Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-18 00:00:00

Позивач ТзОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за договором позики №78173847 в розмірі 34000,00 грн., з яких: 8500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 25500,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, а також стягнути судові витрати. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що 01 липня 2023 року між первісним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №78173847, який, підписано електронним підписом позичальника, а саме одноразовим ідентифікатором. 14 червня 2021 року між ТзОВ «Фінансова компанія «1Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого, первісний кредитор відступив ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до боржників, вказані у Реєстрах боржників. Відповідно до Реєстру Боржників №13 від 27.10.2023 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14.07.2021 року, ТзОВ «ФК «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 34000,00 грн., з яких: 8500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 25500,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. \~ \~ \~ \~Отже, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТзОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики №78173847 в загальному розмірі 34000,00 грн.. \~ \~ \~ \~Наявність непогашеної заборгованості, зумовило звернення позивача до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 04 липня 2024 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін. Відповідачка не скористалася своїм правом та не подала до суду відзиву на позовну заяву, заяв та клопотань до суду також не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з огляду на наступне. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою склались відносини зобов`язального характеру, що підтверджується укладеним договором позики /та договором факторингу. Так, 01 липня 2023 року між ТзОВ «Фінансова компанія "1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів " та [PERSON] було укладено договір позики №78173847, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 8500,00 грн. строком на 30 днів до 31.07.2023 року, зі сплатою 2,5 % на добу. Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. 14 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «1Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого, первісний кредитор відступив ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до боржників, вказані у Реєстрах боржників, який формується згідно Додатку №2 та є невід`ємною частиною договору, про що також був складений акт прийому\~передачі реєстру боржників. Також між сторонами договору факторингу було укладено додаткову угоду №2 від 28 липня 2021 року та додаткову угоду №14 від 21 грудня 2023 року, якою здійснено продаж права вимоги згідно Реєстру боржників №13 від 21 грудня 2023 року. Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру боржників №13 від 21 грудня 2023 року за Договором Факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр боржників, після чого, з урахуванням пункту 1.2 Договору факторингу №14/06/21 від клієнта до Фактора переходять Права вимоги заборгованості від боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості. Згідно витягу з Реєстру боржників №13 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, позивач набув права грошової вимоги до відповідача за договором позики №78173847 на суму 34000,00 грн., зокрема, 8500,00 грн. сума боргу, 25500,00 грн. сума відсотків. При застосуванні норм права до спірних правовідносин судом враховується наступне. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в\~ст.11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 1054\~ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 1 ст.\~1055\~ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі\~205,\~207 ЦК України). Частиною 2 статті 639 ЦК України\~також визначено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно - комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України\~може мати електронну форму. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Отже, [PERSON] уклала договір позики шляхом підписання його електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, проте в порушення умов договору не виконала своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, доказів зворотнього матеріали справи не містять. Згідно ст. ст. 526, 529 ч. 1 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Тобто, належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором та сплата процентів за користування ним. . За нормою\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно ч. 1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Уклавши договір факторингу під №14/06/21 та додаткові угоди №2 та №4 до договору факторингу позивач у встановленому законом порядку набув право вимоги до відповідачки за кредитними зобов`язаннями за договором позики №78173847, яке передав первісний кредитор. Відповідно: до розрахунку заборгованості, наданої позивачем за період з 21.12.2023 по 31.05.2024, заборгованість відповідачки за договором позики №78173847 становить 34000,00 грн., зокрема, 8500,00 грн. сума боргу, 25500,00 грн. сума відсотків. Разом з цим, зважаючи на фактичні строки обумовлені договором позики щодо користування коштами, розрахунок відсотків складає: по договору позики №78173847 2550,00 грн. (8500,00 грн. тіло кредиту х 2,5% х 30 днів). Так, відповідно до частини першої статті\~1048\~та частини першої статті\~1049 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Верховний Суд також неодноразово наголошував на тому, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2\~статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені проценти за кредитним договором та неустойку припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, проте з такими позовними вимогами він не звертався. \~\~\~Таким чином, після закінчення строку кредитування, у позивача відсутні правові підстави на стягнення заборгованості по відсотках, позовні вимоги в цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку що позовні вимоги слід задоволити частково та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором позики №78173847 в розмірі 11050 ( одинадцять тисяч п`ятдесят) гривень, з яких 8500 (вісім тисяч п`ятсот гривень) - заборгованість за основною сумою боргу, 2550 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесять) гривень заборгованість за відсотками в межах строку кредитування . Задовольняючи позовні вимоги частково в сумі 11050,00 грн., суд також враховує, що відповідачка не скористалася своїм правом та не подала до суду відзиву на позовну заяву, не спростувала розрахунок суми позовних вимог, не подала доказів на погашення заборгованості за договором позики, отже сума заборгованості нею не заперечується. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених вимог, а тому оскільки позов задоволено, судовий збір слід стягнути в розмірі 984 грн. 10 коп..

Outcome: partial