Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 19 березня 2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та відповідачем було укладено договір позики № 0979892409, який підписано шляхом підписання акцепту оферти від 19 березня 2021 року на укладення договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту та отримання кредиту згідно заявки анкети та надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового індентифікатора, в якості аналога власноручного підпису позичальника. 22 червня 2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 22/06-22, відповідно до умов якого ТОВ «ІНФІНАНС» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належне ТОВ «ІНФІНАНС» право вимоги за договором позики № 0979892409 від 19 березня 2021 року на загальну суму 90958,35 грн. 1 квітня 2021 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та відповідачем було укладено кредитний договір № 00031-04/2021, який було підписано електронним підписом позичальника. Відповідно до умов цього договору товариство надало клієнту фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. 29 жовтня 2021 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 29102021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належне ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» право вимоги за кредитним договором № 00031-04/2021 від 1 квітня 2021 року на загальну суму 6850 грн. 7 квітня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем було укладено договір позики № 1984112, який підписано електронним підписом позичальника. Відповідно до умов цього договору товариство передало позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю проценти від суми позики. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належне ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» право вимоги за договором позики № 1984112 від 7 квітня 2021 року на загальну суму 38462 грн. Позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь: - заборгованість за договором позики № 0979892409 від 19 березня 2021 року у сумі 90958,35 грн.; - заборгованість за кредитним договором № 00031-04/2021 від 1 квітня 2021 року у сумі 6850 грн.; - заборгованість за договором позики № 1984112 від 7 квітня 2021 року у сумі 38462 грн.; - понесені судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду клопотання, в якому просив розгляд справи проводити без їх участі. У судове засідання відповідач та його представник адвокат Гринь Л.В. не з`явилися, представник подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та відзив на позовну заяву, суть якого зводиться до того, що сторона відповідача позов не визнає, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, так як не доведені належними та допустимими доказами. Позивачем не надано жодного доказу про підписання договорів електронним підписом чи іншим чином. У позовній заяві позивач вказує, що на сайті первісних кредиторів є правила, правила надання грошових коштів у позику, які є складовою частиною укладених договорів, при цьому самі правила та правила надання грошових коштів у позику суду не надані. У позивача відсутні докази того, що при укладенні договорів були дотримані вимоги про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження із споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими. Первісні кредитори були розпорядниками сайтів та інформації, яка на них була розміщена, а тому правила та правила надання грошових коштів у позику могли бути змінені порівняно з 2021 року і на даний час вони можуть містити зовсім інші умови, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Додані до позовної заяви розрахунки заборгованості не можуть вважатися належними та допустимими доказами, які підтверджують існування заборгованості відповідача, оскільки вони не є первинними бухгалтерськими документами. Позивачем не надано суду первинних документів відносно видачі кредиту, а тому відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунках, є правильними. Суду не надано також жодного документу, який би вказував на те, що було дотримано процедуру відступлення права вимоги. Позивачем нараховано відсотки поза межами строку кредитування. З цих підстав представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на правничу допомогу. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для його відкладення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 19 березня 2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та відповідачем було укладено договір позики № 0979892409, який підписано шляхом підписання акцепту оферти від 19 березня 2021 року на укладення договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту та отримання кредиту згідно заявки анкети та надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового індентифікатора, в якості аналога власноручного підпису позичальника. Відповідно до цього договору розмір кредиту становить 7319грн., строк користування кредитом 30 днів, процентна ставка (добова) - 1,75 % (фіксована). 1 квітня 2021 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та відповідачем було укладено кредитний договір № 00031-04/2021, який було підписано електронним підписом позичальника. Відповідно до умов цього договору товариство надало клієнту фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до розділу 1 кредитного договору № 00031-04/2021 від 1 квітня 2021 року сума кредиту складає 2000 грн., строк кредиту 7 днів, тобто до 7 квітня 2021 року, строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію», процентна ставка (денна, фіксована) 2,50 %. 7 квітня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем було укладено договір позики № 1984112, який підписано електронним підписом позичальника. Відповідно до умов цього договору товариство передало позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю проценти від суми позики. Відповідно до п. 3 договору позики № 1984112 від 7 квітня 2021 року сума позики становить 11500 грн., строк позики 30 днів, процентна ставка (денна, фіксована) 1,99 %, орієнтовна загальна вартість позики 13535,50 грн. У судовому засіданні встановлено, що відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за вищевказаними договорами, унаслідок чого виникла заборгованість, яка відповідно до розрахунків, наданих позивачем, становить: - за договором позики № 0979892409 від 19 березня 2021 року 90958,35 грн., з якої 7319 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 83639,35 грн. заборгованість за відсотками; - за кредитним договором № 00031-04/2021 від 1 квітня 2021 року 6850 грн., з якої 2000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 4850 грн. заборгованість за відсотками; - за договором позики № 1984112 від 7 квітня 2021 року 38462 грн., з якої 11500 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 26962 грн. заборгованість за відсотками. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Частиною 1 ст. 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Статтями 626, 628 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. Частиною 1 ст. 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Інше щодо спору між сторонами законом не встановлено. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. При цьому, одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частинами 1 та 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» встановлено, що електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору, всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем та його представником не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаними договорами, презумпція правомірності яких не спростована. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512, ч. 1 ст. 513 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. У судовому засіданні встановлено, що: - 22 червня 2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 22/06-22, відповідно до умов якого ТОВ «ІНФІНАНС» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належне ТОВ «ІНФІНАНС» право вимоги за договором позики № 0979892409 від 19 березня 2021 року на загальну суму 90958,35 грн.; - 29 жовтня 2021 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 29102021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належне ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» право вимоги за кредитним договором № 00031-04/2021 від 1 квітня 2021 року на загальну суму 6850 грн.; - 14 червня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого, а також додаткових угод до цього договору, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належне ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» право вимоги за договором позики № 1984112 від 7 квітня 2021 року на загальну суму 38462 грн. З матеріалів справи вбачається, що відповідачу надсилалися повідомлення про відступлення прав вимоги за договорами. На підставі вищезазначеного та враховуючи те, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, умов договорів не виконав та не бажає у повному обсязі погасити заборгованість за цими договорами у добровільному порядку, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за вказаними договорами. Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, крім заборгованості за основним боргом, просив стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами. Проте, суд не може погодитися з розміром нарахованих відсотків за користування позикою/кредитом відповідно до договорів № 0979892409 від 19 березня 2021 року, № 00031-04/2021 від 1 квітня 2021 року та № 1984112 від 7 квітня 2021 року, виходячи з наступного. Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до ст. 251 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№ 202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Визначаючи розмір відсотків, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача за договорами № 0979892409 від 19 березня 2021 року, № 00031-04/2021 від 1 квітня 2021 року та № 1984112 від 7 квітня 2021 року, суд виходить з наступного. Відповідно до договору позики № 0979892409 від 19 березня 2021 року розмір кредиту становить 7319 грн., строк користування кредитом 30 днів, процентна ставка (добова) - 1,75 % (фіксована). Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов цього договору становить 3842,40 грн. за період з 19 березня по 18 квітня 2021 року, виходячи з розрахунку: 7319 грн. (тіло кредиту) х 1,75 % (процентна ставка) х 30 днів (строк позики). Відповідно до розділу 1 кредитного договору № 00031-04/2021 від 1 квітня 2021 року сума кредиту складає 2000 грн., строк кредиту 7 днів, строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію», процентна ставка (денна, фіксована) 2,50 %. Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов цього договору становить 350 грн. за період з 1 по 7 квітня 2021 року, виходячи з розрахунку: 2000 грн. (тіло кредиту) х 2,50 % (процентна ставка) х 7 днів (строк кредиту). Відповідно до п. 3 договору позики № 1984112 від 7 квітня 2021 року сума позики становить 11500 грн., строк позики 30 днів, процентна ставка (денна, фіксована) 1,99 %. Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов цього договору становить 6865,50 грн. за період з 7 квітня по 6 травня 2021 року, виходячи з розрахунку: 11500 грн. (тіло кредиту) х 1,99 % (процентна ставка) х 30 днів (строк позики). Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договорами в загальному розмірі 31876,90 грн., з яких 11161,40 грн. - за договором позики № 0979892409 від 19 березня 2021 року, 2350 грн. - за кредитним договором № 00031-04/2021 від 1 квітня 2021 року та 18365,50 грн. - за договором позики № 1984112 від 7 квітня 2021 року. Доводи представника відповідача про те, що позивачем не надано жодного доказу про підписання договорів електронним підписом чи іншим чином, що розрахунки заборгованості, надані позивачем, не можуть вважатися належними та допустимими доказами, які підтверджують існування заборгованості відповідача, оскільки вони не є первинними бухгалтерськими документами, що при укладенні договорів не були дотримані вимоги про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження із споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими, що не було дотримано процедуру відступлення права вимоги, суд визнає необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи. Відповідно до абзацу 11 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію. Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Схоже визначення первинних документів міститься й у Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Мінфіну від 24 травня 1995 року № 88. Відповідно до п. 2.1 зазначеного Положення первинні документи це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, і включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Пунктом 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. На підтвердження заявлених позовних вимог позивач надав суду документи щодо надання кредитів (позик) відповідачу, зокрема, відповідні договори, які містять підписи обох сторін і в кредитних правовідносинах є первинними бухгалтерськими документами. Крім цього, з матеріалів справи чітко вбачається, що позивачем до позовної заяви додано витяги з реєстру боржників, з якими і пов`язано набуття позивачем права вимоги. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2684 грн., що підтверджується матеріалами справи. Позовні вимоги задоволено на 23,39 %, а тому з відповідача на користь позивача підлягають присудженню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 627,79 грн. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору про надання правничої допомоги від 5 січня 2024 року, укладеного між відповідачем та адвокатською компанією «ГРИНЬ ТА ПАРТНЕРИ», та звіту про виконані роботи від 10 лютого 2024 року по договору, у зв`язку із розглядом цієї справи відповідач понесе витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн., які підлягатимуть сплаті упродовж (не пізніше) одного місяця з дня ухвалення судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, а також значення справи для сторони. Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. З урахуванням викладеного, враховуючи, що понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, а також те, що позов підлягає частковому задоволенню (на 23,39 %), суд при визначенні суми відшкодування виходить з критерію реальності адвокатських послуг, а також критерію розумності їхньої вартості виходячи з конкретних обставин справи, та приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 76,61 % від заявлених відповідачем витрат у розмірі 10000 грн., що складає 7661 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: partial