Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулась\~ до\~ суду\~ з\~ заявою,\~ в якій\~ просить\~ видати обмежувальний припис строком на\~ 6 (шість) місяців щодо [PERSON] , місце проживання, [ADDRESS] . Заява обґрунтована тим, що з 17.06.2023\~ року по\~ 01.11.2023 року вона перебувала\~ з\~ [PERSON] \~ у\~ зареєстрованому\~ шлюбі,\~ а\~ до\~\~ офіційної реєстрації шлюбу\~ вони\~ близько\~ півтора\~ роки\~ зустрічались,\~ а\~ потім перебували\~ у\~\~ фактичних\~ шлюбних\~ відносинах. За\~\~ два\~ місяці\~\~ до\~ розірвання шлюбу, а\~ саме\~\~ 01.09.2023\~ року\~ вона\~ змушена\~ була\~ розійтись з\~ [PERSON] і\~ заборонила\~ йому\~ жити\~ у\~ неї. Спільного\~ майна\~ вони\~ не\~ встигли\~ нажити. В жовтні 2022 року [PERSON] став\~\~\~ військовослужбовцем, і\~ у\~ неї\~ не\~ жив , а\~ приїздив\~ по\~ можливості. [PERSON] має\~\~ сварливий\~\~ характер,\~ безпричинно\~ ревнивий,\~ егоїстичний\~ і\~ жорсткий. Продовжувати з\~ ним\~ жити було\~ неможливо,\~ оскільки\~ це б\~\~ було,\~ перш\~ за\~ все,\~ на\~ шкоду\~ її\~ синові від\~ першого\~ шлюбу\~\~ [PERSON] , [INFO] . Після\~ розірвання\~ шлюбу\~ [PERSON] продовжує\~ її\~ переслідувати,\~ не\~ залишає\~ в спокою, ображає. Вона\~ заблокувала телефон,\~ однак це\~ не\~ рятує\~ її від\~ інших способів\~ моральних\~ знущань над\~ нею\~ та\~ її неповнолітнім\~ сином від\~ першого\~ шлюбу. В 2022\~ році у\~ неї\~ трагічно\~ загинув\~ старший\~ син\~ [PERSON] , 2001 року\~ народження. [PERSON] \~ спекулюючи\~ на\~ смерті\~ її\~ сина,\~ приходить\~ до неї\~ на\~ роботу або чекає її чи\~ сина біля\~\~ дому за\~ місцем\~ її\~ мешкання. Зустрівши їх погрожує\~ смертю\~ [PERSON] , навіть тим,\~ що\~ він\~ зруйнує\~ пам`ятник на\~ могилі\~\~ [PERSON] . [PERSON] приходить\~ до неї на\~ роботу\~ та при\~ співробітниках\~ та\~ покупцях\~ погрожує\~ їй,\~ принижує та\~ ображає. Через\~ незаконні\~ дії\~\~ вона\~ протягом\~ останнього року декілька\~ разів змушена\~ звертатись\~ до\~ поліції. 03.09.2024 року\~ за\~\~ адміністративне правопорушення\~\~ [PERSON] \~ було\~\~\~ притягнуто\~\~ до\~ адмінвідповідальності\~ з\~ дрібне\~\~ хуліганство\~ відносно\~ неї\~ за\~ місцем\~ її\~ роботи. 24.08.2024\~ року\~\~ [PERSON] \~ зустрів\~ її сина\~ [PERSON] та\~ у\~ присутності\~ неповнолітнього\~ товариша\~ сина\~\~ погрожував\~ йому\~\~ фізичною\~\~ розправою та\~ обіцяв\~ приїхати\~ до\~ нього до\~ школи\~\~ і\~ зганьбити\~ його. Тому\~ просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] \~ строком на шість місяців. В\~ судовому\~ засіданні\~ заявниця підтримала подану заяву про видачу обмежувального припису з мотивів, викладених у ній. [PERSON] в судовому\~ засіданні просив суд відмовити в задоволені заяви з\~ підстав\~ викладених\~ у\~ запереченнях. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі ст.ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, заслухавши представника заінтересованої особи, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов до такого висновку. Судом встановлено, що учасники справи, а саме заявник [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] перебували у шлюбі, який\~ рішенням\~ Конотопського міськрайонного суду\~ Сумської області\~ від\~ 01.11.2023 року\~ було\~ розірвано.\~\~ Згідно\~ свідоцтва\~ про\~ народження\~\~ серії\~ [NUMBER] від\~ 28.11.2013 року [PERSON] народився\~ [INFO] . Згідно\~ відповіді\~ на\~ запит\~\~ Конотопський\~ РВП\~ ГУНП\~ в\~ Сумській\~ області\~ №61/0-42аз від\~ 29.08.25024\~ року\~\~ вбачається,\~ що\~\~ [PERSON] ,16.06.1985\~ року\~ до\~ Конотопського РВП\~ зверталась 6 разів,\~ з них\~ 2\~ рази\~ протягом\~ другого\~ півріччя 2023\~ та\~ 4\~ протягом\~ 2024\~ року\~ щодо\~\~ неправомірних\~ дій її\~ колишнього\~ чоловіка [PERSON] . Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про видачу відносно [PERSON] обмежувального припису строком на шість місяців з підстав застосування останнього по відношенню до\~\~ неї та дитини психологічного насильства та загрози застосування фізичного насильства, яке проявляється в переслідуванні. Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Правовідносини, що склалися між учасниками справи регулюються спеціальним Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а також міжнародно-правовими актами, під час вирішення такої категорії справ обов`язковому застосуванню підлягає судова практика Європейського суду з прав людини. Основним правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб (частина друга статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (частина третя статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Потрібно враховувати, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних стосунків, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод. Тоді як під конфліктом потрібно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнього загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони. Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких потрібно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту. Верховний Суд у постанові від 28 квітня 2020 року у справі № 754/11171/19 (провадження № 61-21971св19) зауважив, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від приписів, передбачених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, який виконує захисну та запобіжну функцію і спрямований на попередження вчинення насильства та забезпечення передусім безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосування такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Таким чином, обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого\~ є повторюваність (26 серпня 2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 202/267/21, провадження № 61-6916св21 (ЄДРСРУ № 99202632). Суд доходить висновку, що\~ всі долучені до матеріалів справи документи, на які посилається заявник, свідчать про те, що вона зверталася до державних органів з повідомленням щодо неправомірних дій з боку [PERSON] . Однак, зазначені докази не містять підтверджуючий інформації щодо домашнього насильства. Зокрема, з відповіді\~ Конотопського\~ РВП вбачається наявність лише повідомлення про неправомірні дії [PERSON] , проте підтвердження дійсного вчинення домашнього насильства не встановлюють. Інші посилання та докази щодо застосування психологічного та фізичного насильства в матеріалах справи відсутні. Із аналізу наданих сторонами заяв та письмових доказів встановлено, що між сторонами склались неприязні відносини та наявний конфлікт. Судом допитані свідки\~ [PERSON] та [PERSON] , які пояснили, що знають про конфлікт між [PERSON] та колишнім її чоловіком [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою заявниці. В її присутності [PERSON] не погрожував [PERSON] , однак під час телефонної розмови з нею висловлювався в бік колишньої дружини. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] приходив до роботи заявниці де вчиняв сварки, на що викликались працівники поліції. З огляду на встановлені судом обставини та за результатами судового розгляду не встановлено, що\~ [PERSON] чинить відносно [PERSON] фізичне насильство щодо запобігання якому у суду були б підстави застосувати положення чинного Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», не встановлено судом і обставин, які відповідно до положень цього ж Закону свідчили б про психологічне насильство [PERSON] \~ по відношенню до [PERSON] . За встановлених судом обставин, відносини між сторонами не є такими, за умови яких, суд прийшов би до висновку про наявність домашнього насильства та необхідність застосування відносно [PERSON] обмежувальних приписів з метою протидії домашньому насильству відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а відтак заявлені [PERSON] \~ вимоги не підлягають задоволенню судом. Відповідно до частини 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витирати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed