Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

06.02.2024 року позивач [PERSON] , [INFO] , звернувся до Приморського районного суду м.Одеси із позовом до відповідача [PERSON] , [INFO] , в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 04.03.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції , актовий запис № 200, посилаючись на те, що від шлюбу у сторін народилось двоє дітей, однак, подружні стосунки не складаються, не має спільних інтересів, спільне господарство не ведуть, збереження шлюбу є неможливим, у зв`язку із чим, позивач змушений звернутися до суду із позовом. Спор з приводу проживання дітей відсутній. Спору щодо поділу спільного майна на теперішній час не існує. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 07.02.2024 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] передано на розгляд до Київського районного суду м. Одеси. 05.03.2024 року вказана цивільна справа надійшла до Київського районного суду м.Одеси. Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2024 року вищевказану справу було розподілено судді Гниличенко М.В. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 07.03.2024 року справа була відкрита за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, з повідомленням /викликом/ сторін за наявними у справі матеріалами. Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. 22.04.2024 року представник позивача [PERSON] адвокат Черевиченко Н.А. через систему «Електронний суд» надіслала заяву про надання строку на примирення, який було надано судом строком на п`ять місяців - до 23.09.2024 року. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.ст.128, 131 ЦПК України. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Черевиченко Н.А. до судового засідання не з`явились, через канцелярію суду надали заяву, якою позовні вимоги підтримали, просили шлюб розірвати та розглянути справу без їх участі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась, причини неявки суду невідомі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] /до шлюбу - « [PERSON] »/ 04.03.2011 року уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 200, що вбачається із свідоцтва про шлюб, яке видано 04.03.2011 року, серії [NUMBER] . /а.с.3/. Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що вбачається із копії свідоцтва про народження, яке видано 25.08.2011 року серія [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , що вбачається із копії свідоцтва про народження, яке видано 04.01.2018 року, серія [NUMBER] , батьками в яких вказані сторони по справі /а.с.9-10/. Судом встановлено, що шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються, спільного господарства сторони не ведуть, спору щодо поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють, матеріальних претензій не існує, надання судом сторонам строку на примирення не призвело до збереження сім`ї . Згідно з ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч.2 ст.16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст.23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання та право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved