Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

06\~серпня 2024\~року до\~Теплицького районного\~суду Вінницької\~області звернувся\~ [PERSON] \~із заявою\~про встановлення\~факту,\~що має\~юридичне значення,\~за участю\~заінтересованої особи\~ Теплицької\~селищної ради,\~та просить\~встановити факт\~належності йому\~правовстановлюючого документа Державного акту на право постійного користування землею серії ВН №254, виданого [PERSON] . Теплицькою селищною радою 30 листопада 2000 року. Свою заяву мотивує тим, що йому належить Державний акт на право постійного користування землею, серії ВН № 254, виданий Теплицькою селищною радою 30 листопада 2000 року. В даному акті його по батькові записано з помилкою, а саме [PERSON] , коли згідно паспорту він [PERSON] . Тому, для подальшого розпорядження своєю земельною ділянкою йому необхідно встановити, що Державний акт на право постійного користування землею дійсно належить йому. Ухвалою Теплицького районного суду Вінницької області від 12 серпня 2024 року справу призначено до розгляду за правилами окремого провадження. В\~\~судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій просить\~\~ухвалити рішення про задоволення заявлених вимог. Заінтересована особа представник Теплицької селищної ради в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення заявлених [PERSON] вимог не заперечують. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність заявника та заінтересованої особи на підставі наявних у справі письмових доказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. У відповідності до пункту 5 частини 2\~статті 293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно вимог п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом установлено,\~що в Державному акті серії ВН №254, виданому [PERSON] на підставі рішення Теплицької селищної ради народних депутатів Теплицького району Вінницької області від 30 листопада 2000 року, на право постійного користування землею, площею 0,15 га, значиться [PERSON] , тобто невірно вказано по батькові (а.с. 7), тоді як згідно паспорта серії [NUMBER] від 21.07.1998 року він [PERSON] (а.с. 4). Внаслідок такої неузгодженості між документом, що посвідчує особу заявника, та правовстановлюючим документом для підтвердження його права постійного користування землею, заявник позбавлений можливості реалізувати своє право на подальше розпорядження землею. Факт належності [PERSON] Державного акту на право постійного користування землею серії ВН №254 від 30 листопада 2000 року, виданого Теплицькою селищною радою (а.с. 7), підтверджується копією паспорта серії [NUMBER] від 21.07.1998 року на ім`я [PERSON] (а.с. 4), копією ідентифікаційного коду № [NUMBER] (а.с. 5), копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). Згідно п. 12 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Так,\~відповідно до\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» речові\~права та\~їх обтяження\~на земельні\~ділянки реєструються\~у Державному\~реєстрі прав\~(ч.\~1\~ст.\~5\~Закону).\~Підтвердження права\~постійного користування\~землею буде\~витяг із\~Державного реєстру\~прав на\~нерухоме майно,\~іншого порядку\~реєстрації права\~постійного користування\~землею (в\~тому числі\~видачу Державних\~актів)\~чинне законодавство\~не передбачає. А тому отримати новий Державний акт з виправленим по-батькові у заявника можливості немає. Вказане підтверджує відсутність можливості у заявника вирішити питання належності йому правовстановлюючого документу позасудовим шляхом. Суд, оцінивши, відповідно до вимог\~статті 89 ЦПК України,\~належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищезазначене, приходить до висновку, що факт належності заявнику Державного акту на право постійного користування землею серії ВН №254 від 30 листопада 2000 року є доведеним. За таких обставин, на думку суду, заява про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню. Встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючого документа необхідне заявнику для реалізації його права на реєстрацію своїх майнових прав у Державному реєстрі. На підставі викладеного,

Outcome: approved