Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 22.11.1986 між сторонами зареєстрований шлюб. У даному шлюбі народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які на даний час є повнолітніми. Позивач вказав, що причиною розірвання шлюбу є різні характери сторін, відсутність взаєморозуміння між сторонами і довіри. Позивач зазначив, що подружні відносини між сторонами давно припинені та спільне господарство сторони не ведуть. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме інтересам сторін, а надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин між сторонами. За таких підстав позивач просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 22.11.1986 Великоберезовицькою селищною Радою Тернопільського райвідділу ЗАГС, про що складений актовий запис № 21. 20.08.2024 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначене судове засідання на 16.09.2024, наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. У судове засідання 16.09.2024 позивач [PERSON] та його представник адвокат Мушка Н.М., належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, не з`явились. Представник позивача подала клопотання про розгляд справи без участі позивача, позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити повністю. У судове засідання 16.09.2024 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час і місце цього засідання, не з`явилася. Правом подання відзиву відповідач не скористалася. Представник відповідача адвокат Бачинська Н.О. подала до суду заяву про розгляд справи без її та відповідача участі, позов визнала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та не заперечувала проти задоволення позову. Частини 1, 4 ст. 206 ЦПК України визначають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, ураховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Суд установив, що 22.11.1986 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, про що Великоберезовицькою селищною Радою Тернопільського райвідділу ЗАГС складений актовий запис № 21. Після укладення шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON] . Указане підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 12). У даному шлюбі неповнолітні діти відсутні. Разом з тим правом подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу подружжя не скористалось. Стаття 24 СК України визначає засади добровільності шлюбу. Так, відповідно до ч. 1 даної норми закону шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналогічний принцип добровільності шлюбу закріплений і в ст. 51 Конституції України. При цьому згідно з ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, зокрема і шляхом пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Стаття 112\~СК України\~визначає,\~що суд\~з`ясовує\~фактичні взаємини\~подружжя,\~дійсні причини\~позову про\~розірвання шлюбу,\~бере до\~уваги наявність\~малолітньої дитини,\~дитини з\~інвалідністю та\~інші обставини\~життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Так, як на підставу позовних вимог про розірвання шлюбу, позивач послався на те, що причиною розірвання шлюбу є різні характери сторін, відсутність взаєморозуміння між сторонами і довіри. Подружні відносини між сторонами давно припинені та спільне господарство сторони не ведуть. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. Такі обставини повністю визнала у своїй заяві відповідач та не заперечувала проти їх існування. Відтак, ураховуючи фактичні взаємини сторін як подружжя, причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя сторін, суд має усі підстави вважати, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам сторін. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням визнання відповідачем позову, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~142\~ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Приймаючи до уваги, що при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 1211,20 грн, що підтверджується що підтверджується квитанцією № 4881-5529-9075-4921 від 13.08.2024 (а.с. 15), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору у сумі 605,60 грн, а інші 50 відсотків судового збору у сумі 605,60 грн необхідно повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved