Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до Заводського районного суду м.Миколаєва з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, третя особа Служба у справах дітей Заводської районної державної адміністрації м. Миколаєва, орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради. В подальшому справа була передана на розгляд до Центрального районного суду м. Миколаєва за підсудністю. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що 17.04.2011 року у [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище відповідача) народилась донька - [PERSON] . 18.11.2011 року сторони уклали шлюб, після реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище на [PERSON] . 13.10.2013 року Заводським районним судом м.Миколаєва шлюб між сторонами було розірвано, прізвище відповідача змінено не було. Місце проживання доньки встановлено не було. 16.04.2017 року [PERSON] змінила шлюбне прізвище [PERSON] на дошлюбне [PERSON] . Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матір`ю, однак потім виявила бажання жити з батьком, на що мати не заперечувала. 15.07.2021 року [PERSON] (відповідач) уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] . На пропозицію [PERSON] відповідачка дала згоду залишити доньку з батьком за його місцем проживання. Донька в той час навчалась в Миколаївській гімназії №15 в 5 класі. З того часу дитина проживає разом з батьком та його теперішньою сім`єю (16.03.2022 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] ). Проживання доньки з батьком дало позитивний успіх, оскільки з даної характеристики класного керівника вбачається, що за період проживання дитини з матір`ю [PERSON] систематично пропускала навчання, мати не допомагала донці з навчанням та остання регулярно приходила без виконаного домашнього завдання. Не завжди мала охайний вигляд, запізнювалась на уроки , конфліктувала з однокласниками . Однак, з часу проживання дитини з батьком та його сім`єю вона змінилась на краще. Стала охайною, почала виконувати домашні завдання та працювати на уроках, змінились і стосунки в колективі, вона почала товаришувати з дітьми. Мати вихованням та навчанням дитини не займається, з вчителями не спілкується, успіхами доньки не цікавиться. Відповідачка самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, але вона, перебуваючи на території іншої держави, періодично заявляє свої вимоги щодо дитини, в усних бесідах наполягає на передачу їй для постійного проживання доньки [PERSON] . На погляд позивача таке вирішення питання є вкрай неправильним та незаконним, оскільки це буде порушувати права дитини, тим більше, що відповідачка проживає на території держави - агресора. Просив задовольнити позовні вимоги та встановити місце проживання дитини - [PERSON] з її батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а також залишити доньку на утриманні батька. Оскільки батько має самостійний дохід, має місце проживання, спиртні напої не вживає, його поведінка свідчить про добропорядний засіб життя, він виховує дитину, піклується про неї, надає їй можливість для розвитку, отримання освіти, сприяє повноцінному її вихованню та розвитку у звичному для неї середовищу.Представник позивача у судове засідання 16.09.2024 року не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю. На задоволенні позовних вимог наполягав. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги. Відповідачка у судове засідання не з`явилась. Повідомлялась належним чином, шляхом направлення повістки на адресу реєстрації та оголошенням на сайті суду. Про причини неявки суд не повідомила. Представник третьої особи Служба у справах дітей Заводської районної державної адміністрації м. Миколаєва у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, повідомлявся належним чином. Представник третьої особи Оорган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради у судове засідання не з`явився, надав суду висновок щодо доцільності визначення місця проживання дитини, [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] . Суд дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] у [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище відповідача) народилась донька - [PERSON] . /а.с.5/. 18.11.2011 року сторони уклали шлюб, після реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище на [PERSON] . 13.10.2013 року Заводським районним судом м.Миколаєва шлюб між сторонами було розірвано, прізвище відповідача змінено не було. Місце проживання доньки встановлено не було. /а.с.6/. 16.04.2017 року [PERSON] змінила шлюбне прізвище [PERSON] на дошлюбне [PERSON] . /а.с.11/. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матір`ю, однак потім виявила бажання жити з батьком, на що мати не заперечувала. 15.07.2021 року [PERSON] (відповідач) уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] ./а.с.8/. 04.10.2021 року отримала паспорт громадянина України № [NUMBER] . /а.с.16/. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України та ч. 1 ст. 160 СК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Статтею 161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Відповідно до наданих представником позивача доказів, відповідачка проживає на території російської федерації, що підтверджує документ держави - агресора. /а.с.108/. Вказаний документ [PERSON] отримала 03.05.2023 року та відповідно до інформації, що в ньому міститься відповідачка проживає в Саратовській області рф./а.с.9/. Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучатися зі своєю матір`ю. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Пунктом 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини). Місце проживання дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Згідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною 4 статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради про визначення місця проживання дитини, діючи в інтересах дитини, орган опіки і піклування Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, вважає за доцільне визначити місце проживання дитини, [PERSON] , [INFO] з батьком, [PERSON] . З вказаного вище висновку вбачається, що підставою для його ухвалення було те, що шлюб між батьками [PERSON] було розірвано та після розлучення дитина деякий час проживала разом з матір`ю, проте з січня 2022 року дитина виявила бажання проживати з батьком та його теперішньою дружиною по [ADDRESS] . Службою у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради перевірено дитину за місцем проживання, про що складено акт. Відповідно до нього дитина проживає з батьком та зведеною сестрою в житлі родичів, в належних матеріально-побутових умовах. Проведено бесіду з дитиною та встановлено, що мати з нею не спілкується, не цікавиться її життям, зі слів дитини мати знаходиться в російській федерації. [PERSON] бажає жити з батьком.Встановлено, що батько забезпечений житлом, має дохід, здатний забезпечити життєві потреби дитини. [PERSON] на наркологічному та психіатричному обліках не знаходиться. Відповідно до характеристики Миколаївської гімназії №15 дитина навчається в 7 А класі. Батько належним чином виконує батьківські обов`язки, контролює навчання дитини, цікавиться успіхами. Мати зв`язок зі школою та класним керівником не підтримує. З матір`ю дитини, [PERSON] , провести роботу не вдалося, оскільки зі слів позивача, вона знаходиться в російській федерації. /а.с.88-92/. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Також судом в судовому засіданні суд вислухав думку неповнолітньої [PERSON] , яка повідомила, що бажає проживати разом з батьком, з матір`ю вона спілкувалася близько року тому по телефону. яка повідомила їй, що бажає забрати її до себе на проживання в російську федерацію. Додатково повідомила, що мати покинула її саму в квартирі в 2021 році та поїхала з новим чоловіком, повідомивши їй що за нею приїде батько та забере її до себе. Відповідно до ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Враховуючи, що позивач займається вихованням дитини, піклується про неї, має всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, із урахуванням віку дитини, а також те, що відповідачка проживає на території іншої держави, не цікавиться долею дитини, суд вважає, що на даний час проживання доньки з батьком, яка фактично проживає з ним, буде відповідати саме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи й позитивно сприятиме її розвитку як психологічному так і фізичному. Крім цього, визначення місця проживання дитини разом із батьком, не позбавляє матір права на особисте спілкування з дитиною та прийняття участі у її вихованні. Таким чином, враховуючи, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з батьком відповідає інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним при зверненні до суду судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved