Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

Національна академія внутрішніх справ, в інтересах якої діє представник [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 15 805 грн. 30 коп., з яких 12 888 грн. 90 коп. - інфляційне збільшення від суми заборгованості, 2916 грн.40 коп. - 3% річних від суми заборгованості, а також сплаченого судового збору в сумі 3 028 грн. Обгрунтовуючи подану позовну заяву посилався на те, що рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 27.01.2017 року у справі № 145/1908/16-ц за позовом Національної академії внутрішніх справ до [PERSON] про відшкодування витрат пов`язаних із утриманням в навчальному закладі вже було стягнуто з відповідача на користь позивача 30 558,85 грн. - вартість витрат за період навчання. Відповідач зазначене рішення не оскаржував, тим самим визнав його. 28.02.2017 року рішення набрало законної сили. Надалі рішення було звернуто до виконання, шляхом направлення НАВС виконавчого листа до відповідного відділу державної виконавчої служби. У 2017 році було відкрито виконавче провадження за № 55412087. Однак рішення суду не виконано. Згідно довідки відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку НАВС, відповідач не відшкодував в повному обсязі кошти на виконання вищевказаного рішення суду. Тому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість в сумі 15 805 грн. 30 коп., з яких 12 888 грн. 90 коп. - інфляційне збільшення від суми заборгованості, 2 916 грн. 40 коп. - 3% річних від суми заборгованості та сплачений судовий збір в сумі 3\~028 грн. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 31.05.2024 року відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, згідно заяви не заперечує щодо розгляду справи без його участі, позов просив задовольнити, не заперечуючи проти постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив. \~ \~ \~ \~ Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області у справі № 145/1908/16-ц за позовом Національної академії внутрішніх справ до [PERSON] про відшкодування витрат пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, ухвалено стягнути з [PERSON] на користь Національної академії внутрішніх справ вартість витрат пов`язаних з утриманням у навчальному закладі у сумі 30 558 грн. 85 коп. та судові витрати, стягнуто також судовий збір в розмірі 1378 грн., та вартість оголошення у пресі в розмірі 420 грн. Рішення суду набрало законно сили 28.02.2017 року. \~ \~ \~ \~ На виконання рішення суду видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження за № 55412087. Згідно даних «Автоматизованої системи виконавчого провадження» ВП № 55412087 завершено. Згідно довідки відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку НАВС, відповідач не відшкодував в повному обсязі кошти на виконання рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 27.01.2017 року у справі № 145/1908/16-ц. Станом на дату подання позовної заяви, заборгованості відповідача перед НАВС разом 32 356,85 грн. Статтею ст. 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. \~ \~ \~ \~Ч. 2 ст. 18 ЦПК України визначено, що невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. За нормами ч. 5 ст. 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Ч. 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Ч. 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Постановою Верховного Суду України від 26.04.2017 у справі № 918/329/16 визначено, що правовий аналіз положень ст.ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за час прострочення. Відповідно до постанови Верховного суду України від 04.08.2011 у справі № 13/210/10 визначено, що оскільки чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. Згідно доданого розрахунку заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних сума заборгованості становить 15 805 ( п`ятнадцять тисяч вісімсот п`ять) гривень 30 копійок, з яких 12 888 гривень 90 копійок - інфляційне збільшення від суми заборгованості, 2916 гривень 40 копійок - 3% річних від суми заборгованості (а.с. 27 -28). З огляду на викладене суд вважає за необхідне заявлений у справі позов задовольнити. На підставі ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог, суд стягує з відповідача на користь Національної академії внутрішніх справ витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви .

Outcome: approved