Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про визнання договору дійсним та визнання права власності. \~ \~ \~ \~Позов мотивований тим, що [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS] . Між позивачем та відповідачем було досягнуто домовленість щодо придбання позивачем у відповідача вищевказаного будинку. При цьому між ними було досягнуто згоду щодо ціни продажу у сумі 22\~000 доларів США. [PERSON] зобов`язався підготувати всі необхідні документи для продажу будинку та повідомив [PERSON] , що він залишив нотаріально посвідчену довіреність на представництво його інтересів на довірену особу, яка від його імені і підпише із [PERSON] договір купівлі-продажу. 27.01.2022 року [PERSON] на прохання [PERSON] передав його представнику за довіреністю [PERSON] 22\~000 доларів США за продаж [PERSON] житлового будинку [ADDRESS] . Факт передачі грошових коштів у сумі 22\~000 доларів США підтверджується розпискою [PERSON] від 27.01.2022 року. Згідно даної розписки [PERSON] підтверджує факт того, що 27.01.2022 року [PERSON] сплатив йому грошову суму у розмірі 22\~000 доларів США, в якості повної оплати вартості житлового будинку [ADDRESS] , за продаж [PERSON] покупцю [PERSON] житлового будинку [ADDRESS] . У зв`язку з цим він зобов`язується передати зазначений житловий будинок у власність [PERSON] , який вважається таким, що сплатив у повному розмірі його вартість. Після здійснення оплати [PERSON] передав [PERSON] всі ключі від даного будинку, здійснивши таким чином, фактичну передачу позивачу вказаного житлового будинку. Таким чином, станом на 27.01.2022 року між [PERSON] було укладеного договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] . Однак, після належного оформлення всіх необхідних для нотаріального посвідчення договору документів, представник відповідача [PERSON] повідомив позивачу, що він уже деякий час не має зв`язку з [PERSON] , а без його повідомлення не може нотаріально оформити договір купівлі-продажу. Проте, по сьогоднішній день понад два роки ні позивач, ні [PERSON] не мають жодного зв`язку з [PERSON] , за наявної інформації з країни він виїхав назавжди, родичів в Україні не має. Таким чином, позивач не має можливості нотаріально посвідчити укладений 27.01.2022 року між позивачем та відповідачем договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. \~ \~ \~ \~Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Також зазначив, що обставини, які викладені в позові відповідають дійсності та не заперечує щодо задоволення позову. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та перевіривши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно №18706587 виданого 06.03.2014 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №18707109 від 06.03.2014 року житловий будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а. с. 6-8). \~ \~ \~ \~Згідно Довіреності від 03.08.2012 року [PERSON] уповноважив [PERSON] бути його представником з питань придбання на його ім`я, відчуження (продажу, міни тощо), здачі в оренду, передачі під заставу в забезпечення будь-яких його зобов`язань, виділ часток, а також вчинення будь-яких інших дій щодо належного [PERSON] домоволодіння в [ADDRESS] (а. с. 16). \~ \~ \~ \~Відповідно до розписки від 27.01.2022 року [PERSON] , діючи від імені та в інтересах [PERSON] , отримав від [PERSON] 22\~000 доларів США в якості оплати вартості житлового будинку [ADDRESS] . Також [PERSON] підтвердив факт повного розрахунку [PERSON] з [PERSON] за продаж останнім [PERSON] житлового будинку [ADDRESS] . У зв`язку зі здійсненням [PERSON] повного розрахунку за продаж йому житлового будинку [ADDRESS] , діючи від імені та в інтересах [PERSON] , зобов`язується передати зазначений житловий будинок у власність [PERSON] ,, який вважається таким, що сплати у повному розмірі вартість житлового будинку [ADDRESS] . Претензій та зауважень щодо здійснення [PERSON] повної оплати вартості житлового будинку [ADDRESS] не має (а. с. 35). \~ \~ \~ \~Із нотаріально посвідчених заяви [PERSON] (мешканки [ADDRESS] ) та [PERSON] (мешканця [ADDRESS] ) вбачається, що [PERSON] постійно з січня 2022 року проживає за адресою: [ADDRESS] та фактично володіє житловим будинком з надвірними спорудами за вказаною адресою. Звертаючись до суду з цим позовом, позивач [PERSON] посилається на те, що нотаріально договір купівлі-продажу не посвідчувався через неможливість такого посвідчення, оскільки відповідач не виконав свого зобов`язання та ухиляється від нотаріального посвідчення договору. Відтак позивач вважає, що сторони виконали умови договору купівлі-продажу. Однак [PERSON] та його довірена особа [PERSON] ухиляються від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, можливість нотаріально посвідчити договір втрачена, тому єдиним шляхом вирішення спору та захисту прав покупця є звернення до суду з такими вимогами. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 206 ЦК України визначено, що усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Правочини на виконання договору, укладеного в письмовій формі, можуть за домовленістю сторін вчинятися усно, якщо це не суперечить договору або закону. Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається (ст. 220 ЦК України). У справах про визнання дійсним договору купівлі-продажу сторонами є саме сторони такої угоди, при цьому продавцем майна має бути його власник, який наділений повним обсягом прав щодо визначення долі майна та розпорядження ним. Однією з умов визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин (постанова Верховного Суду України від 06.09.2017 в справі № 754/2339/16). При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для визнання правочину дійсним (постанови Верховного Суду від 22.02.2021 у справі № 545/440/18; від 04.03.2019 в справі № 665/2266/16-ц; від 30.10.2019 в справі № 140/2001/17). Як вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 10.02.2016 року у справі № 6-2124цс15, оскільки відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення у особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на відповідний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст. 392 цього Кодексу. Також, у постанові від 23.12.2014 року у справі № 3-199гс14 Верховний Суд України зазначив, що за змістом ст. 392 ЦК України, позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інший спосіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановчого документу. При цьому, передумовою для застосування положень ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права. Згідно із ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Враховуючи, що [PERSON] сплатив грошові кошти [PERSON] (через довірену особу [PERSON] ) за купівлю житлового будинку [ADDRESS] , а той відповідно їх отримав, що підтверджується аналізованими вище доказами, сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, а також те, що відповідач ухилився від нотаріального посвідчення правочину та неможливістю встановити місце перебування [PERSON] , суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , укладений 27.01.2022 року між [PERSON] та [PERSON] , також визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved