Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

Позивач - відповідач [PERSON] звернувся в суд із позовними вимогами, які в подальшому були змінені та об`єднані, до відповідача - позивача [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна набутого під час шлюбу особистою приватною власністю та визнання права спільної сумісної власності на майно та його поділ. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] зазначив, що він [INFO] , уродженець смт. Теофіполь Хмельницької області. Після закінчення 11 класу переїхав до м. Київ, де проживав до 2016 року. Приблизно в серпні 2016 року він перебуваючи зі своєю сестрою на морі в смт. Затока Одеської області, познайомився із [PERSON] , після чого він повернувся до м. Київ, а [PERSON] до м. Тернопіль. Протягом серпня - вересня [PERSON] та [PERSON] спілкувались по телефону. В вересні 2016 року [PERSON] вперше приїхав до [PERSON] в м. Тернопіль. На той час вона жила в квартирі по [ADDRESS] . На наступний день [PERSON] та [PERSON] поїхали до м. Хмельницький в гості до родини [PERSON] , де [PERSON] був представлений як хлопець. Приблизно через тиждень [PERSON] повернувся до м. Київ, забрав свої речі та перевіз до квартири, в якій мешкала [PERSON] . З цього часу вони почали проживати разом, а [PERSON] придбав в магазині Укрзолото каблучку та [INFO] освідчився [PERSON] на її дні народження. З 18 травня 2017 року [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] . Доведення факту проживання однією сім`єю має юридичне значення для поділу даного житлового будинку, оскільки проживаючи однією сім`єю до шлюбу відповідно до ч. 1 ст. 74 Сімейного кодексу України, квартира [ADDRESS] має визначатися як майно, що належить на праві спільної сумісної власності сторін і відповідно кошти від продажу даної квартири теж на праві спільної сумісної власності належать сторонам, оскільки вони проживали на той час разом, і [PERSON] єдиний з сім`ї хто мав доходи та міг заплатити і заплатив останній платіж на суму 200 000 грн. Факт того, що продаж квартири за адресою [ADDRESS] був здійснений в інтересах сім`ї підтверджується заявою позивача про надання згоди відповідачу на укладення і підписання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Також позивач проживаючи разом з відповідачем за адресою [ADDRESS] брав участь в утриманні квартири, оскільки позивач за власні кошти купував речі та товари. При цьому факт їх проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу підтверджує підписання договорів, купівля товарів та покази свідків. Після купівлі житлового будинку за адресою [ADDRESS] , позивач за власні кошти робив ремонт та здійснював його утримання. За [PERSON] були зареєстровані транспортні засоби марки Mercedes-Benz Vito, 2001 року випуску, номерний знак, [NUMBER] , Mitsubishi Lancer, 2008 року випуску, номерний знак, [NUMBER] , Renault Megane Scenic, 2005 року випуску, які були продані. В вересні 2019 року позивач придбав транспортний засіб марки Nissan, модель Altima, 2016 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , який був зареєстрований на позивача 10.01.2020. Даний транспортний засіб позивач придбав за власні кошти, що були отриманні від продажу попередніх транспортних засобів, власником яких він був. У зв`язку із не досягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] з 01.10.2016 по 18.05.2017; визнати об`єктом особистої приватної власності транспортний засіб марки «Nissan», модель «Altina», 2016 року випуску; визнати об`єктами спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] , житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею - 144,9 кв. м., житловою площею - 58,3 кв. м. та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0312 га., кадастровий номер земельної ділянки 6125280600:02:001:0668, що розташована в [ADDRESS] та визнати частину вказаного житлового будинку та земельної ділянки на праві власності за [PERSON] . Також, позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. Відповідач - позивач [PERSON] не подала відзиву на позов, однак подала зустрічний позов до [PERSON] про визнання майна набутого під час шлюбу особистою приватною власністю та визнання права спільної сумісної власності на майно та його поділ. В обґрунтування зустрічних позовних вимог [PERSON] вказала, що 18 травня 2017 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 24 травня 2021 року набула у приватну власність житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 144,9 кв.м., житлової площі 58,3 кв.м., який розташований на земельній ділянці, площею 0,0312 га, кадастровий номер 6125280600:02:001:0668, продаж цей вчинено за 58 000,00 грн, які продавець отримав від покупця до підписання цього договору. Також, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24 травня 2021 року набула у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0312 га, кадастровий номер 6125280600:02:001:0668, що розташована в [ADDRESS] , продаж цей вчинено за 14 040, 00 грн, які продавець отримав від покупця до підписання цього договору. Спірний житловий будинок та земельну ділянку [PERSON] набула у приватну власність хоч і під час шлюбу з [PERSON] , але не за їх спільні грошові кошти, оскільки [PERSON] до часу укладення шлюбу з [PERSON] набула у особисту приватну власність квартиру [ADDRESS] . [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 20 травня 2021 року продала [PERSON] належну їй на праві особистої приватної власності квартиру [ADDRESS] за грошові кошти в розмірі 731 124, 00 грн. Надалі, 24 травня 2021 року [PERSON] за грошові кошти отримані 20 травня 2021 року від продажу належної їй на праві особистої власності квартири, придбала спірний житловий будинок та земельну ділянку за грошові кошти в загальному розмірі 72 040, 00 грн, та за решту грошових коштів в подальшому провела ремонті роботи у спірному житловому будинку. [PERSON] спростовує презумпцію спільності права власності подружжя обставинами відчуження належного їй на праві особистої приватної власності майна - квартири [ADDRESS] за грошові кошти в сумі 731 124, 00 грн, за чотири дні до купівлі нею спірного житлового будинку та земельної ділянки за отримані від вказаного продажу квартири грошові кошти в загальній сумі 72 040,00 грн. Відтак, спірний житловий будинок та земельна ділянка є особистою приватною власністю [PERSON] , оскільки дане майно придбане нею за особисті грошові кошти. Водночас, 10 січня 2020 року подружжя [PERSON] та [PERSON] за спільні грошові кошти придбали транспортний засіб марки Nissan, модель Altina, 2016 року випуску, який був зареєстрований на [PERSON] 02 березня 2023 року [PERSON] звернулася до Теофіпольського районного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. 07 березня 2023 року [PERSON] після фактичного припинення шлюбних відносин з [PERSON] та поданням нею позову до суду про розірвання шлюбу, відчужив на підставі договору купівлі-продажу від 07 березня 2023 року №739266 вказаний транспортний засіб своєму братові [PERSON] .. Тому спірний транспортний засіб є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , як майно подружжя, що підлягає поділу між ними шляхом стягнення компенсації частини. У зв`язку із не досягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у зустрічному позові, позивач - відповідач просить позов задовольнити в порядку поділу спільно набутого майна подружжя визнати особистою приватною власністю [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 144,9 кв.м., житловою площею 58,3 кв.м., який розташований на земельній ділянці, площею 0,0312 га, кадастровий номер 6125280600:02:001:0668, та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0312 га, кадастровий номер 6125280600:02:001:0668, що розташована в [ADDRESS] . В порядку поділу майна подружжя стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частину ринкової вартості транспортного засобу марки «Nissan», модель «Altina», 2016 року випуску та судові витрати. Позивач - відповідач [PERSON] не подав відзив на позов. У судовому засіданні позивач - відповідач та його представник зміст позовних вимог підтримали з підстав та обґрунтувань викладених у позові та просили його задовольнити та заперечили щодо задоволення зустрічного позову. У судовому засіданні відповідач - позивач та її представник зміст зустрічних позовних вимог підтримали з підстав та обґрунтувань викладених у зустрічному позові та просили його задовольнити та відмовити у задоволенні первісного позову. При розгляді справи судом учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду відкрито провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду прийнято до спільного розгляду зустрічний позов і об`єднано вимоги в одне провадження. Ухвалою суду призначено у справі судову транспортну - товарознавчу експертизу. Ухвалою суду поновлено провадження у справі та призначено розгляд підготовчого судового засідання. Ухвалою суду об`єднано в одне провадження цивільні справи. Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Суд встановив, що сторони по справі зареєстрували шлюб 18.05.2017, про що складено актовий запис за № 683, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 04 березня 2023 року та на підставі рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 22.06.2023, справа № 685/200/23, шлюб між сторонами по справі було розірвано. [PERSON] набула у приватну власність квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором про спільну пайову участь у будівництві багатоквартирного житлового будинку від 23 грудня 2015 року, актом приймання-передачі виконаних робіт від 19 липня 2017 року, довідкою ТІЗ «ОСИП» №1 від 21 березня 2023 року, останній платіж здійснено нею 22 грудня 2016 року на суму 200 000 гривень. Право власності за [PERSON] на вказану квартиру було зареєстровано 09 серпня 2017 року. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 20 травня 2021 року, [PERSON] продала [PERSON] належну їй праві приватної власності квартиру [ADDRESS] , продаж було вчинено за 731 124,00 грн. [PERSON] надав згоду на укладення і підписання договору купівлі - продажу квартири [ADDRESS] , про що свідчить заява [PERSON] від 20.05.2021. Згідно з договору купівлі-продажу житлового будинку від 24 травня 2021 року, [PERSON] набула у приватну власність житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 144,9 кв.м., житлової площі 58,3 кв.м., який розташований на земельній ділянці, площею 0,0312 га, кадастровий номер 6125280600:02:001:0668, продаж було вчинено за 58 000,00 грн.. Також, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24 травня 2021 року набула у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0312 га, кадастровий номер 6125280600:02:001:0668, що розташована в [ADDRESS] , продаж було вчинено за 14 040,00 грн. [PERSON] надав згоду на купівлю його дружиною [PERSON] житлового будинку [ADDRESS] , та земельної ділянки, площею 0,0312 га, кадастровий номер 6125280600:02:001:0668, про що свідчить заява [PERSON] від 24.05.2021. Згідно листів Регіонального сервісного центру ГЦС МВС в Тернопільській області (Філія ГСЦ МВС) від 19.04.2023, №31/19-1-В-97о/п, від 31.07.2023, №31/19-Г-107 аз, 04.08.2023 №31/26-491аз, 03.08.2023 №31/19-Г-115 аз, 29.03.2023 №31/19-В-44/1 аз, [PERSON] належало на праві власності транспортні засоби марки Mercedes - Benz Vito, 2001 року випуску, номерний знак [NUMBER] , Mitsubishi Lancer, 2008 року випуску, номерний знак [NUMBER] , перебував у власності з 26.02.2016 по 26.02.2016, Renault Megane Scenic, 2005 року випуску, перебував у власності з 16.05.2019 по 28.09.2019, «Nissan», модель «Altina», 2016 року випуску, перебував у власності з 24.04.2021 по 07.03.2023. Відповідно до договору купівлі-продажу №739266 від 07.03.2023, [PERSON] продав, а [PERSON] купив транспортний засіб марки «Nissan», модель «Altina», 2016 року випуску, що підтверджується листом Регіонального сервісного центру ГЦС МВС в Тернопільській області (Філія ГСЦ МВС) від 29 березня 2023 року №31/19-В-44/1а.з., продаж було вчинено за 342 000,00 грн.. Згідно з висновком експерта Тернопільського науково-дослідного експертного-криміналістичного центру № СЕ-19/120-24/955-АВ від 19.02.2024, ринкова вартість автомобіля марки «Nissan», модель «Altina», 2016 року випуску, на час проведення експертизи, 19.02.2024, становить: 413 700,00 грн. Суд не погоджується з аргументами позивача - відповідача та погоджується з аргументами відповідача - позивача щодо зустрічного позову, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним. Відповідно до статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу "Право спільної сумісної власності подружжя". Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які підтверджують наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю, заяви, анкети, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною. Самі лише показання свідків та спільні фотографії не можуть свідчити про факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та не можуть бути визначальними у вирішенні цього питання. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема, щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи /служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання. Спільний побут передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести, зокрема, але не виключно, існування між чоловіком і жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. Наведені висновки узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, неодноразово висловленими при розгляді подібних справ, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі N 554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 15 липня 2020 року (справа N 524/10054/16), від 30 листопада 2022 року (справа N 757/23617/15-ц), 7 червня 2023 року (справа N 509/3416/18), від 17 серпня 2023 року (справа N 348/1829/16), 4 грудня 2023 року (справа N 543/563/22 та інших. Доводи позивача - відповідача [PERSON] та подані ним докази про купівлю товарів, в тому числі перстня, зазначення в договорах, адреси проживання [ADDRESS] , а також показання свідка [PERSON] про проживання [PERSON] спільно з дівчиною, за адресою [ADDRESS] , суд зазначає, що вказані докази можуть відображати спільне проведення часу, спільний відпочинок, відвідування сімейних свят, проте вони не підтверджують беззаперечно фіксацію подій саме за період з 01.10.2016 по 18.05.2017, і не містять інформації про ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету та інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин. Крім цього допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] та відповідач - позивач [PERSON] не повідомляли про обставини ведення сторонами спільного господарства, наявність спільного бюджету чи інших обставин, які б засвідчували реальність сімейних відносин. Також ними зазначено, що [PERSON] постійно проживала за адресою [ADDRESS] , а [PERSON] періодично перебував та проживав за адресою проживання [PERSON] та проживав та працював у місті Києві. Також, суд зазначає, що перебування сторін у заручинах не може бути беззаперечним фактом спільного проживання однією сім`єю, оскільки [PERSON] не довів належними, допустимими та достатніми доказами наявність єдиного та спільного бюджету з [PERSON] , придбання майна для спільних потреб, ведення спільного господарства. Тому суд оцінюючи усі наявні у матеріалах справи докази відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, як кожен зокрема, так і всі в сукупності, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю з [PERSON] у період з 01.10.2016 по 18.05.2017, а тому такі позовні вимоги не є обґрунтованими та задоволенню не підлягають. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у статті 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved