Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08 серпня 2016 його мати [PERSON] склала заповіт і на випадок своєї смерті зробила розпорядження, що все майно, яке буде належати їй на день її смерті заповідає [PERSON] , та [PERSON] , в рівних частках кожному. Даний заповіт змінено і скасовано не було. [INFO] [PERSON] померла, після смерті якої відкрилась спадщина за заповітом на належне їй майно, яке складається з земельної ділянки, площею 0,1га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в [ADDRESS] ; земельної ділянки, площею 0,1174га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах населеного пункту с.Шистів, Володимирського району, Волинської області; земельної ділянки, площею 0,2100га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах населеного пункту с.Шистів, Володимирського району, Волинської області; автомобіля марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», легковий пасажирський, реєстраційний номер [NUMBER] , 1994 року випуску, на успадкування яких за заповітом мають право діти позивача [PERSON] , та [PERSON] , за домовленістю погодженням з якими позивач у повному обсязі сплатив останнім грошову компенсацію за належні їм частки у вказаній спадщині, у зв`язку з чим відповідачі на спадкове майно не претендують та відмовились на його користь. При цьому, [INFO] помер батько позивача [PERSON] , який мав право на обов`язкову частку у вказаній спадщині. Позивач зазначає, що відповідно до вимог ст.1268 ЦК він вважається таким, що фактично прийняв спадщину за законом як після смерті матері так і після смерті батька, оскільки постійно проживав з ними на момент їх смерті. Крім цього, на підставі рішення органів соціального захисту здійснював догляд та піклування за батьками, організовував їх поховання. Звернувшись до державного нотаріуса Володимирської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане майно, йому було відмовлено через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів, у зв`язку з чим він змушений був звернутися до суду із зазначеним позовом. Просить визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме: земельної ділянки, площею 0,1га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в [ADDRESS] ; земельної ділянки, площею 0,1174га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах населеного пункту с.Шистів, Володимирського району, Волинської області; земельної ділянки, площею 0,2100га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах населеного пункту с.Шистів, Володимирського району, Волинської області; автомобіля марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», легковий пасажирський, реєстраційний номер [NUMBER] , 1994 року випуску, які він успадкував за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В підготовче судове засідання позивач на розгляд справи не з`явився, надав суду письмову заяву згідно якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та слухати справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, подала суду письмову заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги визнала у повному обсязі, ніяких претензій щодо заявлених позовних вимог не має, і не претендує в подальшому, просила суд слухати справу у її відсутність по наявних в матеріалах справи документах. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання також не з`явився, подав суду письмову заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги визнав у повному обсязі, ніяких претензій щодо заявлених позовних вимог не має, і не претендує в подальшому на вказане майно, просив суд слухати справу у його відсутність по наявних в матеріалах справи документах. З урахуванням вищезазначеного суд вважає за можливе провести розгляд справи у підготовчому судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Згідно із ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено наступні обставини. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Володимир-Волинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, [INFO] померла [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Володимир-Волинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів). На підставі свідоцтва про право власності від 07.10.2015 земельна ділянка, площею 0,1га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер 0710200000:01:002:3055, належить [PERSON] . Згідно Витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 0,1174га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах населеного пункту с.Шистів, Володимирського району, Волинської області, кадастровий номер 0720582005:05:001:0125. Згідно Витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 0,2100га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах населеного пункту с.Шистів, Володимирського району, Волинської області, кадастровий номер 0720582005:05:001:0124. За відомостями Територіального сервісного центру МВС №0744 від 11.06.2024, власником транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», легковий пасажирський, реєстраційний номер [NUMBER] , 1994 року випуску є [PERSON] Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування згідно ст.1223 ЦК України мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За приписами ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Статтями 1233, 1234 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Відповідно до вимог ст.1236 ЦК України Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов`язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що є спадкоємці померлої [PERSON] за законом та за заповітом. За законом є спадкоємці першої черги - син померлої [PERSON] та дочка [PERSON] . За заповітом [PERSON] та [PERSON] . Законодавець визначив у статті 1268 ЦК України, зокрема, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1273 ЦК України визначено, зокрема, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. [PERSON] (свідоцтво про укладання шлюбу [NUMBER] ) та [PERSON] спадкоємці за заповітом, користуючись правом, відкликали заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка залишила на їх ім`я заповіт від 08.08.2016 на належне останній майно з чого б воно не складалось і де б не знаходилось. [PERSON] , спадкоємець за законом, також користуючись своїм правом, подала заяву до нотаріуса в якій зазначила, що їй відомо, що згідно ст.1241 ЦК України, вона як непрацездатна за віком дочка померлої, має право на обов`язкову частку у спадщині, але діючи добровільно відмовляється від прийняття спадщини після померлої матері [PERSON] . Свою позицію, особа підтвердила, надавши до суду аналогічну заяву. В свою чергу, позивач [PERSON] , відповідно до вимог ст.1268 ЦК вважається таким, що фактично прийняв спадщину за законом як після смерті матері так і після смерті батька, оскільки постійно проживав з ними на момент їх смерті. Крім цього, на підставі рішення органів соціального захисту здійснював догляд та піклування за батьками, про свідчить довідка управління соцполітики виконавчого комітету Володимирської міської ради від 03.07.2024, а також організовував їх поховання. Як вбачається з копії будинкової книги, на день смерті [PERSON] позивач проживав і був зареєстрований по [ADDRESS] . Відповідно до відповіді державного нотаріуса Володимир-Волинської державної нотаріальної контори № 900/01-16, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно за законом після померлої матері у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нього. Частиною 1 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України). У відповідності до ст.346 ЦК України, смерть власника є однією з підстав припинення права власності. Право позивача, як спадкоємця на спадкове майно, підлягає захисту в судовому порядку, оскільки після смерті спадкодавця не залишилося оригіналів правовстановлюючих документів на це майно, що є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні спадщини. Таким чином вимога позивача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом ґрунтується на законі, та підлягає до задоволення. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 529,548,549 ЦК УРСР, ст.ст.328, 346, 1217-1218, 1258, 1262, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved