Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , який народився [INFO] . В обґрунтування позову зазначив, що перебував у шлюбі з відповідачем, від якого у них народився син [PERSON] . Після розірвання шлюбу з відповідачем, син проживає з ним, відповідач аліменти на утримання сина не сплачує, не цікавиться сином, самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, припинила будь-які стосунки з дитиною, не цікавиться його життям та успіхами, тощо. Вказує, що з 2016 року відповідач переїхала до рф, відтак нотаріальною заявою, засвідченою 10.08.2023 року нотаріусом Ногинського нотаріального округу Московської області Ковальовою Т.І. відповідач [PERSON] добровільно і безумовно відмовляється від батьківських прав стосовного свого сина - [PERSON] , [INFO] , і висловлює згоду на позбавлення її батьківських прав і всиновлення її дитини у подальшому відповідно до діючого законодавства. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.10.2023 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.05.2024 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивачем подано заяву про розгляд справи у відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини не явки суд не повідомляв, відзив не подано. У нотаріально засвідченій заяві просила розглядати справу за її відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не прибула, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у відсутність представника. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, ухваливши заочне рішення. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому 04.11.2010 року шлюбі, який за рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області розірвано, що підтверджено копією рішення суду від 11.08.2016 року у справі №654/1848/16-ц (н/п 2/654/721/2016). [PERSON] народився [INFO] , батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.09.2011 року Згідно довідки ліцею №16 імені Юрія Дрогобича Дрогобицької міської ради Львівської області від 23.06.2023 року [PERSON] навчається у вказаному ліцеї у 7-Б класі. У заклад освіти мати дитини - [PERSON] не прибула жодного разу, навчанням та успіхами дитини не цікавиться, батьківські збори не відвідувала. Згідно довідки сімейного лікаря [PERSON] від 24.06.2023 року лікуванням дитини [PERSON] , займається лише батько. До медичного закладу мати [PERSON] з дитиною жодного разу не приходила, чим хворіє дитина не знає. З висновку органу опіки і піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради №234 від 19.09.2023 року вбачається, що Орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до нотаріальної заяви, засвідченої 10.08.2023 року нотаріусом Ногинського нотаріального округу Московської області Ковальової Т.І., відповідач [PERSON] добровільно і безумовно відмовляється від батьківських прав стосовного свого сина - [PERSON] , [INFO] , і висловлює згоду на позбавлення її батьківських прав і всиновлення її дитини у подальшому відповідно до діючого законодавства. Просить судові органи розглядати справу у її відсутності. У відповідності зі ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати свою дитини, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. В судовому засіданні встановлено, а відповідачем не спростовано, що [PERSON] вихованням своєї дитини не займається, матеріально її не забезпечує, необхідних умов для розвитку дитини не надає, не цікавиться її долею та здоров`ям, маючи при цьому об`єктивну можливість, тим самим свідомо нехтує своїми обов`язками. У відповідності до ст.12 ч.3 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок про те, що відповідач, маючи об`єктивну можливість виконувати свої батьківські обов`язки у відношенні дитини, ухиляється від їхнього виконання, самоусунувшись від виконання батьківських обов`язків. У відповідності зі ст. 164 ч.1 п. 2 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у випадку, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин по справі, зокрема ставлення батьків до дитини. Пунктом 16 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України передбачає, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим вважає за необхідне, як крайню міру, позбавити відповідача батьківських прав у відношенні її дитини, оскільки байдужість відповідача до дитини свідчить про винну поведінку відповідача та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками. Доказів, що спростовують вказане відповідачем суду не надано. Також, суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що за приписами ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо дитина не була усиновлена до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.141 ч. 1, 6 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Позивач не просив вирішити питання щодо розподілу судових витрат, а отже підстави для відшкодування витрат відсутні. Виходячи з цього та у зв`язку із частковим задоволенням вимог позивача, а саме в частині вимог немайнового характеру, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави 1 073,60 гр. судового збору. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. На підставі викладеного,

Outcome: approved