Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

МТСБУ звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат в порядку регресу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29 червня 2021 року о 18.17 год. на вул. Святкова в с.Таборів Сквирського району Київської області, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер Республіки Литва [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, допустив виїзд на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ» реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Такими своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.3 б), д), 12.1 Правил дорожнього руху України. Вироком Сквирського районного суду Київської області від 06 липня 2023 року у справі №376/2315/21 було встановлено, що вина [PERSON] підтверджена, останнього притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення. На час дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди. 22.04.2022 та 22.11.2022 позивач в рахунок відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих перерахував [PERSON] 14 561,35грн. та 24 740,86грн. відповідно. 03.05.2022 у зв`язку з присвоєнням потерплому в ДТП [PERSON] ІІ групи інвалідності позивач перерахував останньому ще 108 000грн. Також потерпілій особі, МТСБУ на підставі Наказу №4.1/19450 від 09.11.2023 сплатив страхове відшкодування ( різницю вартості транспортного засобу до та після ДТП) у розмірі 19300,44 грн. Також, були понесені додаткові витрати на визначення розміру шкоди у розмірі 2383 грн. 09.08.2023 відповідачем добровільно в порядку часткового погашено заборгованості сплачено 3000грн. Інших виплат відповідачем з відшкодування завданих збитків вчинено не було. У зв`язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму страхового відшкодування в порядку регресу у сумі 168985,65 грн., судовий збір у розмірі 3028 грн. Та витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000грн. Ухвалою суду від 19.04.2024 відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час і місце судового засідання в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подавав. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст.280, 281 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 червня 2021 року о 18.17 год. на вул. Собора в с.Чубинці Білоцерківського району Київської області в напрямку с.Таборів Білоцерківського району Київської області, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер Республіки Литва [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, проявив злочинну самовпевненність, допустив виїзд на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21063» реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в смузі руху в напрямку с.Буки Білоцерківського району Київської області. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Такими своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.3 б), д), 12.1 Правил дорожнього руху України.В результаті ДТП водій [PERSON] також отримав середньої тяжкоті тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому лівої стегнової кістки, перелому лівого наколінника, закритого перелому обох кіток лівої гомілки. Вироком Сквирського районного суду Київської області від 06.07.2023 року у справі №376/2315/21 було встановлено, що вина [PERSON] підтверджена, останнього притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КУпАП. 30.06.2021 [PERSON] звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування збитків, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в т.ч. на лікування.(а.с.39-40) На час скоєння ДТП, відповідач [PERSON] не мав чинного договору ОСЦПВ (страхового полісу). Відповідно до наказів Моторного (транспортного) страхового бюро України №3/2140 від 20.04.2022, №3/2967 від 02.05.2022, №3/11463 від 19.11.2022 [PERSON] було виплачено 14561,35грн.,108000 грн. та 24740,86грн. за шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди( лікування , виплати у зв`язку із втратею працездатністю та присвоєнням інвалідності), що також підтверджується копіями відповідних платіжних доручень. (а.с.10-15,20-22) Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, відповідно до звіту №105/М/2021 «Про оцінку вартості відновлювального ремонту ВАЗ 21063, реєстраційний номер [NUMBER] , в наслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП» від 16.07.2021, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 53559,28грн., що перевищує ринкову вартість автомобіля, яка на момент ДТП становила 24475,44грн. Піля маркетингового дослідження ринку аналогічних КТЗ, МСТБУ була визначена вартість КТЗ в пошкодженому стані, яка склала суму 5175грн. Отже різниця вартості транспортного засобу до та після ДТП становить 19330,44грн. (а.с.70-121) Згідно з наказом МТСБУ №4.1/19450 від 09.11.2023, потерпілому [PERSON] перераховано також 19300,44грн. Отже, на думку МТСБУ, воно виконало покладений на нього обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини заподіювача шкоди, який не забезпечив цивільно-правову відповідальність. У зв`язку із складенням звіту з визначення вартості матеріального збитку, Моторним (транспортним) страховим бюро України понесено витрати у розмірі 2383грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 3 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо ) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Завдана шкода особисто особою, винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] відшкодована не була. У відповідності до ч. 1 ст. 24 Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обгрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Крім того, відповідно до ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями Моторного (транспортного) страхового бюро України є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" . Відповідно до п.п. "а" п. 41. 1 ст. 41 зазначеного Закону, Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно - правову відповідальність. В свою чергу, відповідно до ст. 1191 ЦК України та п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. У зв`язку із тим, що на момент ДТП відповідач [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, то після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати, які документально підтверджені. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Вирішуючи питання про відшкодування позивачеві судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду цієї справи, суд враховує вимоги статті 137 ЦПК України, котрими передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Верховним Судом у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 922/1163/18 зроблено такий правовий висновок: «Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги. Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає, як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та\\або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Однак, як установлено судом, позивачем до позовної заяви не надано належних та допустимих доказів на підтвердження сплати коштів на правову допомогу у розмірі 20 000 грн, зокрема, не надано відповідної квитанції, або платіжного доручення чи будь-якого іншого розрахункового документу, що зареєстрований у встановленому порядку, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що позивач дійсно поніс витрати на правничу допомогу. Договір про надання правової допомоги до матіалів справи також не додано.Про те, що такі докази будуть подані після рішення у справі та про причини, які завадили позивачу подати такі докази позивач не зазначив. Таким чином, суд приходить висновку про відмову в стягненні з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у зв`язку з їх недоведеністю. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн.

Outcome: partial