Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

Позивач ТОВ «Діджи Фінанс» звернулось в суд із позовом, в якому зазначено, що 11.05.2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] укладено договір кредиту в електронному вигляді з використанням одноразового ідентифікатора. За умовами договору відповідач, яка виступила позичальником, отримала грошові кошти в сумі 15\~000,00 грн. Внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань з повернення кредитних коштів, нарахованих відсотків та інших платежів виникла заборгованість в сумі 40\~546,11 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 13\~409,00 грн., заборгованість за відсотками 24\~287,11 грн., заборгованість за комісійними винагородами 2850,00 грн. Позивач зауважує, що 13.09.2021 року згідно умов договору факторингу, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс», останнє набуло право вимоги до відповідача. Посилаючись на відповідні обставини позивач просить стягнути з відповідача вищенаведений розмір заборгованості, відшкодувати судові витрати з оплати судового збору 2422,00 грн., витрати на професійну правичу допомогу в сумі 6000,00 грн. Ухвалою суду від 17.05.2024 року по справі відкрите спрощене позовне провадження без виклику учасників. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому викладено заперечення відносно заявлених позивачем вимог. Так, учасник зазначає, що не реєструвала власний кабінет на офіційному сайті первісного кредитора, як наслідок, не направляла оферту на укладення договору. Звертає увагу, що позивачем не повідомляється про способи ідентифікації особи, яка, за його твердженнями, висловила згоду на вчинення договору, додає, що офіційний сайт компанції може підлягати зміні. Вказуючи на положення Закону України «Про електронну комерцію», положення ст. 638 ЦК України, яка визначає момент укладення договору, сторона просить відмовити у задоволенні позову. Ухвалою суду від 24.06.2024 року задоволено заяву позивача про витребування доказів, витребувано від Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» інформацію щодо наявності у [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) карткового рахунку, відритого у банку станом на 11.05.2021 року; інформацію щодо належності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) карткового рахунку № [NUMBER] ; виписку по рахунку за номером картки № [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в період з 11.05.2021 року по 11.06.2021 року. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріали справи містять кредитний договір від 11.05.2021 року з визначенням його сторін: ТОВ «Мілоан» (позикодавець) та [PERSON] (позичальник). За умовами договору ТОВ «Мілоан» як позикодавець надав, а [PERSON] позичальник, отримала грошові кошти в розмірі 15000,00 грн. шляхом переведення коштів на картковий рахунок. Умовами договору (п.1.3) сторони визначили, що строк користування кредитом складає 15 днів. Відповідно до п. 1.5.1 договору комісія за користування кредитом становить 2850,00 грн. Згідно з п.1.5.2 договору проценти за користування кредитом: 4500.00 грн., які нараховуються за ставкою 2.00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. За змістом п.1.6. договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Пунктом 2.2.2 договору сторони погодили, що нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту, по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п.2.2.3 договору. Згідно з п. 2.2.3 договору проценти нараховується за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6 договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування, визначеного п.1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену п.1.6 договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах згідно з п.2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно з п.1.6. договору… Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Пунктом 2.3 договору сторони досягли згоди про умови пролонгації строку кредитування (на пільгових умовах), вказавши (п.2.3.1.1), що позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів, що розміщені на веб-сайті Товаристві і є невід`ємною частиною договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Відповідно до п.2.3.1.2 (пролонгація на стандартних (базових) умовах) позичальник може збільшити стирок кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишалась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. За нормою\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до\~\~статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено\~\~статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. У\~статті 3 Закон\~\~Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII \~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами\~статті 11 Закону № 675-VIII\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону. Стаття 12 ЗУ «Про електронну комерцію»\~визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -\~електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1\~статті 3 Закону № 675-VIII. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. За положеннями ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом надано окрему, а також взаємну оцінку доказам - анкеті заяві на кредит № 4063343 з відтворенням відомостей про електронні дані: канал залучення, ІР адресу, з якої подано заяву; платіжному доручення від 11.05.2021 року щодо переказу коштів з призначенням платежу як кредитних коштів. З досліджених судом відомостей АТ «КБ «ПриватБанк» щодо руху коштів по картковому рахунку № [NUMBER] з даними щодо імені особи, на яку емітовано картку як [PERSON] , слідує, що 11.05.2021 року на рахунок особи надійшли грошові кошти в сумі 15\~000,00 грн. як сплата займа [PERSON] . Суд звертає увагу, що використані при укладенні договору технічні умови унеможливлювали виконання таких дій без доступу до особистих даних особи та без її згоди. Досліджені докази на достатньому рівні підтверджують обставини вільного волевиявлення осіб, скерованого на започаткування правовідносин, заснованих на договорі кредиту, вчинення у зв`язку з такими намірами дій, необхідних для взаємного інформування про згоду, для повідомлення про умови договору, їх закріплення та погодження у визначений нормами чинного законодавства спосіб. З поданих позивачем відомостей про нарахування та погашення заборгованості по договору вбачається, що позичальником здійснювалось часткове погашення заборгованості за тілом кредиту 22.05.2021 року на суму 750,00 грн., 05.06.2021 року на суму 427,00 грн., 08.06.2021 року - 414,00 грн., внаслідок чого відбувалась пролонгація строку кредитування в порядку застосування пільгових умов із нарахуванням відсотків згідно п.1.5.2. договору за ставкою 2.00 % за кожен день користування кредитом. У період з 12.06.2021 року пролонгація строку кредитування здійснена із застосуванням відсоткової ставки згідно п.1.6 договору - 5 % за кожен день користування кредитом. Пролонгація строку з нарахуванням відсотків відповідно до п.1.6 договору виконана на період по 07.08.2021 року та не перевищує загалом 60 днів з часу пролонгація на стандартних умовах. Судом встановлено, що внаслідок неналежного виконання з боку позичальника взятих на себе зобов`язань з повернення тіла кредиту, нарахованих відсотків та комісії виникла заборгованість в сумі 40\~546,11 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 13\~409,00 грн., заборгованість за відсотками 24\~287,11 грн., заборгованість за комісійними винагородами 2850,00 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідачем не надано відомостей на спростування поданих стороною позивача обрахунків, відповідні докази оцінюються судом як належні та достатні в підтвердження математичної коректності суми заборгованості. З матеріал справи слідує, що 13.09.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс»» укладено договір факторингу, у відповідності до умов якого ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. За змістом ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Суд приходить до висновку, що, оскільки позичальник [PERSON] порушила взяті на себе зобов`язання з повернення отриманих сум кредиту, при цьому, право грошової вимоги, включаючи нараховані відсотки, суму комісії правомірно набуто позивачем у справі, вимога про стягнення грошових вимог є обґрунтованими. На підставі ст. 141 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача витрати з оплати судового збору 2422,00 грн. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Заявляючи вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу позивач надав договір про надання правової допомоги від 11.12.2023 року з домовленістю про вартість 1 години адвоката за видами послуг, а також акт прийому передачі наданої правової допомоги з визначенням виду наданих послуг: аналіз обставин справи: 1,5 год. (2250 грн.), складення позовної заяви 3 год. (3000,00 грн.), формування додатків 1 год. (750 грн.). Надаючи оцінку наведеним доказам, суд вважає розмір визначених послуг аргументованим та пропорційним до предмету спору, пов`заною із цим складністю справи, а тому вважає необхідним стягнути на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 6000,00 грн.

Outcome: approved