Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] у якому просила : розділити сумісне майно подружжя визнавши за нею право власності на1/2 частину квартири [ADDRESS] ; іншу 1/2 частину квартири [ADDRESS] залишити за відповідачем, в порядку поділу майна. Позовна заява мотивована тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу за сумісні кошти подружжям було придбано квартиру за адресою: [ADDRESS] . Право власності за договором купівлі-продажу було оформлено на відповідача. З початком повномасштабного вторгнення рф в Україну подружжя переїхало проживати у м. Харків. Відповідач на даний час є військовим в лавах ЗСУ. Позивачка неодноразово зверталась до нього з метою переоформлення на неї 1/2 частини квартири, однак через неможливість його виїхати з частини в добровільному порядку поділити майно немає можливості, у зв`язку з чим звернулася до суду. Ухвалою від 12 квітня 2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, з викликом/повідомленням сторін. У підготовче засідання позивач та представник позивача не з`явилися. Представник позивача адвокат Агаєва С.М. надала суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав, просив задовольнити. Суд вважає\~за можливе\~на підставіч. 2 ст.\~247 ЦПК України\~ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами. Згідно ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд доходить висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4\~ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. В силу ч. 1ст. 15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 81\~ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що сторони з 17.08.2002 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] . 19.10.2002 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири посвідченого приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу Луганської області за реєстровим № 7846. Згідно розпорядження міського голови м. Рубіжне № 36 від 15.02.2016 року «Про перейменування вулиць м. Рубіжне», вулиця Леніна перейменована на Володимирську. Звертаючись до суду з позовом позивач зазначає, що між ними не досягнуто згоди про поділ спільного майна. Згідно зі\~статтею 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується\~статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у\~статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга\~статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга\~статті 364\~Цивільного кодексу\~України (далі - ЦК України). Оскільки у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості (ст. ст. 77, 78ЦПК України) і це є її процесуальним обов`язком (ст. ст. 12, 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст.\~70\~СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В даному випадку у суду відсутні правові підстави для відступлення від засад рівності часток подружжя у спільному майні. Таким чином, оскільки квартира [ADDRESS] була набута у власність під час перебування сторонами у зареєстрованому шлюбі, на підставі ст.\~61\~СК України вона є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя - сторін у справі, а тому вказане майно подружжя підлягає поділу. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 939, 50 грн.

Outcome: approved