Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 13.09 2023 року до суду надійшла цивільна справа за позовом Миколаївського обласного центру зайнятості до [PERSON] , про відшкодування шкоди, в якій позивач просить стягнути з [PERSON] незаконно отриману допомогу по безробіттю в сумі 18608,26 грн. на користь Миколаївського обласного центру зайнятості. Позовні вимоги мотивовано тим, що 21.04.2022 року за допомогою засобів Єдиного державного вебпорталу електронних послуг «Дія», звернулася громадянка [PERSON] із заявами про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю, у зв`язку із чим такий статус їй був присвоєний цього ж дня та призначено відповідні виплати. [PERSON] , будучи ознайомленою з покладеними на неї обов`язками та порядком перебування в статусі безробітної, обов`язків не виконала та перебувала за кордоном понад 30 днів (з 07.05.2022 перетнула державний кордон України та безперервно перебувала за кордоном до 21.09.2022 року, після чого повторно 22.09.2022 перетнула державний кордон України та безперервно перебувала за кордоном до 08.12.2022 ), що згідно з приписами пункту 3-3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 року № 1533-ІІІ ( далі закон №1533-ІІІ) є підставою припинення виплат по безробіттю. Окрім того зазначали про те, що в разі виїзду особи, зареєстрованої в установленому законом порядку як безробітна, за межі України, така особа зобов`язана повідомити про це територіальний орган центрального органу виконавчої влади (ч. 2 ст. 36 Закону 1533-ІІІ). При цьому за період з 06.06.2022 року по 27.11.2022 року відповідачу було виплачено допомогу по безробіттю в сумі 18608,26 грн., яка відповідно, підлягає поверненню. Таким чином, оскільки відповідач свідомо не надала інформацію, яка впливала на виплати, що свідчить про недобросовісність її дій, сума надмірно виплаченого матеріального забезпечення на думку позивача підлягає поверненню, що слугувало підставою звернення до суду. ІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.10.2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, витребувано докази. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.05.2024 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду за суттю. В матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи у відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Також на адресу місця проживання відповідача, зареєстрованого у встановленому законом порядку надсилались копія ухвали про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з доданими до неї документами та повістки з повідомленням часу, дати та місця розгляду справи, проте вказана поштова кореспонденція повернута відділенням поштового зв`язку із зазначенням причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За вимогами ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Згідно заяви №20220421-2159377 від 27.04.2022 [PERSON] через портал «Дія» подала до Миколаївського міського центру зайнятості заяву про надання статусу безробітної. Згідно заяви №20220421-2159377/2 від 27.04.2022 року [PERSON] через портал «Дія» подала до Миколаївського міського центру зайнятості заяву про призначення виплати допомоги по безробіттю, цього ж дня останній надано статус безробітної та розпочато виплату грошової допомоги. Актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 9 від 09.12.2022 року встановлено, що згідно даних [PERSON] 08.12.2022 встановлено, що особа перетнула кордон 07.05.2022 рокую у зв`язку зі змінами у законодавстві щодо тривалості виплат допомоги по безробіттю для осіб, які перебувають за кордоном виникла переплата допомоги по безробіттю з 06.06.2022 по 27.11.2022. Наказом Миколаївського міського центру зайнятості №70 від 14.12.2022 року прийнято рішення про повернення виплат, що відповідно до розрахункової довідки від 08.12.2022 року становить 18608,26 грн. 15.12.2022 року [PERSON] позивачем було направлено повідомлення про необхідність повернення незаконно отриманих коштів протягом 15 календарних днів з дня їх отримання. Згідно отриманої на запит суду інформації Державної прикордонної служби України [PERSON] ,\~ [INFO] , перетнула Державний кордон України у пункті пропуску Рава-Руська 25.03.2022 року та перебувала безперервно за кордоном до 21.09.2022 року, 22.09.2022 року у пункті пропуску Смільниця перетнула Державний кордон України, дані про повернення у зворотньому напрямку станом на 17.01.2024 відсутні. ІV. Оцінка Суду. Відповідно до ст.3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України «Про зайнятість населення» та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пункту 1статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - це система прав, обов`язків та гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Згідно ч. 3 ст. 44 Закону № 5067-УІ відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону № 1533-ІІІ застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Частиною 3 ст. 36 Закону № 1533-ІІІ передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до ч. 1ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності як рахункової помилки з її боку так і недобросовісності з боку набувача коштів. Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що [PERSON] набула статус безробітної, разом з тим не виконала обов`язку, щодо своєчасного подання відомостей про обставини, що впливають на умови виплати та надання соціальних послуг, а саме про виїзд за кордон, перебування за кордоном понад 30 календарних днів. Таким чином, враховуючи те, що на час звернення позивача до суду відповідач не повернула надані їй кошти, які є такими, що отримані без належної на те правової підстави, як то встановлено судом вище, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. V. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно платіжної інструкції №4244 від 07.09.2023 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі гривень, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved