Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

В січні 2024 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі розміром 10 000,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, з дня подання позовної заяви. Позов мотивований тим, що з 25.11.2011 р. позивачка перебувала з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського РУЮ в м. Києві, актовий запис № 2018. Під час шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 12.09.2022 р. (справа № 758/760/4734/22) шлюб розірвано. Неповнолітній син постійно проживав з позивачкою та знаходився на її утриманні. Крім того, раніше з відповідачем було досягнуто щодо добровільної матеріальної участі в утриманні неповнолітнього сина в розмірі 5 000 грн. щомісячно з боку відповідача, що відповідач сумлінно виконував.Однак, реальні виплати на утримання дитини значно перевищують 10 000 грн. щомісячно, а додатково приймати участь у матеріальному утриманні сина відповідач категорично відмовляється. Враховуючи, що дитина потребує значно більше матеріальних виплат на своє утримання, позивачка не може самостійно повністю забезпечити всі потреби дитини, побутові потреби одягом і взуття, якісними та достатніми продуктами харчуванням, засобами гігієни, навчанням, дозвіллям відпочинком, а також оплатити в разі потреби лікування. Відповідач за фахом адвокат регулярно надає правничу допомогу своїм клієнтам, постійно і регулярну отримує пенсію, та здає орендну плату належне йому на праві власності житло, тобто є повністю матеріально забезпеченим. Інших дітей на утриманні на утриманні, а також інших утриманців у відповідача немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Зазначає, що відповідач має у власності чисельні об`єкти нерухомого майна, а саме земельні ділянки у м. Києві разом із приватним будинком, та чотири квартири в м. Києві, а також вартісне рухоме майно, а саме - легковий автомобіль. У зв`язку з вищевказаними обставинами просила стягнутиаліменти на утримання неповнолітньої дитини. Провадження у справі відкрито ухвалою від 31.01.2024 р. з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачем поданий відзив, в якому [PERSON] просить задовольнити частково позовну заяву та стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1 932 грн., що становить 70% з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення сином повноліття, починаючи з 19.01.2024 р., посилаючись на те, що він не відмовлявся брати матеріальну участь у вихованні дитини, але позивачка з 10.12.2021 р. без будь-яких пояснень забрала дітей і пішла, зруйнувала сім`ю та шлюб. Відповідач зазначає, що добросовісно матеріально утримував дитину. Крім того, сторони уклали 02.02.2022 р. договір дарування, [PERSON] подарував позивачці та їх сину в рівних частинах однокімнатну квартиру [ADDRESS] , яка розташована в новозбудованому будинку поряд із ТЦ «Ретровіль», в престижному ЖК «Варшавський». Ринкова вартість подарункової квартири становить 80 000 доларів США. Також придбав для позивачки вартісний легковий автомобіль преміум-класу моделі LangRoverDiscoverySport, комплектаціяHSE, 2016 року випуску. Автомобіль відносить до сумісного майна, однак для забезпечення комфортного проживання сина, відповідач вирішив залишити цей автомобіль у власність позивачки. На даний час, відповідач є пенсіонером, який отримує пенсію у розмірі 2 760 грн., крім пенсії інших доходів не отримує. Зазначає, що на його утриманні перебуває майже 85-річна пенсіонерка [PERSON] , [INFO] , з якою укладено додатковий договір № 2 про зміну набувача в договорі довічного утримання від 02.02.2022 р., на підставі якого відповідач отримав у власність однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Відповідач зобов`язався довічно щомісячно утримувати відчужувача, що в середньому за рік складає щомісячну грошову допомогу в розмірі 2 234,50 грн. Таким чином, кв. [ADDRESS] не приносить прибутку, зобов`язує відповідача нести щомісячні грошові витрати. Крім того, на довічному утриманні відповідача перебуває його батько [PERSON] , [INFO] , який уклав з відповідачем договір дарування квартири, на підстав якого подарував відповідачу частину двокімнатної квартири [ADDRESS] . За проживання свого батька відповідач, щомісячно оплачує частину квартири, що в середньому за місяць становить 941 грн. Таким чином, кв. [ADDRESS] не приносить прибутку, зобов`язує відповідача нести щомісячні грошові витрати. Щодо земельної ділянки загальною площею 0,0441 га в Дарницькому районі м. Києва, вона належить відповідачу, але користуватися він нею не може, оскільки нею користується інша людина. Таким чином, земельна ділянка не приносить прибутку. Зазначає також те, що позивачка не надала жодного доказу того, що вона сама отримує дохід, який дозволяє їй витрачати на утримання сина 10 000 грн. щомісяця. Позивачка повинна довести свою матеріальну спроможність виділяти на забезпечення сина 10 000 грн. щомісячно. Щомісячний загальний дохід позивачки не перевищує 12 000 грн. Позивачка також не надала жодного доказу того, що вона несе матеріальні витрати, на утримання сина, які не тільки значно перевищують 10 000 грн. щомісячно, але навіть не надала, доказів того, що вона щомісячно витрачає на сина загальну суму у 10 000 грн. Позивачка також не надала доказів, ні будь якого обґрунтування, щоб підтвердили потребу у щомісячних витратах на дитину в сумі 20 000 грн., тобто по 10 000 грн. від кожного з батьків. Крім того позивачка не виконувала свої материнські обов`язки, не слідкувала за здоров`ям сина, взагалі чинила перешкоди в лікуванні сина, відмовлялась сплатити половину коштів за лікування сина, які були сплаченні відповідачем. 13.01.2024 р. позивачка віддала сина на постійне проживання до відповідача із загостренням атопічного дерматиту, на лікування якого відповідач витратив 5 222,90 грн. Відповідач зазначає, що єдиним його доходом є пенсія в розмірі 2 760 грн., тому відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що загальний максимальний розмір усіх відрахувань при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей не може перевищувати 70% відсотків, тому з відповідача можна стягнути тільки аліменти в сумі 1 932 грн. Такий розмір аліментів буде відповідати вимогам ч. 2 ст. 182 СК України. Також зазначає, що на його утриманні знаходиться дві особи похилого віку, на утримання яких відповідач зобов`язаний щомісячно нести матеріальні витрати в розмірі 3 172,50 грн. (2 234,50+941). Також просить врахувати його матеріальні витрати на потреби власного життя та моєї сім`ї, що потребує належного та достатнього харчування, сплати комунальних платежів, а також можливості забезпечити медичною допомогою. Позивачем подано відповідь на відзив, в якому [PERSON] зазначає, що у власності відповідача перебуває рухоме та нерухоме майно загальною ринковою вартістю не менше 460 000 доларів США. Крім того, відповідач сплачує орендну плату за квартиру доньки своєї співмешканки в розмірі 18 000 грн. Як вбачається із довідки про доходи від 12.03.2024 р. за офіційним місцем працевлаштування позивача, з січня 2024 р. за повний місяць роботи має дохід 22 000 грн. З численних квитанцій та скрін-шотів з мобільного банківського додатку щодо витрат позивача на забезпечення гідного життя дитини, квитанції за комунальні послуги , витрати на продукти, придбання одягу та взуття ставить більше 36 000 грн. щомісячно. Твердження відповідача щодо витрат на утримання [PERSON] та свого батька на загальну суму у розмірі 3 176 грн. та витрати на сина в розмірі 5 000 грн., що становить в розмірі 8 176 грн., не відповідають дійсності. Так як відповідач посилається на те, що має дохід тільки з пенсії в розмірі 2 760 грн. Позивач також зазначає, що доводи відповідача стосовно сплати за лікування сина у розмірі 5 222,90 грн., спростовуються квитанціями на суму 6 937,50 грн., кошти, які були сплачені позивачем.Як вбачається із Висновку, для спеціаліста-психолога були поставлені наступні питання: 1) визначити психоемоційний стан дитини [PERSON] , [INFO] , її особистісні характеристики, особливості дитячо-батьківських відносин та емоційні прив`язаності дитини до її батьків. 2) з 'ясувати в дитини, з ким вона постійно проживає та чому. 3) як дитина ставиться до розлучення батьків. 4) з 'ясувати в дитини, чи спілкується з ним його батько з власної ініціативи. За результатами дослідження було встановлено, що: «1. На момент обстеження матір та її родина відіграє значно більшу роль у житті [PERSON] , ніж батько. Матір є авторитетом для сина. До неї сформовано надійний тип прив`язаності, що свідчить про те, що матір є значимим дорослим для дитини. Матір задіяна у більшості важливих життєвих процесів дитини. [PERSON] включає її до кола зім`ї, визнає авторитетом, покладається та орієнтується на неї. З батьком стосунки амбівалентні, протиречиві та насичені негативними емоціями - провини, тривоги, образи і страху, високу психоемоційну напругу та бажання дистанціюватись від цього. До батька сформовано тривожно - уникаючий тип прив`язаності. Дитина не 6завжди включає батька до кола сім`ї та не бажає залишатися з ним на довго. Дефіцит батьківської фігури компенсується авторитетною фігурою старшого брата [PERSON] та партнером матері [PERSON] . 2. [PERSON] постійно проживає зі своєю матір`ю [PERSON] . За власним бажанням. В родині немає заборон про місце проживання. [PERSON] може самостійно проживати там де він хоче. Спроби проживання з батьком для [PERSON] були фруструючими і викликали напругу та тривогу.3.До факту розлучення батьків [PERSON] на момент обстеження ставився спокійно, з прийняттям. Доброзичливо сприймає нових партнерів батьків. Проте конфлікт між батьками викликає тривогу, бажання дистанціюватися.4. Зі слів [PERSON] , з батьком він спілкується переважно з власної ініціативи, телефоном. Іноді, раз на два тижня відбуваються живі зустрічі, на вихідні. Останній раз вони бачились з татом в січні 2024 року і з того часу не виходили на зв`язок один з одним. Це підтверджується всіма методиками, з яких можна зробити висновки про відповідність слів [PERSON] ». Таким чином, ствердження відповідача про нікчемність позивача, як матері для нашого сина, спростовуються належним та допустимим доказом у справі.Аналізуючи все вище викладене, є доведеними безпідставність та необґрунтованість заперечень відповідача проти позову, а тому є всі підстави для задоволення вимог про стягнення аліментів в повному обсязі з метою захисту інтересів малолітньої дитини. Відповідачем були подані заперечення та додаткові пояснення, які є аналогічні відзиву, в яких зазначає, що він протягом 12,5 років їх спільного життя повністю матеріально утримував позивачку, її 4-річного сина від першого шлюбу, який перехворів лейкемією, та свого сина, забезпечив її житлом та автотранспортом. Крім того, відповідач зазначає, що до 10.09.2022 р. сторони намагалися відновити шлюб. Також позивачка дала згоду на усиновлення її сина від першого шлюбу. Відповідач зазначає, що єдиним його доходом є пенсія в розмірі 2 980 грн., тому відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що загальний максимальний розмір усіх відрахувань при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей не може перевищувати 70% відсотків, тому з відповідача можна стягнути тільки аліменти в сумі 2 079 грн. Просив, задовольнити позов частково та стягнути на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2 079 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення сином повноліття, починаючи з 19.01.2024 р. В судовому засіданні позивача підтримала позов в повному обсязі та просила його задовольнити з підстав, наведених в ньому, надала пояснення, аналогічні викладеним в позові та відповіді на відзив обставинам. В судовому засіданні, відповідач долучив документи на обґрунтування своїх заперечень, заперечив щодо задоволення позовних вимог, просив стягнути на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2 079 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення сином повноліття, починаючи з 19.01.2024 р. Суд, вислухавши учасників процесу, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що сторони у справі - позивач [PERSON] , [INFO] , та відповідач [PERSON] , [INFO] , - з 25.11.2011 року перебували у шлюбі, зареєстрованому Відділом ДРАЦС Оболонського РУЮ у м.Києві (актовий запис № 2018), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданий 25.11.2011 року. Рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 12 вересня 2022 р., що набрало законної сили, шлюб між сторонами розірвано (справа № 760/4734/22). Від шлюбу сторони у справі мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (актовий запис № 2021 від 17.08.2012 р., складений Відділом ДРАЦС Оболонського РУЮ у м.Києві), що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] . Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені від 19.01.2024 р., позивач [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », актовий запис 7, виданий Печерським ВДРВЦС у м. Києві. Позивач з 22.08.1987 р. має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру від 30.01.2024 р. Відповідач з 14.07.2021 р. має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру від 30.01.2024 р. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.02.2022 р. № 297595306, вищевказана квартира за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 43,80 кв.м., в рівних частках по 1/2 на праві власності (за договором дарування від 22.02.2022 р.) належить [PERSON] та [PERSON] . Згідно з довідки про доходи [PERSON] , виданої Будинком соціального піклування КМР (КМДА) від 17.07.2024 р. № 321, нараховано заробітної плати за період з січня 2024 р. по червень 2024 р. в розмірі 146 222,50 грн., отже середньомісячна нарахована зарплата позивача становить 24 370,42 грн. На момент розгляду справи дитина проживає разом з позивачем, що не оспорює відповідач. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Отже, обов`язок утримувати свою дитину є конституційним обов`язком обох батьків незалежно від їх матеріального стану. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Отже, вищевказані обставини підлягають врахуванню судом при визначенні розміру аліментів, якій підлягає до стягнення. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Отже, право вибору способу стягнення аліментів (в частці від доходу або в твердій грошовій сумі) належить саме позивачу. Позивач обрала спосіб стягнення аліментів - в твердій грошовій сумі. На підставі ч.1, 2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Приписами ч. 2 ст.182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, вирішуючи такий спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідач у справі [PERSON] , [INFO] , має постійний дохід у виді пенсії. Як вбачається з довідки про доходи № 3773 6074 7953 2714 за період з 01.08.2023 р. по 31.01.2024 р. [PERSON] отримав пенсію за віком в загальному розмірі 16 560,00 грн., щомісячний розмір пенсії становить 2 760,0 грн. Доказів про інші джерела доходів під час судового розгляду сторонами не надано. Законом України «Про державний бюджет на 2024 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, до вікової категорії якої належить дитина сторін у справі, становить: з 1 січня 2024 р. - 3 096 грн. І вказаний розмір, з урахуванням вимог ст.141 СК України про рівність обов`язку батьків по утриманню дитини, мають забезпечувати обидва батьки. Як вбачається, з додаткового договору № 2 про зміну набувача в договорі довічного утримання від 02.02.2022 р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО Горбуновою Л.В. від 01.12.12016 р. (№2520), на підставі якого відповідач отримав у власність однокімнатну квартиру [ADDRESS] , що належала [PERSON] , [INFO] . Згідно п.3 вищевказаного договору, [PERSON] зобов`язується забезпечувати відчужувача [PERSON] , [INFO] , утриманням довічно. Згідно з розрахунків, що наявні в матеріалах справи, витрати відповідача в середньому за рік становлять щомісячну грошову допомогу в розмірі 2 234,50 грн., а за рік - 26 814 грн. (2 234,50 грн х12 місяців). Між тим, при визначенні розміру аліментів відповідно до п.3 ч.1 ст.182 СК України суд має врахувати наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Але [PERSON] до переліку вказаних осіб не належить, тим самим, суд не погоджується з доводами відповідача, що на його утриманні перебуває вказана особа. Також суд не приймає до уваги твердження відповідача, що на його утриманні перебуває батько [PERSON] , [INFO] , який уклав з відповідачем договір дарування квартири від 15.05.2019 р., на підстав якого подарував відповідачу частину двокімнатної квартири [ADDRESS] , оскільки [PERSON] не є утриманцем відповідача в сенсі сімейного законодавства в зв`язку з тим, що рішення суду про стягнення з [PERSON] аліментів на користь батька, яким і виникає саме обов`язок щодо утримання вказаної особи, не ухвалювались). Отже, відсутній встановлений обов`язок [PERSON] по утриманню свого батька, а витрачені відповідачем кошти є добровільною матеріальною допомогою своєму непрацездатному батьку. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідач є власником такого нерухомого майна: 1) згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.02.2022 р., та від 18.01.2024 р. № 362423472 квартира за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 34,6 кв.м., на праві власності належить [PERSON] ; 2) згідно з інформацією з Державного реєстру правочинів від 15.05.2009 р., квартира за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 43,80кв.м., в рівних частках по 1/2 на праві власності належить [PERSON] та [PERSON] ; 3) згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.01.2024 р. № 362423472, згідно якого відповідачу на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0408 га, реєстраційний номер нерухомого об`єкта 2130172680000, земельна ділянка площею 0,0441га, , реєстраційний номер нерухомого об`єкта 591123480000, 1-кімнатна квартира, площею 41,9 кв. м, за адресою: [ADDRESS] , 1-кімнатна квартира, площею 41,9 кв. м, за адресою: [ADDRESS] , 2/3 частки 3-кімнатна квартира, загальною площею 62,90 кв. м, за адресою: [ADDRESS] . Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що з 22.02.2022 р. сама дитина [PERSON] також є власником 1/2 частини нерухомого майна - квартири за адресою: [ADDRESS] ; Крім того, на підтвердження обґрунтованості розміру аліментів, заявленого позивачем до стягнення з відповідача у розмірі 10 000,0 грн. (виходячи з 1/2 від 20 000,0 грн.), стороною позивача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження щомісячних витрат [PERSON] на утримання дитини в розмірі 20 000,0 грн. Крім того, в даному судовому провадженні позивачем не ставилось питання про стягнення додаткових витрат на дитину в порядку ст.185 СК України, а тому визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню саме на утримання дитини, суд не бере до уваги надану відповідачем довідку № 88/09 від 26.07.2024 р. про те, що дитина [PERSON] відвідував навчальну літню програму «Різні разом», яка проводилась в освітньому просторі ПЗ «Київська гімназія «Спільношкола», за що сплачена позивачем сума в розмірі 16 000,0 грн., та квитанції про сплату. Крім того, суд не враховує надані позивачем квитанції про сплату позивачем сум за лікування сина, оскільки ці витрати також є додатковими витратами, які передбачені ст.185 СК України, якаю передбачено, що батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). А тому, відповідно до ст.185 СК України у позивача є право на звернення до суду у встановленому законом порядку щодо участі відповідача у додаткових витратах згідно ст.185 СК України. Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини у розмірі 5 000,0 грн. щомісяця. Вказаний розмір аліментів є доцільним, відповідає інтересам дитини та інтересам сторін у справі, а також чинному законодавству. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 19.01.2024 року, і до повноліття дитини. На підставі ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. А відтак, у кожної зі сторін по справі є право на звернення до суду з відповідним позовом при настанні зазначених обставин. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 1 211,2 грн., оскільки відповідно до ст.5 ч.1 п.3 Закону України «Про судовий збір» позивач була звільнена від сплати судового збору при подачі позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.51 Конституції України, ст.ст.141, 180-184, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial