Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

30.07.2024 представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту у розмірі 42917 грн, понесені витрати на сплату судового збору в сумі 3028 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 13000 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 22.04.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансових послуг №2111229345319, відповідно до умов якого товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 4200 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно із умовами цього договору, його додатків та правил. Відповідно до п. 1.9 Договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 рік. Згідно з п. 1.4 Договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі - «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.б); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в); д) тип процентної ставки - фіксована. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 4200 грн. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір №1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги до позичальників, у тому числі за договором №2111229345319. 10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр», відповідно до договору №10-01/2023, в тому числі і за договором №2111229345319. Загальний розмір заборгованості за договором №2111229345319 від 22.04.2021, що підлягає стягненню станом на день формування позовної заяви, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 75353,88 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) - 4200 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 71153,88 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, позивач просить суд стягнути із відповідача заборгованість у розмірі 42917 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) - 4200 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 38717 грн, а також судові витрати у вигляді судового збору в сумі 3028 грн та витрат на правову допомогу в сумі 13000 грн. Ухвалою від 01.08.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд на 18.09.2024 з повідомленням сторін. 19.08.2024 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому просить у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування зазначив, що на момент звернення позивача з позовом до суду сплили строки позовної давності. Також відповідач не отримував повідомлення про відступлення права вимоги ні від ТОВ «Служба миттєвого кредитування» ні від ТОВ «Вердикт Капітал». Крім того, відсотки за користування кредитом, нараховані поза межами строку кредитування, який визначений у анкеті-заяві, що є додатком до кредитного договору, тому відсутні підстави, для їх стягнення. 03.09.2024 представником позивача подано письмові пояснення, у яких зазначила, що строк позовної давності не був пропущений, оскільки строк дії договору встановлений терміном в 1 рік, який закінчувався 22.04.2022, а загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України), до того ж зазначає, що повідомлення про заміну кредитора не є обов`язковим при укладанні договорів відступлення прав вимоги. Тому просила позов задовольнити в повному обсязі. Окрім цього представник позивача не погоджується з твердженням відповідача, що нарахуванню підлягають відсотки в розмірі 1344 грн, оскільки нарахування відсотків здійснювалось в межах строку кредитування, який становить 1 рік (365 днів) визначеного та погодженого сторонами Договору. Також представник позивача на спростування доводів представника відповідача про застосування до вказаного договору закону України «Про споживче кредитування» додала, що вказана норма застосовується щодо нарахування, зокрема штрафу та пені, а у справі, що розглядається, неустойка нарахована не була. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Представник позивача просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримала, щодо заочного розгляду справи не заперечила. Представник відповідача подав письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, просив у позові відмовити повністю. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст.ст. 223, 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. ст. 13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст. ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 22.04.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансових послуг №2111229345319 «Стандартний» (а.с.6-8). За умовами вказаного договору ТОВ «Служба миттєвого реагування» зобов`язалося надати [PERSON] кредит на суму 4200 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього Договору, його додатків та правил. Пунктом 1.2 договору визначено, що кредит надано на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком цього договору та є невід`ємною його частиною. Згідно із п. 1.3 договору орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів. Відповідно до п. 1.4 договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожен день користування (далі - процентна ставка), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2% за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.б); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в); д) тип процентної ставки - фіксована. Відповідно до пунктів 1.4.1 і 1.4.2 договору нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. В разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом. Згідно з п. 1.9 договору граничний строк кредитування (строк дії договору) 1 рік. Умовами вказаного договору погоджено сторонами використання клієнтом електронного підпису (п.1.5-1.6 договору). В анкеті - заяві на отримання кредиту, що є додатком № 1 до кредитного договору та невід`ємною його частиною, відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з примірним (типовим) кредитним договором та усіма його додатками, включаючи Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Служба миттєвого кредитування», що розміщені на офіційному сайті www.bistrozaim.ua, виявив бажання отримати кредит на особисті потереби у розмірі 4200 грн. Орієнтовний строк повернення кредиту у заяві теж визначено 16 днів з моменту отримання кредиту. Також, у анкеті - заяві зазначено, що нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту. Договір укладено строком на 365 днів з правом повернення достроково та позичальник зобов`язався повернути кредит у розмірі 4200 грн та сплатити проценти у розмірі 1344 грн. Умови сплати розміру процентів за весь час фактичного користування кредитом у анкеті-заяві визначено аналогічно п.1.4 договору про надання фінансових послуг № 2111229345319 від 22.04.2021. [PERSON] здійснив дії, спрямовані на укладення кредитного договору та не заперечує факт отримання коштів за вказаним договором. В установленому законом порядку вказаний договір недійсним не визнавався і є чинним. Свої зобов`язання за кредитним договором ТОВ «Служба миттєвого кредитування» виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, який склав 4200 грн, що підтверджується листом ТОВ Фінансова компанія «Вей Фор Пей». Відповідач зобов`язання за договором про надання фінансових послуг не виконав, заборгованість у строк, обумовлений договором не погасив, проценти за користування кредитними коштами не сплатив. 01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №1-12, відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у т.ч. за договором про надання фінансових послуг №2111229345319 від 22.04.2021, що укладено між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та боржником за яким є: [PERSON] . Відповідно до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-03/2023 від 10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», у т.ч. за договором про надання фінансових послуг №2111229345319 від 22.04.2021, що укладений між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та боржником за яким є: [PERSON] . Згідно із наданим ТОВ «Коллект Центр» розрахунком, станом на 10.07.2024, [PERSON] має заборгованість у загальному розмірі 75353,88 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) - 4200 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 71153,88 грн. За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору. За положеннями статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 статті 638 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з п. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Укладеним 22.04.2021 договором про надання фінансових послуг визначений орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання коштів. В орієнтовний строк повернення кредиту (16 днів) [PERSON] зобов`язання за вказаним кредитним договором повністю не виконав, однак 07.05.2021 здійснив оплату відсотків в сумі 1344грн. Подальший розрахунок заборгованості відсотків здійснений відповідно до пп.б, в, г п. 1.4 умов договору від 22.04.2021. Таким чином, за період з 08.05.2021 по 21.05.2021 (п.1.4 (б) умов договору), розмір процентів становив 2140,32 грн - 152,88 грн в день х 14 днів; за період з 22.05.2021 по 05.06.2021 розмір процентів становив 3162,60 грн - 210,84 грн в день х 15 днів; за період з 06.06.2021 по 30.11.2021 (по дату відступлення права вимоги), розмір процентів, відповідно до п.1.4 (г) умов договору, склав 57018,78грн - 322,14 грн в день х 177 днів. Крім того, відповідно до розрахунку заборгованості за договором №2111229345319 від 22.04.2021 станом на 30.11.2021 (на час відступлення права вимоги) 30.11.2021 з [PERSON] було списано нарахування за відсотками у розмірі 37233,84 грн, та загальна сума заборгованості складала 29610 грн, з яких: 4200 грн - тіло кредиту, 25410 грн - нараховані відсотки. Подальший розрахунок заборгованості, здійснений ТОВ «Вердикт капітал» на час відступлення права вимоги позивачу (10.01.2023) здійснено за період з 01.12.2021 по 21.04.2021 (тобто у межах дії строку кредитного договору (1 рік)) за відсотковою ставкою, визначеною у п. 1.4 (г) договору, що складає - 45743,88грн. Отже, загальний розмір процентів за несвоєчасне повернення кредитних коштів за весь час граничного строку фактичного користування кредитом, складають у розмірі 71153,88 грн, що відповідає п.1.4,1.4.1,1.4.2 умов договору, які були погоджені сторонами та не суперечить заяві-анкеті для отримання кредиту. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що станом на 10.07.2024 відповідач має перед позивачем заборгованість на загальну суму 75353,88 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) - 4200 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 71153,88 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, позивач просить суд стягнути із відповідача заборгованість у розмірі 42917 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) - 4200 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 38717 грн, На підставі наведеного, виходячи із принципів об`єктивності, реальності і справедливості, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором в межах заявлених позовних вимог. Доказів належного виконання своїх договірних зобов`язань щодо повернення коштів відповідачем суду не надано, а отже заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо тверджень представника відповідача про пропущений строк позовної давності, то суд зазначає, що договір про надання фінансових послуг №2111229345319 укладений 22.04.2021, строк дії договору - 365 днів, тобто до 21.04.2022, відтак саме з цієї дати слід обраховувати строк позовної давності три роки, який з огляду на дату звернення позивача до суду не є пропущеним. Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Так, представником відповідача у відзиві заявлено про неспівмірність витрат позивача на правову допомогу. На підтвердження факту надання професійної правничої допомоги ТОВ «Коллект Центр» надано: договір №07-06/2024 про надання правової допомоги, укладений 07.06.2024 із адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», заявку на надання юридичної допомоги №135 від 01.07.2024, витяг з акту про надання юридичної допомоги від 05.07.2024, за змістом яких вбачається, що правова допомога надана на загальну суму 13000 грн, а також платіжну інструкцію №0446760000 від 12.07.2024, що підтверджує перерахування адвокатському об`єднанню «Лігал Ассістанс» 200000 грн за надання правової допомоги згідно із договором №07-06/2024 від 07.06.2024. Суд погоджується з тим, що загальний розмір витрат на правову допомогу в сумі 13000 грн підтверджений належними та допустимими доказами. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, Верховний Суд у справах №905/1795/18 та №922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved