Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-09 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача Представник КП «Харківські теплові мережі» Лещенко С.О. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки на користь підприємства заборгованість за послуги з централізованого опалення, яка утворилась станом на 01.02.2022 в сумі 38265,83 грн. за період з 01.10.2015 по 31.01.2022 та судові витрати, які складаються з судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачка проживає за адресою: [ADDRESS] , де її надаються послуги з централізованого опалення згідно\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. Внаслідок неповної та несвоєчасної сплати послуг станом на 01.02.2022 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 38265 грн. 83 коп. Аргументи учасників справи 22 лютого 2024 року від відповідачки [PERSON] через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просила відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування заявленої позиції посилалась, що за зазначеними у позовній заяві вимогами КП «Харківські теплові мережі» сплив строк позовної давності. Також посилалась, що протягом багатьох років опалення надавалося неналежної якості та не в повному обсязі, температура в квартирі у зимовий період постійно складала в середньому 8 градусів тепла по Цельсію. Відповідач неодноразово звертався до позивача для усунення відхилень від нормативів, усунення недоліків якості постачання опалення та поліпшення температури повітря у квартирі для нормального проживання та існування людини, що підтверджується заявою від 18.09.2008 року. Однак, відповідач отримувала відповідь про неможливість, усунення недоліків у зв`язку з несправністю мереж постачання опалення у будинку (труб, радіаторів та ін.), відсутністю коштів та можливостей на їх заміну, що і є причиною ненадання послуг відповідної якості. Тому, кожен рік у зимовий період відповідач користується іншими, альтернативними видами тепла. Вказувала на те, що до позовної заяви не додано документів, які б підтверджували факт існування діючих у відповідності до законодавства України договірних відносин між позивачем та відповідачем. 23 липня 2024 року від представника позивача КП «Харківські теплові мережі» Лещенко С.О. надійшов відповідь на відзив, в яких представник позивача посилається на те, що відсутність договору на постачання теплової енергії не звільняє споживача від оплати спожитої теплової енергії на тій підставі, що ст. 11 ЦК України передбачає різні підстави виникнення цивільних прав та обов`язків. Так статті 1212, 1213 ЦК України передбачають обов`язок особи, яка безпідставно набула майно за рахунок іншої особи, відшкодувати його вартість. Житловий будинок [ADDRESS] , обладнаний централізованою системою теплопостачання, квартира [ADDRESS] , де зареєстрований споживач є невід?ємною частиною вказаного житлового будинку, тому послуги з централізованого опалення надавалися зокрема і в приміщення квартири Відповідача. Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг КП «Харківські теплові мережі». Таким чином Позивач виконав свої зобов?язання щодо надання послуг з централізованого опалення, а Відповідач зобов?язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мереж теплопостачання. Скарг та звернень починаючи з 01.10.2015 по 31.10. 2022 року на неналежну якість наданих КП «Харківські теплові мережі» послуг, заяв про відмову від послуги з централізованого теплопостачання з боку Відповідача не надходило. Звернення відповідача від 18.09.2008 року надійшло до КП «ХТМ» по якому були зроблені перерахунки за послуги теплопостачання, але вказаний період ніяк не відноситься до періоду позовних вимог КП «ХТМ». Стосовно посилання відповідача на строки позовної давності, представник позивача зазначив, що заборгованість відповідача перед КП «Харківські теплові мережі» виникла за період з 01.10. 2015 року по 31.01. 2022 року. КП «Харківські теплові мережі» з позовом звернулися до суду у вересні 2023 року. Відповідно до положень статей 257, 258 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність, зокрема, позовна давність в один рік застосовуються до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 « Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короно вірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями) у період з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року встановлений карантин на всій території України Постановами Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 р. № 392 від 22 липня 2020 року, № 641 від 9 грудня 2020 року, № 1236, № 104 від 17.02.2021 року № 405 від 21.04.2021 року, № 611 від 16.06.2021 року, № 855 від 11.08.2021 року, № 981 від 22.092021 року, № 928 від 19.08.2022 року, № 1423 від 23.12.2022 року, № 383 від 25.04.2023 року (із змінами та доповненнями), карантин продовжений на всій території України з 22 травня 2020 року до 30 червня 2023 року. В той же час, 30.03.2020 за № 540-IX, Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв?язку з поширенням корона - вірусної хвороби (COVID-19)», яким розділ прикінцеві та перехідні положення " Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона- вірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Таким чином, враховуючи те, що строк позовної давності за період з 11 березня 2017 року закінчувався 11 березня 2020 року, а також те, що на всій території України запроваджено карантин до 30 червня 2023 року, а під час дії карантину строки статті 257 Цивільного кодексу України, продовжується на строк дії такого карантину, то період заборгованості з березня 2017 року по 31.01.2022 року не виходить за строки позовної давності. Рух справи Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01.12.2023 року провадження у вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Участь у справі сторін та інших учасників справи Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у відповідності із ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Згідно з Довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 30.11.2023 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] . За вказаною адресою Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» на ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Згідно з відомістю про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу, складеною за особовим рахунком № [NUMBER] , відкритим на ім`я [PERSON] за адресою [ADDRESS] , заборгованість відповідача за період з 01.10.2015 по 31.01.2022 з постачання опалення становить 38265,83 гривень. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду Відповідно до ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» теплопостачальні, теплотранспортні і теплогенеруючі організації зобов`язані забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору, а також норм і правил. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача на отримання вчасно та відповідної якості житло-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо кореспондує визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Правилами ст. 5 Закону України «Про житлово комунальні послуги» закріплено, що до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Позивач надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання згідно з положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830, Правилами надання послуги з постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 року №1182, що регулюють відносини між виконавцем послуг (КП «ХТМ») та споживачами, які отримують такі послуги. Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. За змістом ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Положеннями ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. На підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2006 №1186 «Про визначення виконавців послуг у житловому фонді міста Харкова» КП «Харківські теплові мережі» є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Приписами ст. 67 ЖК України унормовано, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно зі ст. 87 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Правилами ч. 1 ст. 34 ЦК України унормовано, що повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. З матеріалів справи встановлено, що відповідачка належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг не виконували, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносила, внаслідок чого у відповідачки перед позивачем утворилась заборгованість за надані послуги. Доводи відповідача про надання позивачем послуг неналежної якості не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, оскільки заява відповідача про неналежне надання послуг від 18.09.2008 не охоплює період заборгованості за позовною заявою. Таким чином, з досліджених у судовому засіданні письмових доказів суд встановив, що відповідачка належним чином не виконувала обов`язок щодо повної та своєчасної оплати зазначених вище послуг, у зв`язку з чим у останньої виникла заборгованість. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Як вбачається зі змісту пред`явленого КП «Харківські теплові мережі» позову, в ньому позивач посилається на наявність у відповідачів перед КП «Харківські теплові мережі» заборгованості за вказані вище послуги в розмірі 38265,83 грн. за послуги з постачання централізованого опалення за період з 01.10.2015 по 31.01.2021. Виходячи з наведеного, суд погоджується з наданими представником позивача розрахунками заборгованості щодо оплати послуг з постачання централізованого опалення, та приймає їх. Відповідач [PERSON] подала заяву про застосування позовної давності до заявлених вимог. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, як це закріплено положеннями ст. 257 ЦК України. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність, зокрема ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, як це унормовано вимогами ч. 1 ст. 261 ЦК України. За правилами ч. 5 ст. 216 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. У постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року, прийнятій у справі №6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року, прийнятій у справі №6-169цс14, від 30 вересня 2015 року, прийнятій у справі №6-154цс15, зроблено висновок про те, що за договором, що визначає щомісячні платежі перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд зазначає, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом ч. 5 ст. 267 ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. При цьому саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду було пропущено з поважних причин (п.п. 6.43, 6.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019, прийнятій по справі №911/3681/17). Суд зазначає, що правила про позовну давність мають застосовуватись лише тоді, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права. У випадку відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а в зв`язку з необґрунтованістю самої вимоги. Як зазначалося судом вище, суд вважає доведеними вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з постачання централізованого опалення у розмірі 38265,83 грн. за період з 01.10.2015 по 31.01.2022. Вивчаючи доводи представника позивача щодо застосування строків позовної давності до пред`явлених КП «ХТМ» позовних вимог, суд зважає на таке. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України №530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Зазначений Закон України від 30.03.2020 №540-IX набрав чинності 02.04.2020. У постановах Верховного Суду від 7 вересня 2022 року, прийнятій у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22) та від 20 квітня 2023 року, прийнятій у справі №728/1765/21 (провадження № 61-6640св21) зазначено, що «у пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року №540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)». Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2. Крім того, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», на території України введено воєнний стан з 05 години 30 хвилини 24.02.2022 строком на 30 днів. Воєнний стан в Україні ще не скасований. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 19 такого змісту: «у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Зазначений Закон України від 15.03.2022 №2120-IX набрав чинності 17.03.2022. Отже, у спірних правовідносинах позовна давність щодо вимог про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання та постачання гарячої води, надані з квітня 2017 року по 31 січня 2024 року, в силу п. 12, 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України на момент подання позову (07.06.2024) не спливла та продовжується на строк дії воєнного стану. Разом з цим, в межах розгляду даної справи позивач не довів, а суд не встановив обставин, що вказували б на поважність причин пропуску позовної давності, що дає суду підстави відмовити у задоволені позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з централізованого опалення за період з 01.10.2015 по 01.04.2017, що є підставою для відмови у задоволені позову в цій частині. При обчислені строку позовної давності судом були враховані положення статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до яких, плата за комунальні послуги (послуги з теплопостачання) нараховується щомісячно, а отже перебіг позовної давності починається після несплати (часткової оплати) чергового платежу. Натомість позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача за надані послуги з централізованого опалення за період з 01.04.2017 по 31.01.2022 у розмірі 29042,640 гривень, заявлені в межах строку позовної давності, а відтак, підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України.\~ \~Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2684,00 грн.

Outcome: partial