Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

Позивач ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в обґрунтування позовних вимог зазначивши наступне. 19.01.2021 між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 173/20-Т/ЗП113, відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Kia\~Carens» з реєстраційним номером [NUMBER] , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 01.05.2021 у м. Запоріжжі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Kia\~Carens» з реєстраційним номером [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , та автомобіля «Daewoo Lanos» з реєстраційним номером [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення відповідачем п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля «Kia\~Carens» з реєстраційним номером [NUMBER] склала 48623,45грн. Відповідно до умов вищезазначеного договору добровільного страхування позивач відшкодував потерпілому витрати на ремонт автомобіля у розмірі 47473,45 грн. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Daewoo Lanos» з реєстраційним номером [NUMBER] була застрахована в АТ «СГ «ТАС» (поліс № АР-007981258). В порядку прямого врегулювання збитків між страховими компаніями була врегульована сума в розмірі 26574,86 грн. страхового відшкодування з урахуванням зносу автомобіля, франшиза в розмірі 0,00 грн. 12.07.2021 позивач звернувся до відповідача з претензію про відшкодування шкоди в розмірі 20888,59 грн., яка була залишена відповідачем без задоволення, у зв`язку із чим ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було вимушено звернутись до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 20888,59 грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та судовий збір в розмірі 3028,00 грн. Ухвалою судді від 08.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи. В судове засідання представник позивача не з`явився. Проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення позивач не заперечував. Відповідач, остання відома адреса місця проживання (перебування) якого знаходиться на тимчасово окупованій території України, викликався в судове засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України в порядку, передбаченому ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» в редакції, чинній на момент розгляду справи. Також, судові повістки про виклик до суду надсилалися відповідачеві на адресу фактичного місця проживання як внутрішньо переміщеної особи, повідомленої Мінсоцполітики на запит суду. Проте, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, відповідач в судове засідання повторно не прибув, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов до суду не подав, із заявами про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався. З огляду на викладене, суд постановив здійснити заочний розгляд справи, обмежившись дослідженням доказів, наданих позивачем, що відповідає положенням ч. 1\~ст. 280 ЦПК України. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 19.01.2021 між АТ «СК «Арсенал Страхування», та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 173/20-Т/ЗП113, у відповідності до умов якого АТ «СК «Арсенал Страхування» зобов`язалось компенсувати [PERSON] прямі збитки, які є наслідком страхових подій за страховими ризиками, визначеними договором, зокрема збитки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди будь яке пошкодження або знищення транспортного засобу Kia\~Carens» з реєстраційним номером [NUMBER] , його окремих частин, додаткового обладнання та\\або комплектуючих елементів зазначеного транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 7-14). Кінцева дата дії договору 31.01.2022. 01.05.2021 о 15 год 20 хв в м. Запоріжжі по пр. Соборному, 240 (Дніпро ГЕС) сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Kia\~Carens» з реєстраційним номером [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , та автомобіля «Daewoo Lanos» з реєстраційним номером [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.05.2021 в справі № 334/3215/21 (а.с. 19) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.\~124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Постанова суду набрала законної сили. В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль Kia\~Carens» з реєстраційним номером [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту якого склала 48623,45 грн. (а.с. 21-30). Позивачем на виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту № 173/20-Т/ЗП11319.01.2021 було сплачено 47473,45 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 29866184 від 02.06.2021 (а.с. 33). На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Daewoo Lanos» з реєстраційним номером [NUMBER] була застрахована в АТ «СГ «ТАС» (витяг з полісу № АР-007981258) (а.с. 34). Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. АТ «СГ «ТАС» сплатила позивачеві страхове відшкодування в сумі 26574,86,00 грн., що підтверджується платіжною інтрукцією № [NUMBER] від 15.06.2021 (а.с. 36). Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України «Про страхування»). Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. У статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Згідно із статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 ЦК України). У разі наявності юридичних фактів, передбачених статтею 993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що «стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією». Таким чином, відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до позивача ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» після виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних витрат перейшло право вимоги до особи, відповідальної за шкоду, в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), тобто правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої особи страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності - достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача. Відповідач доводів позивача не спростував, доказів відшкодування ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» шкоди в розмірі 20888,59 грн. суду не надав. Враховуючи, що ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» сплатило страхувальнику суму страхового відшкодування у розмірі 47473,45 грн., а відповідач є особою, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду, страховик відповідача АТ «СГ «ТАС» виплатив у межах ліміту страхове відшкодування позивачеві у розмірі 26574,86 грн., тому в порядку суброгації з відповідача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (витрат позивача за договором страхування) і страховою виплатою в розмірі 20888,59 грн. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved