Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання договору частково недійсним. Заява мотивована тим, що 29.06.2019 був укладений договір №1024434 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту. Про існування зазначеного договору Позивач дізналася після отримання повідомлення про візит від ТОВ «Авентус Україна» (з проставленою відміткою на конверті від ТОВ «Кредит Плюс»). Відповідно до даного повідомлення вбачається, що сума боргу станом на 29.10.2019 становить 9 970,00 грн. 05.12.2019 представником позивача було надіслано адвокатський запит до ТОВ «Кредит плюс» з метою отримання інформації про розмір коштів, які позивач взяла в борг, термін строку повернення кредитних коштів, процентної ставки за користування кредитними коштами та щодо надання копії кредитного договору, копія додається. Разом з тим, після отримання копії кредитного договору, укладеного між Позивачем та Відповідачем, [PERSON] дізналася інформацію про розмір кредиту, строк, на який надано грошові кошти, розмір відсотків та штрафних санкцій, до суду подано позовна заява в новій редакції, з якими не погоджується та просить суд визнати недійсним пункти договору, а саме: п. 1.3., п.1.6, п.1.7, п.3.4, п.3.6.2, п.4.4., п.4.5. укладеного між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» від 29.06.2019 №1024434. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.05.2020 матеріали зазначеної позовної заяви направити за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищевказана позовна заява надійшла в провадження судді Юзьковій О.Л. Провадження в справі відкрито 01.09.2020, відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Провадження в справі відкрито 19.09.2022, відповідно до положень ст.ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.11.2021 здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільної справи за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» про визнання договору частково недійсним- в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 07 вересня 2022 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва витребувано докази. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.07.2023 поновлено [PERSON] та її представнику строк для подання позовної заяви (в новій редакції) в цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» про визнання договору частково недійсним підлягає задоволенню. Прийнято заяву представника позивача [PERSON] адвоката Шаповалова А.М. про зміну предмета позову та продовжити розгляд справи за позовною заявою в новій редакції [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» про визнання договору частково недійсним підлягає задоволенню. Залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал". 04.01.2024 в адресу суду через підсистему "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву від Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» в якому просить суд відмовити Позивачу в задоволенні заявлених позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що оспорюванні пункти: 1.3., 1.6, 1.7, 3.4, 3.6.2, 4.4., 4.5 кредитного договору позики на умовах фінансового кредиту №1024434 від 29.09.2019 укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] про надання грошових коштів у розмірі 4 000, 00 грн. строком на 30 днів, не порушують права Позивача та не можуть бути визнаними недійсними. Відповіддю на відзив представник позивача зазначає, що повноваження представника відповідача матеріали відзиву не містять, тому просить суд повернути відзив на позовну заяву наданий адвокатом Бабенковою Н.А., оскільки остання не виконала вимоги ч.8 ст. 14 ЦПК України. Також зазначив, що надані роздруківки з веб-сайту Умови та Правила надання банківських послуг, не можна вважати складовою кредитного договору тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили в письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена в формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Разом з тим представник позивача звернув увагу суд, що долучені до відзиву копії документів не засвідчені в установленому законом порядку. 08 липня 2024 року через підсистему "Електронний суд" надійшли заперечення від третьої особи ТОВ "Вердикт Капітал" на відповідь на відзив на позовну заяву в якій просить суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, зазначає, що укладений між сторонами Договір відповідає вимогам чинного законодавства та вільному волевиявленню сторін; сторонами було досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов, в т. ч. щодо порядку нарахування та оплати процентів та комісій за Договором, можливості продовження строку користування кредитними коштами, в порядку та на умовах визначених Договором; Позичальник був ознайомлений з умовами Договору, висловив своє волевиявлення шляхом підписання Договору і виконував умови Договору, що свідчить про прийняття ним таких умов, а також спрямованість на реальне настання правових наслідків. В адресу суду надійшли письмові пояснення від представника позивача в якій просить суд залишити без задоволення подані представником відповідача - адвокатом Бабенковою Н.А. заперечення від 05.07.2024 по справі №757/19148/20. 04 вересня 2024 року в адресу суду надійшли письмові пояснення через підсистему "Електронний суд" надійшли заперечення від третьої особи ТОВ "Вердикт Капітал" в якій просить суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, зазначає, що укладений між сторонами Договір відповідає вимогам чинного законодавства та вільному волевиявленню сторін; сторонами було досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов, в т. ч. щодо порядку нарахування та оплати процентів та комісій за Договором, можливості продовження строку користування кредитними коштами, в порядку та на умовах визначених Договором; Позичальник був ознайомлений з умовами Договору, висловив своє волевиявлення шляхом підписання Договору і виконував умови Договору, що свідчить про прийняття ним таких умов, а також спрямованість на реальне настання правових наслідків. В адресу суду надійшло заперечення на письмові пояснення по справі № 757/19148/20-ц від представника позивача, в якій просить суд залишити без задоволення подані представником відповідача - Іжаковським Олегом Валерійовичем письмові пояснення від 04.09.2024 по справі № 757/19148/20-ц. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином. В адресу суду представник позивача направив заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника. Зазначили, що позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення судового засідання на іншу дату від нього в адрес суду не надходило. Треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» також повідомлялись належним чином, в судове засідання свого представника не направили, клопотань про відкладення судового засідання на іншу дату від нього в адрес суду не надходило. Суд дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як свідчать матеріали справи, 29.06.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту №1024434, відповідно до якого відповідач зобов`язується надати позивачу грошові кошти в загальній сумі 4 000 грн. 00 коп., на умовах строковості, зворотності, платності, а позивач зобов`язується повернути кошти кредиту та сплатити проценти за користування ними. Сторони погодили, що строк кредиту становить 30 днів. Сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування коштами кредиту: знижена процентна ставка становить 1,71 % від суми Позики за кожен день користування Позикою (624,15 % річних) у межах строку надання Позики, зазначеного в пункті 1.2 цього Договору про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту №1024434. Відповідно до п. 1.3.2. цього Договору стандартна процента ставка становить 1,80 % від суми Позики за кожний день користування Позикою (657 % річних). Стандартна процентна ставка застосовується згідно з пунктами 1.7., 3.4., 3.6.2. цього Договору. Згідно з 1.4. Договору загальна вартість Позики за зниженою ставкою складає 151,30 % від суми Позики (у процентному виразі) або суми Позики (у процентному виразі) або 2 052,00 грн. (у грошовому виразі). Пунктом 4.4. Договору передбачено, що у випадку прострочення суми Позики, Клієнт зобов`язаний сплатити Товариству неустойку. Згідно з п. 4.5. Штрафи та пеня за Договором нараховуються за порушення Клієнтом зобов`язань за умовами Договору не може перевищувати 50% суми, одержаної Клієнтом за цим Договором, і становить: 2 000, 00 грн. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За положеннями ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. В силу вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. За приписами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. З матеріалів справи вбачається, що при ознайомленні з пропозицією (офертою) та готовність прийняття пропозиції (оферти) позивачем свідчить натиснута кнопка у особистому кабінеті «Погоджуюсь» після чого відповідачем було надісла позивачу засобами Одноразової ідентифікації у вигляді коду, у момент введення позивачем одноразового ідентифікатора на сайті Товариства цим самим позивач направив товариству електронне повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти), підписане одноразовим ідентифікатором та підписав договір, дія відбулася 29.06.20419 о 16:42:25. Дані відомості підтверджують, що спірний договір укладено шляхом використання позичальником (позивачем) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який було надіслано на її мобільний телефон смс - повідомленням. За результатами заповнення Реєстраційної форми для реєстрації на сайті відповідача в ІТС-Товариства відображена інформація, яка підтверджує, що саме позивач вводив вказані дані, оскільки відображено її особиста інформація. Доказів зворотного під час розгляду справи отримано не було. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 ст. 11 цього Закону передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису згідно Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, вказане положення закону передбачає альтернативні дії, які свідчать про підписання електронного договору, серед яких його підписання одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що оскільки кредитний договір підписаний позивачем, шляхом застосування електронного підпису одноразового ідентифікатора, тому він укладений з додержанням письмової форми, визначеної законом та з додержанням процедури, визначеної Законом України «Про електронну комерцію». За встановлених в судовому засіданні обставин, спірний договір містить всі істотні умови договору, а твердження позивача про те, що кредитний договір не був нею підписаний не не знайшло свого підтвердження. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 ст. вказаної статті визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Згідно положень ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Приписами ч. 1 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Підсумовуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи не було встановлено обставин, з якими чинне законодавство України передбачає можливість визнання договору частково недійсним. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed