Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

08 липня 2024 року [PERSON] , через свого представника - адвоката Глушкову О.І., звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказала, що 08 грудня 2005 року вона уклала з відповідачем шлюб, який зареєстрований у виконкомі Тернівської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, актовий запис № 07. Спочатку їхнє спільне життя складалось добре, однак згодом їхні сімейні відносини погіршилися, між ними постійно виникали суперечки і непорозуміння. Більше року вони проживають окремо один від одного. У кожного своє життя і подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить їхнім інтересам. Неповнолітніх дітей від шлюбу немає, однак відповідач не бажає розірвати шлюб в добровільному порядку, тому вона змушена була звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою суду від 15 липня 2024 року відкрито провадження у справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, від її представника - адвоката Глушкової О.І., надійшла до суду заяву в якій вказала, щоб розгляд справи провести без їхньої участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Від відповідача [PERSON] також надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позов визнає. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази суд, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 08 грудня 2005 року у виконкомі Тернівської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, актовий запис № 07, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , яке знаходиться в матеріалах справи. Причиною для розірвання шлюбу стало те, що сімейні відносини погіршилися, між ними постійно виникали суперечки і непорозуміння. Більше року вони проживають окремо один від одного. У кожного своє життя і подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить їхнім інтересам. Неповнолітніх дітей від шлюбу немає, однак відповідач не бажає розірвати шлюб в добровільному порядку, тому позивачка змушена була звернутись з даним позовом до суду. Частиною 1 ст.24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, те, що позивачка з часу подання позову до суду наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, приходить до висновку, що підстав для збереження сім`ї не вбачається, і шлюб між сторонами необхідно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до положень ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку із визнанням відповідача позову до початку розгляду справи по суті позивачці належить повернути з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а іншу частину судового збору в розмірі 50 % слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved