Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

представник позивачів [PERSON] та [PERSON] адвокат Заяць Н.Я. звернулася до суду із позовною заявою до Львівської міської ради, у якій просить визначити, що частка померлого [PERSON] , який помер [INFO] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,062 га з кадастровим номером 4610165500:02:002:0158, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд становила її частину; визнати за [PERSON] право власності на частки земельної ділянки, площею 0,062 га кадастровий номер 4610165500:02:002:0158, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на частки земельної ділянки, площею 0,062 га кадастровий номер 4610165500:02:002:0158, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд. В обґрунтування позовних вимог вказала, що [INFO] помер [PERSON] чоловік позивача [PERSON] та син [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме: 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] та земельна ділянка, площею 0,062 га з кадастровим номером 4610165500:02:002:0158, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд. Так, позивач [PERSON] успадкувала 1/3 вказаного будинку, однак в отриманні свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріус відмовила, вказуючи на те, що частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку не визначені. У зв`язку із наведеним, просить позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивачів підтримала позовні вимоги, просила такі задовольнити. Подала суду заяву, у якій просила суд не визначати за померлим [PERSON] частку, однак від даної позовної вимоги не відмовилася у порядку, визначеному ЦПК України. Представник відповідача у судовому засіданні не заперечив щодо позовної вимоги про визнання за [PERSON] права спільної сумісної власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, кадастровий номер 4610165500:02:002:0158, проте заперечив щодо позовної вимоги про визнання за [PERSON] право власності на частки земельної ділянки, кадастровий номер 4610165500:02:002:0158, оскільки щодо такої вимоги відсутній спір. Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та зібрані по справі докази, суд виходив з наступного. Статтею 1216\~ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Згідно ст.\~1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За правилами ч. 1 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно з ч. 1, 2 ст.\~1220\~ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст.\~1261\~ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що виконавчим комітетом Рудненської селищної ради зроблено відповідний актовий запис №35 /свідоцтво про смерть серії [NUMBER] / /а.с.14/ Після смерті [PERSON] заведено спадкову справу №245/2018, згідно якої на день його смерті залишилось спадкове майно: частина житлового будинку [ADDRESS] ; 1/3 частина житлового будинку [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,0620 га, місце розташування якої, [ADDRESS] , кадастровий номер 4610165500:02:002:0158, цільове призначення 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] до приватного Другої Львівської державної нотаріальної контори звернулася його дружина - позивач [PERSON] , при цьому, мама померлого [PERSON] відмовилася від належної їй частки у спадщині на користь [PERSON] , а [PERSON] /син спадкодавця [PERSON] / відмовився від реалізації спадкових прав (матеріали спадкової справи №245/2018). Як вбачається із матеріалів спадкової справи №245/2018, 27.11.2018 року державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] . Згідно відповіді державного нотаріуса Другої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області від 04.02.2024 року на заяву [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом щодо спадкового майна частина земельної ділянки, площею 0,0620 га, надану для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, розташованої на [ADDRESS] , кадастровий номер 4610165500:02:002:0158, нотаріус не може визначити склад спадкового майна, а саме, яка частка земельної ділянки належала спадкодавцю, а тому роз`яснено про необхідність вирішення даного питання у судовому порядку /а.с.15-16/. Як вбачається із долучених до матеріалів справи документів, зокрема, рішення Рудненської селищної ради, витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, земельна ділянка, кадастровий номер: 4610165500:02:002:0158, площею 0,062 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Згідно ч.2 ст.\~41\~Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до ст.\~1226\~ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно статті 1225\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ст.\~355\~ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ст. 356 ЦК України). Статтею 368\~ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст.\~357\~ЦК України частки у праві спільної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. За змістом ч.1 ст.\~86\~ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно ч. 4, 5 ст. 89 Земельного кодексу України, співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки; поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Частиною першою статті 120\~Земельного кодексу\~України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Частиною четвертою вищевказаної статті визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Таким чином, законодавцем визначено принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Тобто особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду має право на відповідну частину земельної ділянки на тих самих умовах, на яких воно належало попередньому власникові або користувачу, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Такого висновку щодо застосування зазначених норм матеріального права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17 (провадження № 14-47цс20) та постанові Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 642/3950/17 (провадження № 61-7008св19). Разом з тим, положення ст.\~120\~Земельного кодексу\~України мають застосовуватися з врахуванням норм матеріального права, що визначають особливості регулювання права спільної сумісної власності. Як встановлено судом, спірна земельна ділянка належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Її поділ або виділення з неї окремих часток за життя [PERSON] не проводився, розмір її частки не визначався. Таким чином, [PERSON] був співвласником спірної земельної ділянки, яка належала двом особам на праві спільної сумісної власності без визначення часток, і це право перейшло до позивачки [PERSON] , як спадкоємниці [PERSON] за законом. Така позиція суду узгоджується із правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 489/2165/19 та від 28 липня 2021 року у справі № 346/5216/18. Крім цього, відповідно до положень ст. 89 Земельного кодексу України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Враховуючи встановлені судом обставини та норми законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача [PERSON] , як спадкоємниці законного співвласника земельної ділянки та позивача [PERSON] , як співвласника земельної ділянки кадастровий номер: 4610165500:02:002:0158, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є підставні та підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про визначення частки померлого [PERSON] , який помер [INFO] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,062 га з кадастровим номером 4610165500:02:002:0158, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд, то суд приходить до переконання, що у задоволенні такої слід відмовити, виходячи з такого: відповідно до частини першої статті 25\~ЦК України\~здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України). Таким чином, визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Аналогічний правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судом у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18 (провадження № 61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19); від 16 червня 2021 року у справі №570/997/19 (провадження №61-16257св20), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Відтак, позовні вимоги підставні та підлягають частковому задоволенню. Із огляду на те, що позивачі просять усі судові витрати залишити за ними, суд, виходячи з принципу диспозитивності, закріпленого ст.13 ЦПК України, вважає за можливе не стягувати при задоволенні позову із відповідача на користь позивачів понесені судові витрати пов`язані сплатою судового збору при поданні позову до суду.

Outcome: partial