Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

18.06.2024 р. ТОВ «Коллект центр» звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 6994278895 від 30.10.2019 в розмірі 17 818,85 грн, з яких: 8 121,75 грн - загальна заборгованість по тілу кредиту; 0,90 грн - загальна заборгованість по відсотках; 9 696,20 грн - загальна заборгованість по комісії; та за Кредитним договором № 510/7205465-СК від 30.10.2019 в розмірі 14 356,19 грн, з яких: 7 603,42 грн - загальна заборгованість по тілу кредиту; 6 652,77 грн - загальна заборгованість по відсотках; 0,00 грн - загальна заборгованість по комісії, а всього: 32 075,04 грн. Крім того, просять стягнути 3\~028,00 грн. понесених витрат на сплату судового збору та 9\~000,00 грн. понесених витрат на правничу допомогу. В обґрунтування\~заявлених вимог\~позивач вказує\~на те,\~що30.10.2019\~між ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Центр фінансових\~рішень» (ТОВ\~«ФК «ЦФР»)\~та [PERSON] \~укладено кредитний\~договір №6994278895,\~відповідно до\~умов якого\~відповідачу було\~надано кредит\~в сумі\~12\~580\~грн.\~строком на\~24\~місяців.\~Цей кредитний\~договір,\~Паспорт кредиту\~та Умови\~отримання фінансових\~кредитів ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Центр фінансових\~рішень» розміщені\~на сайті\~ТОВ «ФК\~«ЦФР» www.kreditmarket.ua,\~з якими\~позичальник ознайомився\~до укладення\~кожного договору\~та до\~яких позичальник\~приєднався,\~підписавши відповідний\~кредитний договір,\~складають єдиний\~кредитний договір.\~На підставі\~Договору про\~відступлення права\~вимоги №ТАСЦФР-10-2016,\~укладеного 07.10.2016\~між ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Центр фінансових\~рішень» та\~АТ «Таскомбанк»,\~право грошової\~вимоги за\~вказаним кредитним\~договором перейшло\~від ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Центр фінансових\~рішень» до\~АТ «Таскомбанк».Також, 30.10.2019\~між [PERSON] \~та АТ «Таскомбанк» укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 510/7205465-СК, підписанням якого акцептував Публічну пропозицію АТ «Таскомбанк», яка розміщена на веб-сайті Банку: www.tascombank.com.ua та беззастережно приєднався до умов Кредитного договору. Строк дії кредитного ліміту за кредитним договором становить 12 місяців. При цьому, після закінчення зазначеного періоду, строк дії Кредитного ліміту автоматично пролонгується. В подальшому, 21.12.2023 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договори факторингу №НІ/11/13-Ф та №НІ/11/14-Ф, відповідно до умов яких ТОВ «Коллект Центр» зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення права вимоги. Відповідно до реєстрів прав вимоги до договору факторингу №НІ/11/13-Ф від 21.12.2023, ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 6994278895 від 30.10.2019 в розмірі 17 818,85 грн, з яких: 8 121,75 грн - загальна заборгованість по тілу кредиту; 0,90 грн - загальна заборгованість по відсотках; 9 696,20 грн - загальна заборгованість по комісії, та за Кредитним договором № 510/7205465-СК від 30.10.2019 в розмірі 14 356,19 грн, з яких: 7 603,42 грн - загальна заборгованість по тілу кредиту; 6 652,77 грн - загальна заборгованість по відсотках; 0,00 грн - загальна заборгованість по комісії. Отже, загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитними договорами № 6994278895 від 30.10.2019 та № 510/7205465-СК від 30.10.2019 становить 32 075,04 грн, яку позивач просить суд стягнути на свою користь, а також витрати на правову допомогу у розмірі 9 000,00 грн та судовий збір в сумі 3028,00 грн. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.06.2024 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач відзиву на позовну заяву не подала. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, з невідомих суду на те причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася вчасно та належним чином. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив 30.10.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено Кредитний договір №6994278895, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 12\~580 грн на строк 24 місяці. Як вбачається з паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 4278895, сторонами погоджено, у тому числі, основні умови кредитування з урахуванням побажань позичальника, зокрема, суму кредиту 12 580,00 грн, строк, на який надається кредит 24 місяці; інформацію щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для позичальника, а також порядок повернення кредиту (графік платежів) тощо. 30.10.2019 [PERSON] повідомлено про відступлення прав вимог за кредитним договором №6994278895 від 30.10.2019, укладеним між нею та ТОВ «ФК «ЦФР», на підставі договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк», та надано реквізити для оплати суми заборгованості згідно з графіком до кредитного договору №6994278895 від 30.10.2019. Як вбачається із розрахунку заборгованості фізичної особи [PERSON] перед АТ «Таскомбанк» станом на 21.12.2023, заборгованість [PERSON] по кредитному договору №6994278895 від 30.10.2019, складає 17\~818,85 грн, з яких: 8\~121,75 грн заборгованість по тілу кредиту; 0,90 грн заборгованість по відсотках, 9\~696,20 грн заборгованість по комісії. Також, 30.10.2019 року між AT «Таскомбанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 510/7205465-СК, шляхом підписання останньою Заяви-договору про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №510/7205465-СК та Паспорту споживчого кредиту за карткою «Велика П`ятірка». Відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору AT «Таскомбанк» надало [PERSON] кредит (кредитування рахунку та встановлення кредитної лінії) на споживчі цілі, з максимальним розміром ліміту кредитної лінії 100 000 гривень, з процентною ставкою за користування лімітом кредитної лінії під час дії пільгового періоду 0,00001%, з процентною ставкою за користування лімітом кредитної лінії після закінчення дії пільгового періоду 44,7%, а [PERSON] зобов`язалася повернути кредит в порядку та на умовах, визначених договором, нараховані відсотки за користування кредитом, оплачувати щомісячний платіж на умовах, передбачених договором. Як вбачається із розрахунку заборгованості фізичної особи [PERSON] перед АТ «Таскомбанк» станом на 21.12.2023, заборгованість [PERSON] по кредитному договору №510/7205465-СК від 30.10.2019, складає 14\~356,19 грн, з яких: 7\~603,42 грн заборгованість по тілу кредиту; 6\~652,77 грн заборгованість по відсотках, 0,00 грн заборгованість по комісії. 21.12.2023 між АТ «Таскомбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» було укладено Договори факторингу №НІ/11/13-Ф та №НІ/11/14-Ф , у відповідності до умов яких ТОВ «Коллект Центр» зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «Коллект Центр» право вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Згідно платіжної інструкції № 0403670000 від 21.12.2023, ТОВ «Коллект Центр» здійснено оплату лоту згідно договору факторингу №НІ/11/13-Ф від 21.12.2023 у розмірі 571061,11 грн на рахунок АТ «Таскомбанк». Згідно платіжної інструкції № 0403680000 від 21.12.2023, ТОВ «Коллект Центр» здійснено оплату лоту згідно договору факторингу №НІ/11/14-Ф від 21.12.2023 у розмірі 564 047,38 грн на рахунок АТ «Таскомбанк». Як вбачається з акту прийому-передачі інформації згідно реєстру прав вимоги в електронному вигляді за договором факторингу №НІ/11/13-Ф від 21.12.2023 та з акту прийому-передачі реєстру прав вимоги за договором факторингу №НІ/11/13-Ф від 21.12.2023, АТ «Таскомбанк» передало, а ТОВ «Коллект Центр» прийняло реєстр прав вимоги кількістю 1979 одиниць, після чого, з урахуванням умов договору факторингу №НІ/11/13-Ф від 21.12.2023, від АТ «Таскомбанк» до ТОВ «Коллект Центр» переходять права вимоги боргу від позичальників і ТОВ «Коллект Центр» стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно їх боргів. Крім того,\~згідно акту прийому-передачі інформації згідно реєстру прав вимоги в електронному вигляді за договором факторингу №НІ/11/14-Ф від 21.12.2023 та з акту прийому-передачі реєстру прав вимоги за договором факторингу №НІ/11/14-Ф від 21.12.2023, АТ «Таскомбанк» передало, а ТОВ «Коллект Центр» прийняло реєстр прав вимоги кількістю 1995 одиниць, після чого, з урахуванням умов договору факторингу №НІ/11/14-Ф від 21.12.2023, від АТ «Таскомбанк» до ТОВ «Коллект Центр» переходять права вимоги боргу від позичальників і ТОВ «Коллект Центр» стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно їх боргів. Відповідно до витягу з реєстру прав вимог до договору факторингу №НІ/11/13-Ф від 21.12.2023, ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №6994278895 від 30.10.2019 в сумі 17 818,85 грн, з яких: 8 121,75 грн заборгованість по тілу кредиту; 0,90 грн заборгованість по відсотках, 9 696,20 грн заборгованість по комісії. . Відповідно до витягу з реєстру прав вимог до договору факторингу №НІ/11/14-Ф від 21.12.2023, ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №510/7205465-СК від 30.10.2019 в сумі 14 356,19 грн, з яких: 7 603,42 грн заборгованість по тілу кредиту; 6 652,77 грн заборгованість по відсотках. Первісний кредитор повністю виконав свої зобов`язання за укладеними договорами, надавши відповідачу кредитні кошти на умовах, передбачених договорами та в межах встановлених кредитних лімітів. У свою чергу, відповідач не виконала умови взятих на себе зобов`язань, не сплатила кредити та проценти за користування кредитами у повному обсязі, у зв`язку із чим загальна заборгованість відповідача перед позивачем не погашена та становить 32\~075,04 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України, встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Стаття 611 ЦК України, визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Також відповідно до ч. 1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно ч. 1 ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно до ч. 2 ст. 518 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. Статтею 1080 ЦК України, презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Стаття 1082 ЦК України, зобов`язує боржника здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Отже, за змістом наведених вище положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора. При цьому, аналіз змісту ст.1082 ЦК України, дозволяє дійти висновку, що викладені в ній положення щодо обов`язку боржника здійснити платіж факторові за умови, що боржник одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові, стосуються позасудового порядку вирішення спору. При цьому, невиконання фактором цього обов`язку не звільняє боржника від виконання обов`язків за кредитним договором, а лише дає йому право на виконання свого обов`язку перед первісним кредитором. Відповідно до ст. ст. 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 13 та 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості. Досліджуючи наявні\~у справі\~докази,\~суд приходить\~до висновку\~про доведеність\~виникнення у\~позивача права\~вимоги до\~відповідача про\~стягнення заборгованості\~за кредитним\~договором 6994278895\~від 30.10.2019\~та кредитним договором\~№ 510/7205465-СК\~від 30.10.2019\~на підставі\~договору про\~відступлення права\~вимоги №ТАСЦФР-10-2016\~від 07.10.2016,\~Договору факторингу\~№НІ/11/13-Ф\~від 21.12.2023\~та Договору факторингу №НІ/11/14-Ф від 21.12.2023, оскільки відповідачем прострочено виконання грошового зобов`язання в строки, передбачені умовами вказаних кредитних договорів. Натомість, належних та допустимих доказів на спростування обставин, зазначених у позові, а також доказів погашення заборгованості у строки, визначені умовами кредитних договорів № 6994278895 від 30.10.2019 та № 510/7205465-СК від 30.10.2019, відповідачем суду не надано та матеріали справи не містять. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості за Кредитним договором № 6994278895 від 30.10.2019 в розмірі 17 818,85 грн та за Кредитним договором № 510/7205465-СК від 30.10.2019 в розмірі 14 356,19 грн, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням положень статті 141 ЦПК України, а також повного задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 3028,00 грн. Щодо вимог про стягнення із відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 9000 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Пунктом 9 ч. 1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 згаданого Закону). У ст.19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено види адвокатської діяльності, які відповідають вказаному вище. За змістом частини 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Положеннями ч. 1 ст.1 цього Закону передбачено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За приписами ч. 3 ст.27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який, в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, статтею 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд виходить зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Однак, за наявності заперечень учасника справи, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAlliance Limited» проти України» (п. 268), від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Отже, підсумовуючи викладене, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. На підтвердження понесених витрат позивачем було надано договір про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02.01.2023, лист прайс АО «Лігал Ассістанс» із зазначенням видів послуг та цін за роботу, заявку про надання юридичної допомоги № 901 від 26.04.2024, із зазначенням наданих послуг на суму 9 000,00 грн, витяг з акту № 1 про надання юридичної допомоги від 03.05.2024 із зазначенням наданих послуг на суму 9 000,00 грн, платіжну інструкцію № 0433350000 від 10.05.2024, де платником вказано ТОВ «Коллект Центр», отримувач АО «Лігал Ассістанс», сума 45000,00 грн., призначення платежу надання правової допомоги згідно договору № 02-01/2023 від 02.01.2023 про надання правової допомоги. На підставі зазначеного, директор ТОВ «Коллект Центр» М. Ткаченко просить суд стягнути з відповідача на користь позивача у рамках даної цивільної справи 9 000,00 гривень понесених витрат за надання професійної правничої допомоги. Суд, зважаючи на предмет позовних вимог та категорію справи, яка є малозначною за ціною позову, розгляд справи за відсутності сторін та їх представників на підставі наявних у справі матеріалів з урахуванням усталеної практики Верховного Суду щодо спірних правовідносин, а також враховуючи обсяг виконаної роботи адвокатом, доходить висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Outcome: partial