Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна, у якому просить встановити юридичний факт родинних відносин між фізичними особами, а саме те, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є дочкою [PERSON] , який помер [INFO] , а він відповідно її батьком, встановити юридичний належності правовстановлюючого документа, а саме те, що сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 010525, який виданий 15.02.1995 року Зіболківською сільською радою та зареєстрований у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 650, згідно якого [PERSON] на підставі рішення Зіболківської сільської ради від 15.09.1993 року було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,81 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, розташовану на території села Зіболки Зіболківської сільської ради, належить [PERSON] , який помер [INFO] . Крім того, просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право на земельну частку (пай) площею 1,67 га умовних кадастрових гектарів без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території села Зіболки колишньої Зіболківської сільської ради Жовківського району Львівської області, а на сьогоднішній день Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, право на яку [PERSON] мала на підставі сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 010015, виданого Зіболківською сільською радою 15.02.1995 року та зареєстрованого у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 651, а також визнати за нею, [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право на земельну частку (пай) площею 0,81 га умовних кадастрових гектарів без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території села Зіболки колишньої Зіболківської сільської ради Жовківського району Львівської області, а на сьогоднішній день Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, право на яку [PERSON] , який помер [INFO] мав на підставі сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 010525, виданого Зіболківською сільською радою 15.02.1995 року та зареєстрованого у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 650, після смерті якого [PERSON] спадщину за законом фактично прийняла, але юридично не оформила. Свої позовні вимоги мотивує тим, що її батьком є [PERSON] , матір`ю- [PERSON] . Дошлюбним прізвищем її матері, [PERSON] було [PERSON] , її батьками, як вбачається із свідоцтва про народження, є [PERSON] та [PERSON] . Водночас, викладеним у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , яке видане 22.04.2003 року Зіболківською сільською радою, стверджується, що [PERSON] помер [INFO] . Тобто, батьком її матері, [PERSON] , згідно актового запису про її народження є [PERSON] , саме [PERSON] на підставі рішення Зіболківської сільської ради від 15.09.1993 року було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,81 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка розташована на території села Зіболки Зіболківської сільської ради, для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, водночас в свідоцтві про смерть [PERSON] по батькові зазначено як [PERSON] . А тому, вважає, що є підстави для встановлення юридичних фактів родинних відносин та належності правовстановлюючого документа. Зазначає, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом, оскільки заповіт від його імені не посвідчувався. Так як [PERSON] є дочкою [PERSON] , а тому вона була спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] . Зазначає, що [PERSON] фактично прийняла спадщину за законом після смерті свого батька, [PERSON] , який помер [INFO] , однак юридично не оформила такої. Крім того вказує, що [PERSON] на підставі рішення Зіболківської сільської ради від 15.09.1993 року було передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,67 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості. Земельна ділянка розташована на території села Зіболки Зіболківської сільської ради. Землю передано для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилася спадщина за законом, так як заповіт від її імені не посвідчувався, на право на земельну частку (пай), яка належала їй, а також на земельну частку (пай), яку [PERSON] фактично пройняла, але юридично не оформила після смерті [PERSON] . Позивач зазначає, що вона як дочка [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після її смерті, прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Після смерті [PERSON] було зареєстровано спадкову справу №133/2023, однак листом за вихідним № 53/01-16 від 08.12.2023 року приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), площею 0,81 га, що розташована на території села Зіболки, Зіболківської сільської ради Львівського (колишнього Жовківського) району Львівської області і належала [PERSON] (згідно сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку- [PERSON] ), померлому [INFO] , після смерті якого [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину фактично прийняла, але юридично не оформила своїх спадкових прав, через неподання оригінала правовстановлюючого документа нового взірця на вищевказаний земельний пай та роз`яснено, що у разі відсутності такого документа, необхідно звернутися в судові органи для оформлення прав на вищевказаний земельний пай в порядку спадкування. Крім того листом за вихідним № 54/01-16 від 08.12.2023 року приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), площею 1,67 га, що розташована на території села Зіболки, Зіболківської сільської ради Львівського (колишнього Жовківського) району Львівської області і належала [PERSON] , померлій [INFO] , через неподання оригінала правовстановлюючого документа нового взірця на вищевказаний земельний пай та роз`яснено, що у разі відсутності такого документа, необхідно звернутися в судові органи для оформлення прав на вищевказаний земельний пай в порядку спадкування. Позивач зазначає, що сертифікати нового зразка на земельну частку (пай) у неї відсутні, вона не може пред`явити для оформлення спадщини сертифікат на середню земельну частку (пай), виданий на ім`я [PERSON] та на ім`я [PERSON] нового зразка, оскільки вони померли, а тому втратили цивільну правоздатність та дієздатність, а за життя не обміняли сертифікати на середню земельну частку (пай) старого зразка на новий зразок сертифіката. Як наслідок позивач вважає, що її право на дані земельні частки (паї) підлягає захисту в судовому порядку, а тому просить задовольнити її позовні вимоги. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 22 серпня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 12 вересня 2024 року о 13 год. 45 хв. Витребувано з Жовківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та від приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіональногоуправління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівни, належним чином засвідчені (прошиті та пронумеровані всі аркуші, скріплені гербовою печаткою) копії спадкових справ, які заведені після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду письмову заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача, Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Жовківської міської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, зазначили, що не заперечують проти задоволення позовних вимог, при вирішенні справи покладаються на думку суду. Третя особа, приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що при вирішенні справи покладається на думку суду. Крім того на виконання вимог ухвали суду від приватного нотаріуса на адресу суду надійшла належним чином засвідчена копія спадкової справи №133/2023, яка зареєстрована 08 грудня 2023 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а також копія інформаційної довідки зі спадкового реєстру щодо спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а саме про відсутність реєстрації спадкової справи після його смерті. Також на виконання вимог ухвали суду із Жовківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та від приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіональногоуправління Міністерства юстиції надійшли інформаційні довідки зі спадкового реєстру, з яких вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрита приватним нотаріусом Кобзар Л. В., а спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не реєструвалася. А тому, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, фактично визнав позовні вимоги, покладається при вирішенні справи на думку суду, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] у селі Зіболки, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , який виданий Жовківським РВ ГУДМС України у Львівській області 26.06.2015 року. З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00027702803, який видано 08.09.2020 року Жовківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), вбачається, що [PERSON] 26.05.2001 року зареєструвала шлюб із [PERSON] у виконавчому комітеті Зіболківської сільської ради Жовківського району Львівської області, актовий запис № 6, внаслідок чого змінила прізвище на [PERSON] . В подальшому, 14.11.2006 року, даний шлюб було розірвано у Жовківському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що було складено відповідний актовий запис № 179. Після державної реєстрації розірвання шлюбу присвоєно чоловікові прізвище [PERSON] , дружині- [PERSON] . Факт розірвання шлюбу також підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , яке видане повторно Жовківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 08.09.2020 року. Батьком позивача є [PERSON] , матір`ю- [PERSON] , що підтверджується викладеним у свідоцтві про її народження серії [NUMBER] , яке видане Підлісненською сільською радою Жовківського району Львівської області 22.01.1981 року. З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00027702773, який видано 08.09.2020 року Жовківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), вбачається, що батьки позивача [PERSON] та [PERSON] 26 квітня 1980 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Підліснянської сільської ради Жовківського району Львівської області, про що було складено актовий запис № 11. Тобто суд констатує, що дошлюбним прізвищем матері позивача, [PERSON] , було [PERSON] . Викладеним у витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00027702876, який видано 08.09.2020 року Жовківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), стверджується, що [PERSON] народилася [INFO] , про що 01.03.1959 року виконавчим комітетом Підліснянської сільської ради Жовківського району Львівської області було складено актовий запис № 5. Її батьками є [PERSON] та [PERSON] . З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00041675586, який видано 03.10.2023 року Жовківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 04 лютого 1957 року у виконавчому комітеті Підлісненської сільської ради Жовківського району, про що було складено актовий запис № 2. З сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 010525, який виданий 15.02.1995 року Зіболківською сільською радою та зареєстрований у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 650, вбачається, що [PERSON] на підставі рішення Зіболківської сільської ради від 15.09.1993 року було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,81 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості. Земельна ділянка розташована на території села Зіболки Зіболківської сільської ради. Землю передано для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства. Викладеним у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , яке видане 22.04.2003 року Зіболківською сільською радою, стверджується, що [PERSON] помер [INFO] . Тобто, батьком матері позивача, [PERSON] , згідно актового запису про її народження є [PERSON] , саме [PERSON] на підставі рішення Зіболківської сільської ради від 15.09.1993 року було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,81 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка розташована на території села Зіболки Зіболківської сільської ради, для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, що стверджується викладеним у сертифікаті на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 010525, який виданий 15.02.1995 року Зіболківською сільською радою та зареєстрований у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 650. Водночас в свідоцтві про смерть [PERSON] по батькові зазначено як [PERSON] . Суд враховує, що [PERSON] і [PERSON] є спорідненими іменами, відповідно і по батькові [PERSON] та [PERSON] є спорідненими, саме цим і пояснюється розбіжність в написанні по батькові [PERSON] . Водночас для встановлення розбіжностей в документах позивачем заявлено позовні вимоги про встановлення юридичного факту родинних відносин та належності правовстановлюючого документа. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" міститься роз`яснення про те, що суди при прийнятті заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть розглядати їх в порядку окремого провадження, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право (пункти 1 і 3). Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: 1) згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; 2) чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 4) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Так як встановлення юридичного факту родинних відносин та належності правовстановлюючого документа пов`язане із спадкуванням та подальшим вирішенням спору про право, а тому суд вирішує питання встановлення юридичних фактів саме в порядку позовного провадження. Суд враховує, що прийняття рішення суду про встановлення юридичного факту родинних відносин позивачу необхідне для підтвердження того, що її мати, [PERSON] , є саме дочкою [PERSON] , який помер [INFO] , відповідно є спадкоємцем першої черги після його смерті, а встановлення факту належності правовстановлюючого документа померлому [PERSON] для подальшого спадкування права на земельну частку (пай), належної саме [PERSON] . Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Так, згідно з правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження, місце проживання не відповідають записам у паспорті чи свідоцтві про народження або в інших документах, які хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Виправити помилку в актовому записі про народження, а також в правовстановлюючому документі інакше як шляхом отримання рішення суду про встановлення юридичного факту родинних відносин та належності правовстановлюючого документа особі позивач не має можливості, оскільки як [PERSON] , так і [PERSON] померли, а тому втратили цивільну правоздатність та дієздатність. Юридичний факт родинних відносин між фізичними особами, а саме те, що [PERSON] є дочкою [PERSON] , який помер [INFO] , та належності правовстановлюючого документа, а саме сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 010525, який виданий [PERSON] Зіболківською сільською радою 15.02.1995 року та зареєстрований у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 650 саме [PERSON] , який помер [INFO] , підтверджується довідкою № 986, яка видана виконкомом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 22.12.2023 року, з якої вбачається, що громадянин [PERSON] , [INFO] , померлий [INFO] , та [PERSON] є одна і та ж сама особа, що проживав на території колишньої Зіболківської сільської ради. Інших осіб з цими даними на території ради не було зареєстровано. Крім того, суд ще раз наголошує, що ім`я [PERSON] та [PERSON] є спорідненими, відповідно і спорідненими є по батькові [PERSON] та [PERSON] . Довідки, якими обґрунтовується прийняття спадщини після смерті [PERSON] лише підтверджують заявлені позивачем юридичні факти. А тому, враховуючи встановлені обставини та досліджені докази, суд приходить до висновку, що є всі підстави встановити юридичний факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є дочкою [PERSON] , який помер [INFO] , а він відповідно є її батьком. Крім того є всі підстави встановити юридичний факт належності правовстановлюючого документа, а саме те, що сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 010525, який виданий [PERSON] Зіболківською сільською радою 15.02.1995 року та зареєстрований у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 650, належить саме [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України від 16.01.2003 року, що набрав чинності 01.01.2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Оскільки [PERSON] помер [INFO] , тобто спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК України, то до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після його смерті необхідно застосовувати положення Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року. Згідно ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 534 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Нормою ч. 2 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року встановлено, що спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. З довідки № 980, яка видана виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 22.12.2023 року, вбачається, що від імені [PERSON] , який помер [INFO] , заповіт сільською радою не посвідчувався. Не посвідчувався також заповіт і нотаріусом. Так як заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, а тому спадкування після його смерті відбувається за законом. Згідно ст. 527 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Нормою ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Так як [PERSON] є дочкою [PERSON] , а тому враховуючи норму ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, вона була спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] . З довідки № 976, яка видана виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 22.12.2023 року, вбачається, що [PERSON] , який помер [INFO] , до дня смерті проживав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року встановлено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. З довідки № 977, яка видана виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 22.12.2023 року, вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] , проживала разом із своїм батьком, [PERSON] , який помер [INFO] , до дня його смерті за адресою: [ADDRESS] та вели спільне господарство. Згідно ст. 553 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. Протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу, [PERSON] як спадкоємець за законом першої черги після смерті [PERSON] не відмовилася від прийняття спадщини, навпаки фактично вступила в управління або володіння спадковим майном, оскільки була зареєстрована, проживала разом із своїм батьком, вела з ним спільне господарство. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі і на право на середню земельну частку (пай), яке належало йому на підставі сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку). Судом встановлено, що [PERSON] фактично прийняла спадщину за законом після смерті свого батька, [PERSON] , який помер [INFO] , однак юридично не оформила такої. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 75061465, яка сформована 08.12.2023 року приватним нотаріусом Кобзар Л. В., а також із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), яка сформована Жовківською державною нотаріальною конторою Львівської області вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не реєструвалася. З сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 010015, який виданий 15.02.1995 року Зіболківською сільською радою та зареєстрований у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 651, вбачається, що [PERSON] на підставі рішення Зіболківської сільської ради від 15.09.1993 року було передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,67 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості. Земельна ділянка розташована на території села Зіболки Зіболківської сільської ради. Землю передано для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства. Викладеним у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , яке видане повторно Жовківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 08.09.2020 року, стверджується, що [PERSON] померла [INFO] . Згідно ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). А тому, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай), яка належала їй, а також на земельну частку (пай), яку [PERSON] фактично пройняла, але юридично не оформила після смерті [PERSON] . Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Нормою ст. 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. З довідки № 994, яка видана виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 22.12.2023 року, вбачається, що від імені [PERSON] , яка померла [INFO] , заповіт сільською радою не посвідчувався. Не посвідчувався заповіт також і нотаріусом. Ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Так як заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, а тому спадкування після її смерті відбувається за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкоємця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Суд бере до уваги, що позивач [PERSON] як дочка [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після її смерті. З довідки № 992, яка видана виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 22.12.2023 року, вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня смерті проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. З довідки № 993, яка видана виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 22.12.2023 року, вбачається, що [PERSON] проживала разом і була зареєстрована із своєю матір`ю, [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня її смерті за адресою: [ADDRESS] та вели спільне господарство. Враховуючи те, що позивач була зареєстрована та проживала разом із спадкодавцем на час її смерті, суд приходить до висновку, що вона є такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] . [PERSON] на час смерті не була у зареєстрованому шлюбі, оскільки шлюб із [PERSON] було розірвано 24.02.1988 року. [PERSON] через представника звернулася до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Л. В. із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті матері, [PERSON] , а саме на належну їй земельну частку пай, а також на земельну частку (пай), яка належала [PERSON] , померлому [INFO] , після смерті якого вона спадщину фактично прийняла, однак не оформила своїх спадкових прав, а також на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Внаслідок, звернення приватним нотаріусом Кобзар Л. В. було зареєстровано 08.12.2023 року спадкову справу після смерті [PERSON] №133/2023, номер у Спадковому реєстрі 71699960, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 75067807 від 08.12.2023 року. Однак, листом за вихідним № 53/01-16 від 08.12.2023 року приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), площею 0,81 га, що розташована на території села Зіболки, Зіболківської сільської ради Львівського (колишнього Жовківського) району Львівської області і належала [PERSON] (згідно сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку- [PERSON] ), померлому [INFO] , після смерті якого [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину фактично прийняла, але юридично не оформила своїх спадкових прав, через неподання оригінала правовстановлюючого документа нового взірця на вищевказаний земельний пай та роз`яснено, що у разі відсутності такого документа, необхідно звернутися в судові органи для оформлення прав на вищевказаний земельний пай в порядку спадкування. Крім того листом за вихідним № 54/01-16 від 08.12.2023 року приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), площею 1,67 га, що розташована на території села Зіболки, Зіболківської сільської ради Львівського (колишнього Жовківського) району Львівської області і належала [PERSON] , померлій [INFO] , через неподання оригінала правовстановлюючого документа нового взірця на вищевказаний земельний пай та роз`яснено, що у разі відсутності такого документа, необхідно звернутися в судові органи для оформлення прав на вищевказаний земельний пай в порядку спадкування. Як зазначає позивач у позовній заяві, сертифікати нового зразка на земельну частку (пай) у неї відсутні. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 8 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" постановою Кабінет Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)» затверджено відповідну форму сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Сертифікати саме такої форми слід подавати нотаріусу. Згідно ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відтак суд враховує, що позивачем не може бути пред`явлено для оформлення спадщини сертифікат на середню земельну частку (пай), виданий на ім`я [PERSON] та на ім`я [PERSON] нового зразка, оскільки вони померли, а тому втратили цивільну правоздатність та дієздатність, а за життя не обміняли сертифікати на середню земельну частку (пай) старого зразка на новий зразок сертифіката. З довідки № 982, яка видана виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 22.12.2023 року, вбачається, що на земельну частку площею 0,81 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території Зіболківської сільської ради Жовківського району Львівської області і належала [PERSON] , який помер [INFO] , заборон та арештів немає. З довідки № 995, яка видана виконавчим комітетом Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 22.12.2023 року, вбачається, що на земельну частку площею 1,67 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території Зіболківської сільської ради Жовківського району Львівської області і належала [PERSON] , померлій [INFO] , заборон та арештів немає. Отже позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги після смерті своєї матері, [PERSON] , яка померла [INFO] . Водночас [PERSON] фактично прийняла спадщину за законом після смерті свого батька, [PERSON] , який помер [INFO] , а саме право на земельну частку (пай), але юридично не оформила своїх спадкових прав. [PERSON] прийняла спадщину за законом після смерті [PERSON] , в тому числі і ту, яка нею фактично прийнята, але юридично не оформлена після смерті [PERSON] , оскільки не відмовилася від прийняття спадщини упродовж шестимісячного строку після її смерті, була зареєстрована та постійно проживала разом із спадкодавцем, [PERSON] , на час відкриття спадщини, тобто на день смерті спадкодавця. Однак, спадщини на право на земельну частку (пай) розміром 1,67 га умовних кадастрових гектарів, яка належала [PERSON] , померлій [INFO] , згідно сертифіката на право на право приватної власності на землю (середню земельну частку) старого зразка, а також спадщини на право на земельну частку (пай) розміром 0,81 га умовних кадастрових гектарів, яка належала [PERSON] , померлому [INFO] згідно сертифіката на право на право приватної власності на землю (середню земельну частку) старого зразка, після смерті якого [PERSON] спадщину фактично прийняла, але юридично не оформила, вона не може оформити, так як відсутні правовстановлюючі документи на право на дані земельні частки (паї) нового зразка, які водночас не можуть бути видані на ім`я померлих, оскільки вони втратили цивільну правоздатність та дієздатність внаслідок смерті. Водночас суд враховує, що право померлих на земельну частку (пай) підтверджується сертифікатами старого зразка. Враховуючи встановлені обставини та досліджені докази, суд приходить до висновку, що право позивача на земельні частки (паї) в порядку спадкування підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок позовні вимоги підлягають задоволенню. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved