PERSON] відповів, що про дитину буде піклуватися його мати [PERSON] та батько [PERSON] та він за допомогою відеозв`язку . Однак, суд зауважує, що баба та дід не є опікунами над онуками, за наявності батьків, які бажають та можуть піклуватися про своїх дітей, а тривала відсутність батька (3-4 місяця) призведе до того, що фактично дитина буде проживати із бабою та дідом, що не відповідає інтересам дитини. Також судом не приймаються до уваги свідчення свідків допитаних в суді, оскільки свідчення родичів [PERSON] більше стосувались питання відносин між [PERSON] та [PERSON] , а не їх відносин із дітьми, а свідчення вихователів старшого сина [PERSON] та сусідки [PERSON] відносяться до періоду спільного проживання [PERSON] та [PERSON] в шлюбі та виховання дітей обома батьками. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , на поточному етапі доцільно визначити почергово з кожним з батьків, у такому порядку: два тижні з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; два тижні з матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , в свою чергу місце проживання [PERSON] , [INFO] , визначити з матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . При цьому суд зазначає, що батьки мають спільно приймати рішення щодо суттєвих питань виховання і розвитку обох дітей, узгодити порядок несення витрат на утримання обох дітей.

Outcome: partial