Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений 17.07.2015 року між ним та [PERSON] , зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 554 та стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 17.07.2015 року між сторонами було зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис про шлюб № 554. Шлюбно-сімейні відносини сторони припинили з березня 2022 року, спільне господарство не ведуть. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина залишається мешкати разом з батьком оскільки з травня 2022 року проживає разом з ним, що підтверджується копією витягу з реєстру територіальної громади, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за однією адресою з батьком по [ADDRESS] , а мати займається улаштуванням власного життя і дитині не приділяє уваги. Спільне життя з відповідачкою не склалося. У них виявилися різні погляди на життя та взаємовідносини в сім`ї з цих причин стали погіршуватися. Все це призвело до взаємного відчуження та небажанні підтримувати шлюбно-сімейні відносини. Подальше спільне життя та збереження сім`ї позивач вважає неможливим, так як сім`я розпалась остаточно, та це суперечить його інтересам. Шлюб існує лише формально. В зв`язку з тим, що донька залишається після розірвання шлюбу мешкати разом з позивачем, а угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто, відповідачка зовсім не надає матеріального забезпечення на утримання дитини, Отже, [PERSON] , зобов`язана сплачувати кошти на утримання неповнолітньої доньки до досягнення нею повноліття. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 31 липня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. 09.08.2024 позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 09..08.2024 року від відповідача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. [PERSON] , належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. [PERSON] , належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, надала заяву про слухання справи за її відсутності, просила розірвати шлюб, укладений між нею та позивачем, в частині позовних вимог щодо стягнення з неї аліментів на утримання доньки не заперечувала. Будь-яких інших клопотань сторонами не надано. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи заяви позивача та відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 17.07.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис про шлюб № 554. Згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого 05.01.2016 відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~по м.\~Харкову Харківського\~міського управління\~юстиції, [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Встановлено, що сторони не підтримують шлюбні відносини. Спільне господарство не ведуть, майновий спір відсутній. Відповідно до п. 10\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.\~\~ Відповідно до\~ст. 1 Сімейного Кодексу України\~побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до\~ст. 24 Сімейного Кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч.ч. 3, 4\~ст. 56 Сімейного Кодексу України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 110 Сімейного Кодекс України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. У відповідності до положень ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Відповідно до вимог ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Враховуючи викладене, а також ту обставину, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає наявними законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в частині розірвання шлюбу. Що стосується вимог позивача про стягнення аліментів на утримання дитини, суд вважає за необхідне зазначити наступне. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому такий обов`язок є особистим та рівним як щодо матері, так і до батька дитини. За ст. 181 СК України, у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов`язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. [PERSON] , [INFO] , мешкає разом з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 25.05.2024 за № 2024/006135272. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За положеннями ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» установлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920,00 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи рівний обов`язок батьків щодо утримання дитини, а також виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91р., яка визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Одночасно, сторонам роз`яснюється, що розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, що відповідає положенням ст. 192 СК України. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги, що рішення винесене на користь позивача та з урахуванням того, що позивач за подачу позову про розірвання шлюбу сплатив судовий збір у сумі 1211,20 грн., суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн., а також, з урахуванням того, що позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5\~Закону України «Про судовий збір»\~звільнений від сплати судового збору в частині позовних вимог щодо стягнення аліментів, стягує з відповідача на користь держави судові витрати за подачу позову про стягнення аліментів у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved