Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідач [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТВАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 17.05.2007 року. При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а Відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 1000.00 (Долар США). Таким чином, Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. Але в процесі користування кредитним рахунком Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим відповідач станом на 07.11.2023 року має заборгованість 5758.12 (Долар США), яка складається з: 994.37 (Долар США) - Заборгованість за тілом кредита; 4426,80 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 (Долар США) - нарахована пеня; 336.95 (Долар США) - нараховано комісії. З урахуванням наведеного позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості. 08.04.2024 року від представника відповідача адвоката Бойка Б.Б. до суду надійшла заява про застосування строку позовної давності, мотивуючи її тим, що термін дії договору (кредитної картки) закінчився 2009 року, а з позовом позивач звернувся у 2023 році. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.12.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 17.05.2024 року закрито підготовче провадження, а справу призначено до розгляду по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, при цьому до позовної заяви долучене клопотання про розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач у судове засідання також не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, при цьому, у заяві його представника адвоката Бойка Б.Б. від 08.05.2024 року про застосування строку позовної давності, останній просить розглянути справу без його та відповідача участі. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 16.05.2007 року [PERSON] підписав Заяву з метою отримання банківських послуг. У заяві зазначено, що [PERSON] згоден з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомлений і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті Приват Банку. 17.05.2007 року відповідачу було видано кредитну картку та встановлено кредитний ліміт, розмір якого 24.05.2007 року збільшено до суми 1000,00 доларів США, що підтверджується довідкою банку від 09.11.2023 року. Також, згідно підписаної заяви встановлено, що 17.05.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 1000,00 доларів США., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно з наданими банком розрахунками, заборгованість [PERSON] перед банком за вказаним кредитним договором станом на 07.11.2023 року складає 5758.12 (Долар США), яка складається з: 994.37 (Долар США) - Заборгованість за тілом кредита; 4426,80 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 (Долар США) - нарахована пеня; 336.95 (Долар США) - нараховано комісії. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості на загальну суму 5758.12 доларів США, суд зазначає наступне. За змістом ст. ст.\~525\~та\~526 ЦК України\~зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно з ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти). Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. \~У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша\~статті 530 ЦК України). Частиною першою\~ст. 611 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Разом з тим, представником відповідача було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності до вимог позивача. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст.\~258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно з ч. 1\~ст. 259 ЦК України\~позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.\~\~ Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1\~статті 261 ЦК України). Відповідно до ч. 5\~ст. 261 ЦК України\~за зобов`язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За кредитним договором, що визначає щомісячні платежі та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верхового Суду України, викладеним у постанові від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15. Відповідно до\~ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною 4\~ст. 267 ЦК України\~визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 266 ЦК України\~передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової. Згідно довідки банку від 09.11.2023 року вбачається, що [PERSON] 17.05.2007 року видано кредитну картку № [NUMBER] з терміном дії до 05/09. Станом на дату подачі позову до суду 22.11.2023 року позивач пропустив строк позовної давності, з клопотанням про поновлення пропущеного строку не звертався. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Згідно з ч. 6 ст.\~81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З даним позовом АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду 11.11.2023 року, тобто поза межами\~\~строків позовної давності, що, з урахуванням заяви адвоката відповідача\~\~про її застосування, відповідно до частини четвертої\~статті 267 ЦК України, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Будь-яких доказів на підтвердження поважності причин пропуску такого строку суду позивачем не надано. Таким чином, позовна давність до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, а тому вважається, що позовна давність спливла і до додаткової його вимоги про стягнення з відповідача комісії. Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 28 березня 2018 року № 14-10цс18 у справі № 444/9519/12. Враховуючи вищевикладене, суд застосовує позовну давність за клопотанням відповідача та відмовляє позивачу в задоволенні позову. Оскільки у задоволенні позовних вимог суд повністю відмовляє, вимоги позивача про стягнення судових витрат на його користь задоволенню також не підлягають. Окрім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що до позовної заяви долучені «Условия и правила предоставления банковських услуг», що не містить перекладу на українську мову. Мова країни окупанта не є мовою вітчизняного судочинства, а відтак має слідувати у напрямку російського човна

Outcome: dismissed