Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-11 00:00:00

22.04.2024 представник АТ КБ «Приватбанк» за довіреністю Ляр Д.Ю. звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси із позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.12.2007 у розмірі 102 193,57 грн. станом на 25.02.2024 та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2\~422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 27.12.2007 та приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку https://privatbank.ua/terms. На підставі вищевказаної анкети-заяви відповідачці було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 80000,00 грн. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту відповідачка отримала кредитну картку № [NUMBER] , строк дії - 12/11, тип - Картка «Універсальна». Після отримання картки відповідачка здійснила дії щодо проведення її активації та користувалася карткою. Після спливу строку дії картки відповідачка, для можливості користування рахунком, додатково отримала наступі картки: № [NUMBER] , строк дії - 04/15, тип - Картка «Універсальна»; № 5457092025099338, строк дії - 06/14, тип - Gold Credit; № 5168742314744446, строк дії - 08/17, тип - Картка «Універсальна» GOLD; № - 5168742203237015, строк дії - 05/21, тип - Картка «Універсальна» GOLD; № 4149629318645397, строк дії - 11/24, тип - Картка «Універсальна» GOLD; № 5168752008140215, строк дії - 05/27, тип - Картка «Універсальна». В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки до 40,8 річних. 03.04.2023 відповідачка підписала Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої отримала додаткову кредитну картку № [NUMBER] , строк дії - 07/27, тип Картка «Універсальна» GOLD. Таким чином, банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка зобов`язалася повернути використану частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором, але в процесі користування кредитним рахунком не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. У процесі підготовки позовної заяви було встановлено, що [PERSON] перестала вносити кошти посилаючись на «спірні», на її думку, операції, які були проведені по її картці № 5168752008140215 за 01.04.2023. В ході перевірки даної інформації встановлено, що 01.04.2023 було зафіксовано звернення [PERSON] до банку, яке було направлено на розгляд останньою конфіденційних даних картки, Приват24, та підтвердження всіх операцій. В результаті вказаних дій, треті особи заволоділи грошовими коштами [PERSON] . Таким чином, факт шахрайства у відношенні [PERSON] став можливим через порушення останньою «Умов і правил надання банківських послуг» Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, у порушення п. 9.4 Договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконала. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідачка станом на 25.02.2024 має заборгованість 102\~193,57 грн., яка складається з наступного: 78\~985,30 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 23\~208,27 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. На даний час відповідачка продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав ті інтересів АТ КБ «ПриватБанк». Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.05.2024 позовну заяву передано за підсудністю до Придніпровського районного суду м. Черкаси. 26.06.2024 дана цивільна справа надійшла до Придніпровського районного суду м. Черкаси та згідно автоматизованого розподілу передана для розгляду судді Булгаковій Г.В. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.06.2024 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання представник позивача АТ КБ «Приватбанк» за довіреністю Ляр Д.Ю. не з`явився, одночасно з позовною заявою подав клопотання, в якому просив розгляд справи проводити без участі представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за останнім відомим місцем проживання, проте поштові відправлення були повернуті на адресу суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася, клопотань про відкладення або про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. З урахуванням положень частини 8 статті 178, частини 4 статті 223, частини 1 статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків. Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін (статті 12, 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Згідно частин 1, 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частин 1, 2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно статтею 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 27.12.2007 та приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку https://privatbank.ua/terms. На підставі вищевказаної заяви відповідачці було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 80 000,00 грн. Крім цього, протягом строку дії кредитного договору, відповідачка неодноразово отримувала кредитні картки, зокрема, № 4149437708141211, строк дії - 04/15, тип «Універсальна»; № 5457092025099338, строк дії - 06/14, тип - Gold Credit; № 5168742314744446, строк дії - 08/17, тип «Універсальна» GOLD; № 5168742203237015, строк дії - 05/21, тип - «Універсальна» GOLD; № 4149629318645397, строк дії - 11/24, тип - «Універсальна» GOLD; № 5168752008140215, строк дії - 05/27, тип - «Універсальна». У процесі користування рахунком, а саме 03.04.2023 [PERSON] підписала Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої остання отримала додаткову кредитну картку № [NUMBER] , строк дії - 07/27, тип «Універсальна» GOLD, З виписки за договором № б/н за період з 19.12.2007-27.02.2024 вбачається, що з моменту отримання кредитної картки із наданим кредитним лімітом відповідачка протягом тривалого часу користувалася вказаним картковим рахунком, зокрема оплачувала придбання товарів та послуг, здійснювала перекази грошових коштів, знімала готівкові кошти, отримувала грошові перекази та ін. Однак, у процесі користування кредитним рахунком відповідачка не надавала своєчасно АТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість, яка станом на 25.02.2024 становить 102\~193,57 грн., з яких: 78\~985,30 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 23\~208, грн. заборгованість за простроченими відсотками. На час розгляду справи договір № б/н від 27.12.2007 недійсним, розірваним чи припиненим не визнаний. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями статей 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. За змістом статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Нормою частини 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] отримала кредитні кошти та користувалася ними, однак свої зобов`язання щодо погашення кредиту належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 25.02.2024 має заборгованість у розмірі 102\~193,57 грн., суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення вказаної суми заборгованості з відповідачки на користь позивача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги судом задоволені у повному обсязі, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved