Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-18 00:00:00

03 лютого 2022 року та змінивши вимоги 07 березня 2024 року представник комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» (далі КПТМ «Криворіжтепломережа») звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з опалення теплової енергії. Позовна заява мотивована тим, що відповідачам проводились нарахування теплової енергії відповідно до тарифів на теплову енергію, які встановлені: - з 31.12.2017 згідно\~постанови від 28.12.2017 № 1536 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 31 березня 2015 року № 1171», для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 1424,96 грн/Гкал, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова - 1070,27 грн/Гкал; решта витрат, крім паливної складової - 354,69 грн/Гкал); - для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії - 67,05 грн за 1 кв.м за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова - 50,36 грн. за 1 кв. м; решта витрат, крім паливної складової - 16,69 грн за 1 кв.м)»; - з 06.10.2018 відповідно до\~Постанови НКРЕКП від 27.02.2018 № 240 «Про внесення\~змін до постанови НКРЕКП від 31.03.2015 № 1171»\~тариф для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії за 1 Гкал становить 1431,15 грн/Гкал (з ПДВ); - з 01.01.2019 відповідно до\~Постанови НКРЕКП від 10.12.2018 № 1752 «Про встановлення тарифів на послугу з централізованого опалення, що надається населенню КПТМ «Криворіжтепломережа», яке\~є виконавцем цієї послуги тариф для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії за 1 Гкал становить 1701,19 грн/Г8кал (з ПДВ);\~тариф для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії становить 80,04 грн/ кв.м. (з ПДВ). З 25.10.2021 згідно Рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради від 22.10.2021 № 530 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послугу з постачання теплової енергії КПТМ «Криворіжтепломережа» з урахуванням інтересів Криворізької міської територіальної громади (згідно «Меморандуму про взаєморозуміння щодо врегулювання проблемних питань у сфері постачання теплової енергії та постачання гарячої води в опалювальному періоді 2021/2022 рр.») становить 1701,19 грн/Гкал (з ПДВ). Згідно п. 11 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» починаючи з 05.11.2021 встановлено розмір плати за абонентське обслуговування за індивідуальними договорами про надання послуги з постачання теплової енергії з витратами на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії у розмірі 33,74 грн (з ПДВ), та плату за абонентське обслуговування без витрат на обслуговування на заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії у розмірі 22,05 грн (з ПДВ) на підставі наказу КПТМ «Криворіжтепломережа» № 712 від 03.11.2021; та з 01.12.2021 розмір плати за абонентське обслуговування за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з витратами на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії у розмірі 35,19 грн (з ПДВ), та плату за абонентське обслуговування без витрат на обслуговування та заміну комерційного обліку теплової енергії у розмірі 22,05 грн (з ПДВ) на підставі наказу КПТМ «Криворіжтепломережа» № 791 від 30.11.2021. На виконання своєї статутної мети КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснює постачання теплової енергії відповідачам за адресою: [ADDRESS] . Вищевказаний будинок є багатоповерховим, опалення до квартири здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку, що свідчить про те, що відповідачі отримують теплову енергію. КПТМ «Криворіжтепломережа» відповідно до приписів Закону України «Про природні монополії» відноситься до суб`єктів природної монополії. Як монополіст такої природної монополії, згідно ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», позивач не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності можливостей на приєднання споживача до теплової енергії. Згідно розрахунку, заборгованість відповідачів за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.01.2018 по 01.07.2023 складає 39 423,78 грн, з яких: за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.01.2018 по 01.07.2023 в розмірі 38\~710,48 грн, плата за абонентське обслуговування за період з 05.11.2021 по 01.07.2023 в розмірі 713,30 грн. Позивачем не пропущено строк позовної давності, оскільки відповідачі здійснювали періодичні проплати. Посилаючись на вищевказані обставини позивач просив суд задовольнити позов. 12 вересня 2024 року адвокат Гливук М.І., яка діє в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з відзивом на позов, та просила суд відмовити позивачу. Як на підставу заперечень посилалася на те, що заявляючи вимогу про стягнення заборгованості за період з 01.01.2018 по 01.07.2023, позивачем не враховано строки позовної давності, а тому є незрозумілим нарахування за період з 01.01.2018 по 01.07.2023. Відповідач [PERSON] не згоден із сумою нарахованої заборгованості, ним не здійснювалась оплата вартості за постачання теплової енергії, оскільки в період з 2005 року по теперішній час він проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом з місця проживання, та вказує на той факт, що він не є споживачем послуги за яку нараховується заборгованість. Квартира за вищевказаною адресою належить на праві власності [PERSON] , з якою [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з 04.03.2023. Представник позивача\~ [PERSON] \~у судове\~засідання не\~з`явилася,\~надала суду\~заяву про\~розгляд справи\~без її\~участі,\~позов підтримала\~в повному\~обсязі. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час, день та місце слухання справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просила відмовити в позові в частині вимог до [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що КПТМ «Криворіжтепломережа», відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (надалі по тексту Правила), надає населенню м. Кривого Рогу, а також підприємствам, установам і організаціям теплову енергію для потреб опалення, у тому числі й за місцем проживання\~відповідача. Відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , а відповідно користуються послугами позивача і були споживачами теплової енергії за період заявлений позивачем, що підтверджується довідкою КПТМ «Криворіжтепломережа». Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону. Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів. З розрахунку, наданого позивачем, підтверджений факт наявності заборгованості відповідачів, за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.01.2018 по 01.07.2023 в розмірі 39 423,78 грн, з яких: за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.01.2018 по 01.07.2023 38\~710,48 грн, плата за абонентське обслуговування за період з 05.11.2021 по 01.07.2023 713,30 грн. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб. Частиною 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 67, 68, 162 Житлового Кодексу України передбачено, що споживач зобов`язаний: оплачувати житлово-комунальні послуги у строки передбачені договором або Законом. Відповідно п. 18 Постанови КМУ № 630 від 21.07.2005 «Про затвердження Правил надання послуг з центрального опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення» (далі Правила), плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим». Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно п. 20 Правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа. Разом з тим, зміст вимог ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», передбачає, що обов`язок укладання договору на постачання теплової енергії покладено на споживача, тому даний договір є публічним, що відповідає вимогам ст. 633 ЦК України. Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19 Закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16). Положеннями\~статті 256 ЦК України\~визначено поняття позовної давності як строку, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до\~статей 257-258 ЦК України\~загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлюється в три роки, спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації в один рік. Згідно\~статті 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України). Також\~у постанові Верховного Суду від 04.12.2018 у справі №\~910/18560/16\~(12-143гс18) сказано, що\~позовна давність може застосовуватися виключно, якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими та доведеними, однак застосування положень про позовну давність та відмова в позові з цієї підстави здійснюється в разі, коли суд попередньо встановив наявність порушеного права, на захист якого подано позов, та обґрунтованість і доведеність позовних вимог. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України). Для цілей застосування частини третьої та четвертої статті 267 ЦК України поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у цивільному процесі»: сторонами в цивільному процесі є такі її учасники як позивач і відповідач (частина перша статті 48 ЦПК України), тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16(пункт 138)). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті). Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року у справі № 663/2070/15-ц). Судом встановлено, що відповідачами порушено право позивача, за захистом якого останній звернувся до суду з позовом 03 лютого 2022 року, заборгованість відповідачів перед КПТМ «Криворіжтепломережа» виникла за період з 01 січня 2018 року по 01 липня 2023 року в розмірі 39 423,78 грн, з яких: за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.01.2018 по 01.07.2023 38\~710,48 грн, плата за абонентське обслуговування за період з 05.11.2021 по 01.07.2023 713,30 грн. Згідно відомостей\~останнього розрахунку\~заборгованості,\~відповідачами здійснювались\~періодичні проплати\~заборгованості,та останній платіж було здійснено у березні 2019 року в розмірі 14,73 грн. Таким чином, відповідачами перервано перебіг позовної давності, визнано борг перед позивачем, а отже відсутні підстави для застосування судом строку позовної давності, та беручи до уваги те, що останніми було порушено зобов`язання з оплати за послуги з постачання теплової енергії, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом враховані заперечення відповідача [PERSON] , та оцінено як доказ акт про фактичне проживання особи від 27.02.2024, посвідчений ТОВ «Сітісервіс-КР», зі змісту якого встановлено, що останній починаючи з 2005 року по теперішній час проживає за адресою: [ADDRESS] . Однак, вищевказана обставина не може бути підставою звільнення від сплати житлово-комунальних послуг в силу ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», яка зобов`язує дієздатних осіб, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, нести солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, та для позивача при зверненні до суду з даним позовом, станом на 2022 рік, складала 2481 грн, та підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved