Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, мотивуючи свої позовні вимоги наступним. 21.12.2004 року позивач зареєстрував шлюб із відповідачкою у Віньковецькому відділі реєстрації актів цивільного стану Хмельницької області. Від спільного шлюбу у них народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] , та син - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалось, вони спільно не проживають, мають різний спосіб життя та інтереси, спільним господарством не займаються, спільного бюджету як сім`я не мають. Діти проживають разом із позивачем та перебувають на його утриманні. Син [PERSON] навчається у територіальному відокремленому спеціалізованому відділенні в с. Говори ДНЗ « [INFO] », син [PERSON] відвідує 3 клас Віньковецького ліцею. Мати дітей покинула сім`ю, має іншого чоловіка та життям дітей не цікавиться і їх вихованням не займається. Так як подружжя живе порізно, то подальше спільне життя і збереження шлюбних відносин суперечить інтересам позивача. Позивач просить: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 21.12.2004 року Віньковецьким відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницької області, актовий запис № 62; визначити місце проживання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . 01.05.2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 03.06.2024 року ухвалою замінено третю особу - службу у\~справах дітей\~Розсошанської сільської\~радина орган опіки та піклування Віньковецької селищної ради. 27.06.2024 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою суду від 18.09.2024 року провадження по справі в частині позовних вимог про визначення місця поживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] закрито у зв`язку із відмовою позивача від позову. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що відповідачка проживає окремо з червня 2023 року, оскільки має іншого чоловіка, долею дітьми не цікавиться, не спілкується з ними. Також пояснив, що на початку 2024 року відповідач самовільно без погодження з ним забрала їх спільного сина [PERSON] до своєї матері у с. Карижин Хмельницького району, де проживала та хотіла, щоб син проживав з нею. Але син не хотів цього і самостійно приїхав до нього на роботу. Після чого син проживає разом з ним. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачем і визначити місце проживання сина [PERSON] разом з ним. Представник позивача [PERSON] підтримала заявлені позивачем вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, хоча була належним чином повідомленою про день, час та місце судового засідання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, направлених за зареєстрованим місцем проживання відповідача, не подала відзив на позов. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Віньковецької селищної ради Пуківська О.С. у судове засіданні не з`явилась, але надала письмову заяву, у якій підтримує позовні вимоги [PERSON] та справу просить розглянути за її відсутності. Щодо позовної вимоги про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Сторони перебувають у шлюбі з 21.12.2004 року, який зареєстрований Віньковецьким відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницької області, актовий запис № 62, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 16.08.2005 року. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.07.2007 року, та син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.11.2014 року. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами необхідно розірвати, так як вони спільно не проживають з червня 2023 року, відповідач проживає з іншим чоловіком, подружжя мають різний спосіб життя та інтереси, спільним господарством не займаються, спільного бюджету як сім`я не мають. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до п. 7 ст. 15 закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» у разі розірвання шлюбу в судовому порядку рішення суду, яке набрало законної сили, надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення. Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання дітей. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.11.2014 року. Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов проживання громадян від 26.03.2024 року по [ADDRESS] проживають діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] та перебувають на його утриманні. Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За частинами\~першою,\~другою статті\~161\~СК України,\~якщо мати\~та батько,\~які проживають\~окремо,\~не дійшли\~згоди щодо\~того,\~з ким\~із них\~буде проживати\~малолітня дитина,\~спір між\~ними може\~вирішуватися органом\~опіки та\~піклування або\~судом.\~Під час\~вирішення спору\~щодо місця\~проживання малолітньої\~дитини беруться\~до уваги\~ставлення батьків\~до виконання\~своїх батьківських\~обов`язків,\~особиста прихильність\~дитини до\~кожного з\~них,\~вік дитини,\~стан її\~здоров`я\~та інші\~обставини,\~що мають\~істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Віньковецької селищної ради про визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON] , та малолітнього [PERSON] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Віньковецької селищної ради № 98 від 17.04.2024 року, комісія вважає за доцільне визначити місце проживання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , оскільки після обстеження житлово-побутових умов проживання дітей встановлено, що для виховання, розвитку та проживання дітей створені всі необхідні умови, мати у вихованні дітей участі не бере. Судом відповідно до ст. 12 Конвенції про права дитини та ч. 2 ст. 171 СК України було з`ясовано думку сина - [PERSON] , [INFO] , який виявив бажання проживати разом з батьком, оскільки мати з ним не проживає. Дійсно його забрала мати у с. Карижин Хмельницького району та хотіла, щоб він проживав разом з нею у бабусі, але він хотів жити з татом, тому поїхав до нього на роботу на заправну станцію, де працював тато. Враховуючи, що відповідач у вихованні та утриманні дітей участі не бере, проживає окремо, має іншу сім`ю, позивач самостійно займається вихованням дітей, піклується про них, має всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дітей, із урахуванням їх віку, враховуючи позитивне ставлення дитини до батька, суд вважає, що на даний час проживання малолітнього сина [PERSON] з батьком, де проживає і його старший брат [PERSON] , [INFO] , буде відповідати саме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи й позитивно сприятиме його розвитку як психологічному, так і фізичному, а тому позовна вимога на підставі ст.ст. 161, 171 СК України підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп. (1211,20 грн х 2), сплата якого документально підтверджується квитанцією № 0.0.3610155228.1 АТКБ «Приватбанк» від 25.04.2024 року на суму 2422 грн 40 коп. На підставі ст. ст. 7, 24, 56, 112, 141, 161, 171 СК України,

Outcome: approved