Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа - Виконавчий комітет Миргородської міської ради, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав. Свій позов мотивувала тим, що з 03 листопада 2016 року вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано Миргородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській, актовий запис 326. Від шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] . 20 серпня 2019 р. на підставі рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області справа № 541/1222/19, шлюб між ними було розірвано. Після розлучення дитина залишилась проживати з нею. Рішенням Миргородського міськрайонного суду від 20.01.2020 р. по справі № 541/2587/19 з [PERSON] на її користь було стягнуто аліменти на утримання малолітнього [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 листопада 2019 року, до повноліття дитини. Відповідач з моменту розірвання шлюбу і по теперішній час не проявляє жодного інтересу до дитини, не надає матеріальної допомоги, не цікавиться його життям, станом здоров`я, розвитком, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Зав`язків ні з нею, ні з дитиною не підтримує, тому на теперішній час не відоме його дійсне місце знаходження. З моменту розірвання шлюбу та до теперішнього часу повним доглядом та утриманням дитини займається лише сама. Просила позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 05.06.2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 30.07.2024р. підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач, сповіщений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, просив задовольнити позовні вимоги. Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 01.03.2017р., (а.с. 13). Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області №541/1222/19 від 30.08.2019р., яке набрало законної сили 01 жовтня 2019 року, шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 10-12). Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області №541/2587/19 від 20 січня 2020року стягнуто із [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 листопада 2019 року, до повноліття дитини. Крім того, як встановлено під час судового розгляду, дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання та витягом з реєстру територіальної громади (а.с.8,9). Так, відповідно до акту обстеження умов проживання від 17.05.2024, складеного спеціалістами відділу Служби у справах дітей виконавчого комітету Миргородської міської ради, матір`ю створені всі умови для повноцінного життя та розвитку дитини. (а.с.21). Відповідно до довідки від 01.05.2024 р. № 01-17/54, наданої Закладом дошкільної освіти № 2 «Світлячок» (ясла - садок) Миргородської міської ради Полтавської області зазначено, що [PERSON] , [INFO] відвідував дошкільний заклад з 01.09.2020 р. по 30.05.2023 р., група « Ромашка », зі слів вихователів скляр С.О. та Зінченко Л.М. батько дитини не брав участь у вихованні в цей період. До садочку дитину приводила бабуся [PERSON] та мама [PERSON] , а також вони брали участь у всіх виховних заходах дитини. Згідно з довідкою від 03.05.2024 р. № 05-07/293, виданою ОЗО «Миргородський ліцей імені Івана Андрійовича Зубковського Миргородської міської ради Полтавської області», [PERSON] , 2017 року народження, навчається у 1 - Б класі ОЗО «Миргородський ліцей імені Івана Андрійовича Зубковського Миргородської міської ради Полтавської області». Вихованням дитини займається мати [PERSON] . Батько [PERSON] не бере участі у вихованні дитини, не спілкується з вчителями, не забирає дитину додому, не бере участі у батьківських зборах. 24 квітня 2024 року [PERSON] добровільно надав згоду, підпис якого засвідчив приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Смага Л.М., в якій зазначив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано в реєстрі за № 340 (а.с.20). Виконавчий комітет Миргородської міської ради Полтавської області, як орган опіки та піклування, надав висновок №2825/01-35 від 29.07.2024 року, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його дитини [PERSON] (а.с.49). Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог п. 2 ч.1 ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1 та ч.2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, позбавлення відповідача батьківських прав на даний момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме нехтування батьком своїми батьківськими обов`язками, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дитині спокійного життя та гармонічного виховання, як того вимагає ст. 150 СК України. Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, що є підставою відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України для позбавлення його батьківських прав. Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню в інтересах неповнолітньої дитини. При цьому застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, він має право бути поновленим у батьківських правах відносно своєї дитини відповідно до положень ст.169 СК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved