Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

І.Короткий зміст позовних вимог 23.07.2024 [PERSON] звернулася в суд з позовом до Луцької міської ради про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок падіння дерева. Позов обгрунтований такими обставинами. 07.07.2024, близько 11 год. 40 хв., позивачка припаркувала автомобіль Nissan Leaf, д.н.з. [NUMBER] , в заїзному кармані у [ADDRESS] . Повернулася близько 12 год. 20 хв. та виявила, що її автомобіль є пошкодженим, на нього впала гілка дерева, яке знаходиться на території, що належить Луцькій міській раді. Позивачка неодноразово зверталася до відповідача із заявою про відшкодування заввданих їй збитків, однак результату це не дало. Визначений на підставі висновку експерта розмір матеріального збитку становить 52\~554,44 грн., вартість експертизи становить - 3\~634,94 грн. Завдану моральну шкоду позивачка оцінила в розмірі 30\~000 грн. Позивачка просила суд стягнути ці грошові суми з відповідача. 21.08.2024 представник позивачки, адвокат Федош С.М., подав заяву про «збільшення» позовних вимог, згідно якої просив суд стягнути з відповідача 99 251 грн. вартості ремонту автомобіля, який 07.02.2024 зазнав механічних пошкоджень внаслідок падіння гілки дерева, 3\~634,94 витрат на проведення експертизи та 20\~000 грн. моральної шкоди. 05.09.2024 представник позивачки, адвокат Федош С.М., подав відповідь на відзив, в якій вказав, що Луцька міська рада свідомо вводила в оману [PERSON] щодо того, що питання про відшкодування збитків слід вирішувати через її виконавчий комітет. Позивачка не знала і не могла знати про відповідальність виконавчого комітету Луцької міської ради, оскільки земельна ділянка, на якій росте дерево, з якого впала гілка, знаходиться в комунальній власності. Відповідач вважає себе неналежним відповідачем, однак при цьому заперечує вимоги щодо відшкодування моральної шкоди. ІІ.Стислий виклад позиції відповідача 14.08.2024 представник відповідача [PERSON] подав відзив на позовну заяву, який мотивований таким. Позовна заява не містить посилань ні на нормативно-правові акти, ні на докази того, що на Луцьку міську раду покладається обов`язок з визначення балансоутримувача зелених насаджень. Луцька міська рада є неналежним відповідачем у справі, оскільки не є виконавчим органом у розумінні ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні». Безвідносно обставини належності/неналежності відповідача в позові повинно бути відмовлено, так як дерево не перебувало в аварійному стані, а впало внаслідок складних погодних умов, що у свою чергу є підставою для звільнення від відповідальності. Факт, що 07.02.2024 було стихійне лихо, є загальновідомим, про нього писали ряд місцевих ЗМІ, а саме - дерева падали у різних місцях Луцька. Позов є передчасним, оскільки дії/бездіяльність відповідача протиправними не визнавалися. Позивачка не довела факт заподіяння їй моральної шкоди. Відповідач просив в задоволенні позову відмовити. ІІІ.Процесуальні дії суду, клопотання та заяви учасників судового процесу Ухвалою суду від 25.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. 14.08.2024 відповідач подав відзив на позовну заяву. 21.08.2024 представник позивачки подав заяву про збільшення позовних вимог, яка по своїй суті є одночасно заявою про збільшення (в частині майнової шкоди) та про зменшення (в частині моральної шкоди) позовних вимог. Протокольною ухвалою ця заява прийнята судом до розгляду. 05.09.2024 представник позивача подав відповідь на відзив. 16.09.2024 позивачка подала письмові пояснення. Суд прийняв до розгляду всі заяви сторін по суті спору. Розгляд справи по суті призначався на 22.08.2024, 09.09.2024 та 16.09.2024. 16.09.2024 суд проголосив скорочення судове рішення по суті спору. ІV.Фактичні обставини справи [PERSON] є власником автомобіля Nissan Leaf, 2012 року випуску, чорного кольору, д.н.з. [NUMBER] (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 09.11.2023, а.с. 5). 07.02.2024 на автомобіль позивачки впала гілка дерева та пошкодила його (довідка про результати розгляду матеріалів по зверненню [PERSON] , а.с. 6, фото з місця події, а.с. 9, лист Луцького РУП ГУНП у Волинській обл., а.с. 10). Дерево, з якого впала гілка, росло на території, яка сформована у земельну ділянку, площею 0,1750 га, кадастровий номер 0710100000:34:066:0147, за адресою: [ADDRESS] . Ця земельна ділянка перебувала в комунальній власності Луцької міської територіальної громади. В судових засіданнях представник відповідача визнав обставину падіння гілки дерева на автомобіль позивачки та обставину знаходження земельної ділянки, на якій росло дерево, в комунальній власності (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Станом на 07.02.2024 вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 121 594,20 грн, а вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля в результаті його пошкодження, становить 52 554,44 грн (висновок експерта від 23.02.2024, а.с. 15-26). Вартість проведеного експертного дослідження становить 3\~634,94 грн. (рахунок від 12.02.2024, договір про надання послуг від 12.02.2024, а.с. 27-30). Шкода, завдана позиваці внаслідок падіння гілки дерева на автомобіль, в добровільному порядку їй не відшкодована. V.Мотиви суду та застосоване законодавство Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 23 ЦК України\~встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Пунктом 7 частини першої статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» (далі - Закон) визначено, що громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою. Згідно зі ст. 25 Закону утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території. Відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону посадові особи підприємств, установ, організацій несуть відповідальність за невиконання заходів з благоустрою, а також за дії чи бездіяльність, що призвели до завдання шкоди майну та/або здоров`ю громадян, на власних та закріплених за підприємствами, установами, організаціями територіях відповідно до закону. Частиною четвертою статті 28 Закону визначено, що негайне видалення пошкоджених дерев або кущів (їх частин) може здійснюватися підприємствами, установами, організаціями або громадянами в разі, якщо стан таких пошкоджених зелених насаджень загрожує життю, здоров`ю громадян, а також майну громадян та/або юридичних осіб. Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дає підстави для висновку, що саме потерпілий має довести належними та допустимими доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою. Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. За приписами частини першої та другої статті 11 ЗУ «Про місцеве самоврядування» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади. Пунктом 5 частини другої статті 10 Закону передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо. Згідно з частиною сьомою статті 28 Закону правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади. Пунктом 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105 (далі - Правила), передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою. Відповідно до пункту 5.5. Правил відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі. Отже, балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень. Підпунктом 7 пункту «а» частини першої статті 30 ЗУ «Про місцеве самоврядування» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян. Тобто до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан відповідних зелених насаджень. Такий правовий висновок викладений в постанові ВС від 17.05.2022 у справі №522/2890/20. Аналіз вищевикладених норм законодавства свідчить про неможливість покладення цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану позивачці, на Луцьку міську раду, оскільки остання не є належним відповідачем. Суд погоджується з відповідним аргументом відовідача. Близький за змістом правовий висновок викладений у постанові ВС від 04.04.2018 у справі № 2-1474/11-ц. Під неналежними відповідачами слід розуміти таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Суд дійшов висновку, що належним відповідачем по справі повинен бути виконавчий комітет Луцької міської ради, як її виконавчий орган, або визначений ним балансоутримувач зелених насаджень на відповідній території. За відсутності даних про балансоутримувача належним відповідачем є перший суб`єкт. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц). За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц). Позивачка не заявляла клопотань про залучення виконавчого органу Луцької міської ради співвідповідачем або про заміну первісного відповідача належним відповідачем (ст. 51 ЦПК України). Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє в позові до такого відповідача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21.11.2018 у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12.12.2018 у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 12.12.2018 у справі №372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30.01.2019 у справі № 552/6381/17 (пункт 39), від 01.04.2020 у справі № 520/13067/17 (пункт 75)). Отже, суд висновує, що позовні вимоги у справі заявлені до неналежного відповідача, а тому з цих підстав в задоволенні позову слід відмовити. При цьому суд відхиляє аргумент відповідача про навність в цьому випадку обставини непереборної сили (падіння гілки дерева внаслідок складних погодніх умов). До повноважень відповідального суб`єкта (виконавчого органу міської ради або визначного ним балансоутримувача зелених насаджень) віднесено видалення аварійних дерев. Наявність несприятливих умов не може бути підставою для звільнення його від відповідальності за шкоду, завдану падінням дерева. Такий правовий висновок викладений в постанові ВС від 08.12.2021 у справі №755/19416/20. VI.Судові витрати Враховуючи результат вирішення спору,

Outcome: dismissed