Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

17 липня 2024 року, через систему «Електронний суд», позивач [PERSON] (далі- позивач, [PERSON] ), в інтересах якого діє представник - адвокат Заборський О.В., звернувся до суду з позовом до відповідача АТ «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - Відповідач, АТ «КЗРК») про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я в сумі 520 000 гривень. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що [PERSON] з 26.05.2021 по 21.09.2021 працював на підприємстві відповідача учнем електрослюсаря чергового та з ремонту устаткування шахти «Октябрська», з 24.08.2022 електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування 3 розрядку, повний робочий день на підземних роботах дільниці 44 шахти «Покровська» АТ «Кривбасзалізрудком». Вказав, що 05 березня 2024 року, під час виконання трудових обов`язків із [PERSON] стався нещасний випадок. Актом розслідування нещасного випадку нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Висновком МСЕК від 03 липня 2024 року позивачу при первинному огляді встановлено 65% втрати працездатності, та встановлена друга група інвалідності по трудовому каліцтву. Зазначив, що в результаті отриманої травми звичне життя позивача змінилося, через травму позивач втратив можливість повноцінно ходити, активні рухи у колінному суглобі різко болісні, через постійне перебування в лежачому стані утворилися рани по тілу, позивач відчуває постійний сильний біль, йому необхідно проходити постійне лікування та постійно перебувати під медичним спостереженням. Отримавши трудове каліцтво у молодому віці позивач переносить нестерпні моральні страждання. Настання негативних змін у житті позивача обумовлене погіршенням психологічного аспекту життя позивача, через хворобу він не може слідкувати за побутом вдома, обходити себе, самостійно виконувати будь-які дії у господарстві, на даний час не може пересуватися самостійно, і робить це тільки за допомогою рідних. Життя позивача змінилося назавжди, повна реабілітація неможлива, перспектива в майбутньому переносити ще більший біль та незручності, постійно лікуватися спричиняє позивачу моральні страждання. Також просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 9000 гривень. Ухвалою судді від 19 липня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 12 серпня 2024 року, через систему «Електронний суд», від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач зазначив, що згідно Акту розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем, особою яка є винною у настанні нещасного випадку є сам позивач [PERSON] , а в діях роботодавця комісією не були виявлені порушення або недоліки в організації роботи, що могли б привести до настання нещасного випадку. Зазначив, що позивач залишається працевлаштованим у відповідача, працює «надомником», що також має бути враховано судом при визначення розміру відшкодування моральної шкоди. Також вказав, що надані позивачем докази на підтвердження наданих адвокатом послуг не підтверджують взаємозв`язок з даною справою. Зауважив, що вартість послуг по наданню правової допомоги є значно завищеною, до правничої допомоги включено судове представництво, при цьому справа розглядається в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін. Заявив клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, виходячи з принципу розумності, обґрунтованості та реальності. Також вказав, що на відповідача не мають покладатися витрати по сплаті судового збору, оскільки позивач звільнений від його сплати та не сплачував судовий збір за подання позову. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] з перебував у трудових відносинах з відповідачем і працював 26.05.2021 по 21.09.2021 учнем електрослюсаря чергового та з ремонту устаткування шахти «Октябрська», з 24.08.2022 електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування 3 розрядку, повний робочий день на підземних роботах дільниці 44 шахти «Покровська» АТ «Кривбасзалізрудком», що підтверджується копією трудової книжки на ім`я [PERSON] (а.с. 13). Згідно копії Акту розслідування нещасного випадку від 13 березня 2024 року, 05 березня 2024 року о 11:30 годині на дільниці №44 шахти «Покровська» АТ «Кривбасзалізрудком» на головному квершлагі горизонту 1340 м з електрослюсарем (слюсарем) черговим та з ремонту устаткування [PERSON] стався нещасний випадок, внаслідок якого останній отримав закритий перелом крижової кістки та кісток тазу справа. Забій правого передпліччя, садна правого передпліччя. Травма віднесена до категорії тяжка, яка не призвела до тяжких наслідків відповідно до Класифікатора тяжкості. Зазначено, що [PERSON] не перебував в стані алкогольного, токсичного чи наркотичного сп`яніння. Крім того, актом про нещасний випадок встановлено, що особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці є [PERSON] , який відступив від вимог безпеки під час пересування територією шахти, чим порушив вимоги п.1.9.7.1, 1.12.3, 1.12.4 «Інструкції з охорони праці №41-2022 для підземного електрослюсаря (слюсаря) чергового та з ремонту устаткування( учня електрослюсаря (слюсаря) чергового та з ремонту устаткування)», затвердженої наказом АТ «Кривбасзалізрудком» від 30.05.2022 №1913 (а.с. 14-18). 03 липня 2024 року [PERSON] при первинному огляді встановлено 65% втрати професійної працездатності з 03.07.2024 по 01.08.2025, з переоглядом 01.07.2025, встановлено другу групу інвалідності з 03.07.2024 до 01.08.2025, з переоглядом 01.07.2025, що підтверджується копією довідки МСЕК серії 12 ААА №143670 від 03.07.2024, довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААГ №571438 від 03.07.2024 (а.с.22-23). Відповідно до вимог ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок нещасного випадку на виробництві, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Так, суд встановив, що нещасний випадок на виробництві, що призвело до втрати працездатності позивача стався з ним 05 березня 2024 року, під час виконання трудових обов`язків на підприємстві відповідача, [PERSON] первинно встановлена втрата професійної працездатності 65%, встановлено другу групу інвалідності, з переоглядом 01.07.2025. Відповідно до частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачу [PERSON] внаслідок отриманого ним каліцтва при виконанні трудових обов`язків на підприємстві відповідача заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування. Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок отриманого трудового каліцтва, що потягло втрату працездатності первинно у розмірі 65%, встановлення 2 групи інвалідності, з переоглядом, наявність вини самого позивача у настанні нещасного випадку, і враховуючи вказане суд вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди у сумі 320 000 гривень, оскільки саме цей розмір є розумним, виваженим і справедливим у ситуації позивача, а також не перевищує гранично допустимого розміру відшкодування такої шкоди. Стосовно питання про судові витрати суд зазначає наступне. Позивача, згідно п. 2 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України визначено, що, у разі часткового задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, враховуючи приписи статті 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 3 200 гривень. Статтею 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16.11.2000 року № 13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абзаци третій, четвертий, п`ятий підпункту 3.1, абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року № 23-рп/2009) Згідно із ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На виконання вказаних вимог закону позивачем надано: договір про надання правничої допомоги та на представлення інтересів від 12.07.2024, укладеним між [PERSON] та адвокатом Заборським О.В., розрахунок витрат на правничу допомогу за договором про надання правничої допомоги та на представлення інтересів 12.07.2024: попереднє опрацювання законодавчої бази 3 години вартість години 1000 грн. - 3000 гривень, підготовка правової позиції 3 години вартість години 1000 грн. - 3000 гривень, підготовка та подання позовної заяви 2 години вартість години 1000 грн. - 2000 гривень, судове представництво 1 година - вартість години 1000 грн. - 1000 гривень, тобто на загальну суму 9 000 гривень, акт прийму передачі наданих послуг від 16.07.2024 на загальну суму 9 000 гривень; прибутковий касовий ордер про оплату [PERSON] 9 000 гривень адвокату Заборському О.В. на підставі договору від 12.07.2024. У зв`язку з тим, що судом постановлено ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адвокатом Заборським О.В. не здійснювалося судове представництво в суді протягом 1 години - вартість години якого складає 1000 грн. на суму 1000 гривень, отже задоволенню не підлягають. У постанові Верховного Суду від 11 лютого 2021 року по справі №520/9115/19 викладено правову позицію, згідно якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial