Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, в якому народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 27 листопада 2012 року шлюб між подружжям розірвано, дитину залишено проживати з матір`ю. Зазначає, що на даний час син проживає з ним та перебуває на повному його вихованні та утриманні, оскільки він досяг чотирнадцятирічного віку та вправі самостійно визначати з ким з батьків проживати. Весь тягар з утримання сина лежить на ньому. Однак йому важко самостійно забезпечувати дитину всім необхідним для росту та розвитку лікування. Відповідачка не цікавиться сином, не бере участі в його вихованні та утриманні та створила нову сім`ю. Вона є здоровою, працездатною, матеріально забезпеченою, проживає та працює за межами України, де отримує високі доходи, а тому має можливість та зобов`язана сплачувати аліменти на утримання сина. Просить стягувати з відповідачки на свою користь аліменти у розмірі частки від всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги з вказаних підстав підтримав. Відповідачка та її представник адвокат Гринів в судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи в їх відсутності, щодо позову заперечили, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Так у відзиві представник відповідачки зазначила, що відповідачка всіма способами намагається підтримувати зв`язок із сином. Спілкується з ним в соціальних мережах, надсилає кошти на його утримання, оскільки розуміє свій обов`язок утримувати дитину і не намагається його уникнути. Вказує, що після розірвання шлюбу між сторонами дитина проживала з матір`ю та перебувала на її повному забезпеченні та утриманні. У 2020 році відповідачка з сином переїхали проживати за кордон, де дитина ходила у школу. Між ними були чудові стосунки. Матір ніколи не перешкоджала в спілкуванні сина та батька, тому коли останній виявив бажання повернутися на деякий час в Україну до батька вона не заперечила. Натомість позивач скористався вказаною ситуацією, щоб налаштувати сина проти неї та віддалити їх один від одного. Вказує, що позивачем не подано жодних доказів існування обставин на які він посилається в позовній заяві. Зокрема щодо неможливості самостійно утримувати дитину, оскільки він офіційно працевлаштований та має високий і стабільний дохід. Представник відповідачки просить взяти до уваги той факт, що на утриманні відповідачки перебуває ще двоє неповнолітніх дітей. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, суд дійшов наступних висновків. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі в якому у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Сімейні відносини між подружжям не склалися та рішенням Коломийського міськрайонного суду від 27 листопада 2012 року шлюб між ними розірвано, дитину залишено проживати з матір`ю (а.с. 10). На даний час неповнолітній син сторін проживає з батьком, що підтверджується копіями актів обстеження житлово-побутових умов, та копією висновку про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] з батьком, затвердженого рішенням виконавчого комітету Коломийської міської ради від 05 грудня 2023 року № 339 (а.с. 11, 12, 13, 14-15). В силу\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 180 Сімейного Кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій формі. Частиною 2\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства та стягнення аліментів", від 15 травня 2006 року, зазначається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка та дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. За вказаних обставин суд виходить із того, що неповнолітня дитина сторін проживає окремо від матері, відповідачки по справі і перебуває на утриманні батька. При визначенні розміру аліментів суд виходить із того, що відповідачка є \~молодою працездатною особою (іншого суду не подано), має на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживає за кордоном, де працює та отримує дохід. Доводи позивачки про те, що вона добровільно утримує сина матеріально, що є підставою для відмови у позові, суд до уваги не бере, оскільки згідно вимог чинного законодавства це є прямим обов`язком матері, крім того вказані доводи не підтверджені відповідними доказами. Суд також бере до уваги пояснення неповнолітнього сина сторін, даними в судовому засіданні, де він пояснив, що дійсно проживає протягом останніх трьох років з батьком, мати перебуває за кордоном, йому особисто коштів не надає, перебуває на утриманні батька. Допомогу зі сторони батька не вважає достатньою. Суд враховуючи встановлений законодавством розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, виходячи із засад розумності і справедливості,

Outcome: approved