Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

22.04.2024 через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Печінка Павло Володимирович до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Копичинецької міської ради про позбавлення батьківських прав, в якому позивач просить позбавити батьківських прав відповідача стосовно неї, [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] (надалі Відповідач) та [PERSON] уклали шлюб від якого у них [INFO] народився син - [PERSON] , а [INFO] - дочка [PERSON] . Після народження дітей відповідач залишивши дітей на піклування своїй дружині [PERSON] та її матері [PERSON] переїхав жити в місто Тернопіль, чим ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків, без поважних причин припинив піклуватись про дітей та приймати участь у їх вихованні. Оскільки дружина відповідача також припинила піклуватись про своїх дітей, на початку 2012 року [PERSON] , в інтересах малолітнього внука звернулась до суду і рішенням Гусятинського районного суду від 05.03.2012 року її дочка - [PERSON] позбавлена батьківських прав щодо свого сина [PERSON] . У вересні 2015 року [PERSON] залишила свою малолітню дочку [PERSON] в продуктовому магазині міста Копичинці та зникла у невідомому напрямку, родичі [PERSON] відмовились опікуватись дитиною унаслідок чого, службою у справах дітей Гусятинської райдержадміністрації, малолітня [PERSON] була влаштована у Гримайлівську санаторну школу-інтернат І-ІІІ ступенів Тернопільської обласної ради. Оскільки відповідач та його дружина ухилились від виконання своїх батьківських обов`язків припинили піклуватись про свою дочку та приймати участь у її вихованні, орган опіки та піклування Гусятинської РДА звертався до суду про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо їх малолітньої дочки [PERSON] , проте, ухвалою Гусятинського районного суду від 10.11.2016 року позовна заява була залишена без розгляду. Позивачка із 2015 року до 2022 року навчалась в Гримайлівській санаторній загально-освітній школі - інтернаті І-ІІІ ступенів, поки вказаний заклад не припинив своє існування. Позивачка самостійно виявила бажання продовжити навчання в Струсівському обласному мистецькому ліцеї для зарахування до якого необхідно було звернення батьків у зв`язку із чим, позивачка розшукала свою матір [PERSON] та попросила її поїхати у вказаний навчальний заклад. 01 вересня 2022 року [PERSON] прибула до адміністрації вищевказаного ліцею де написала заяву про зарахування дочки [PERSON] у 8 клас, після чого лише один раз, приблизно у вересні-жовтні 2022 року спілкувалась по телефону із класним керівником дочки. Як до цього, так і з часу зарахування дочки до Струсівського ліцею відповідач у повній мірі припинив цікавитись життям дитини, жодного разу до навчального закладу не приїздив, батьківських зборів не відвідував, із вчителями та керівниками ліцею не спілкувався, успішністю дитини не цікавився, вихованням дитини не займався. Позивачка поза навчанням спілкувалась і проживала у жительки села Гадинківці Чортківського району [PERSON] . За період із січня 2023 року по даний час відповідач жодного разу не відвідував дитину по місцю її проживання, не цікавився життям дитини, не займався її вихованням, ніякої матеріальної допомоги дитині не надавав. Зазначені обставини добровільного ухилення відповідача від виховання дочки та участі у її всебічному розвитку спонукали позивачку звернутися до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав. Ухвалою судді від 07.05.2024 відкрито провадження у цивільній справі №607/8982/24. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.06.2024 постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та її представник позовну заяву підтримали з підстав викладених у ній, просили позовні вимоги задовольнити. Щодо постановлення заочного рішення не заперечили. Відповідач будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач та її представник не заперечили проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. В судовому засіданні представник третьої особи Органу опіки та піклування Копичинецької міської ради Чортківського району Тернопільської області не заперечив, щодо задоволення позову. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] росла в інтернаті, батьки нею не займалися. На даний час інтернат закрили і дитина залишилась без опіки батьків. Батьки дитині взагалі не допомагають. Мати дитини позбавлена батьківських прав. Батько не займається вихованням дитини і жодної участі у вихованні дитини не бере, зловживає спиртними напоями та наркотичними засобами. Дитиною батьки не цікавляться. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим повторно 27.01.2023 Гусятинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Також, з матеріалів справи встановлено, що у 2015 році службою у справах дітей Гусятинської райдержадміністрації, малолітня [PERSON] була влаштована у Гримайлівську санаторну школу-інтернат І-ІІІ ступенів Тернопільської обласної ради, де навчалася до 2022 року, поки вказаний заклад не припинив своє існування. Зі слів [PERSON] , вона самостійно виявила бажання продовжити навчання в Струсівському обласному мистецькому ліцеї для зарахування, до якого необхідно було звернення батьків, у зв`язку із чим вона розшукала матір та попросила її поїхати разом у вказаний навчальний заклад. 01 вересня 2022 року мати [PERSON] написала заяву про зарахування дочки [PERSON] у 8 клас Струсівського обласного мистецького ліцею, після чого лише один раз, приблизно у вересні-жовтні 2022 року спілкувалась по телефону із класним керівником дочки - [PERSON] . Батька дитини [PERSON] в навчальному закладі взагалі не бачили, жодного разу до школи він не приїжджав, батьківських зборів не відвідував, із вчителями та керівниками згаданого навчального закладу не спілкувався, успішністю дитини не цікавився, вихованням дитини не займався. З 13.12.2022 по 22.12.2022 року [PERSON] перебувала на амбулаторному лікуванні. На той час дитиною опікувалась бабуся [PERSON] .У неї [PERSON] залишилась на зимові канікули. У січні 2023 року служба в справах дітей Копичинецької міської ради одержала повідомлення від старости села Гадинківці, що на території села перебуває неповнолітня [PERSON] без супроводу батьків. В [PERSON] були відсутні будь-які документи, що встановлюють особу. За довіреністю Копичинецької міської ради начальник служби у справах дітей [PERSON] сприяла виготовленню повторного свідоцтва про народження дитини. Наказом керівника служби у справах дітей Копичинецької міської ради №3-од від 13 січня 2023 року, неповнолітню [PERSON] було тимчасово влаштовано у центр соціально-психологічної реабілітації Служби у справах дітей Тернопільської обласної державної адміністрації (далі Центр), де вона знаходилась з 14.01. по 17.03.2023 року. Загалом за останні 3 роки [PERSON] тричі перебувала в згаданому закладі, крім вже вказаного періоду, ще з 28.12.2020 року по 22.01.2021 рік, з 26.01.2021 по 05.04.2021 рік, причина влаштування-складні життєві обставини. За час перебування [PERSON] в закладі, батько [PERSON] не відвідував доньку жодного разу, до адміністрації та працівників Центру особисто чи в телефонному режимі не звертався. З метою захисту прав та інтересів дитини [PERSON] , на підставі заяви громадянки [PERSON] , жительки с.Гадинківці Чортківського району, та згоди неповнолітньої [PERSON] , за наказом начальника служби в справах дітей Копичинецької міської ради за №6-од від 15 березня 2023 року, неповнолітню було влаштовано у сім`ю [PERSON] , яка до даного часу забезпечує дівчинці належні умови для проживання, виховання та навчання, піклується про її життя та здоров`я. За період із січня 2023 року по даний час [PERSON] жодного разу не відвідував дитину, не цікавився її життям дитини, не займався її вихованням, ніякої матеріальної допомоги дитині не надавав. Відповідно до довідки лікаря загальної практики сімейної медицини, за період із 13.12.2022 по 01.02.2024 року неповнолітня 5 разів зверталась за медичною допомогою, при цьому жодного разу батьки її не супроводжували і станом здоров`ям дитини у лікаря ніколи не цікавились. Батько у повній мірі не проявляє будь-якого інтересу до своєї дитини, не займається її вихованням, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не цікавиться її життям та здоров`ям, ухиляється від її матеріального забезпечення. Громадянин [PERSON] до органу опіки та піклування Копичинецької міської ради щодо повернення йому дочки [PERSON] чи з інших питань, що стосується неповнолітньої не звертався. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] в с. Гадинківці Чортківського району в родині [PERSON] та пояснень її сусідів, [PERSON] упродовж року до дочки не навідувався і життям дитини не цікавився. Зі слів [PERSON] батько здійснював над нею фізичне та психологічне насильство. Відтак, виконавчим комітетом Копичинецької міської ради, як органом опіки та піклування було винесено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , затвердженого Рішенням виконавчого комітету Копичинецької міської ради №133 від 24 травня 2024 року, згідно якого беручи до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Копичинецької міської ради від 23.05.2024 року, виконавчий комітет Копичинецької міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Такий обов`язок батьків передбачений і ч. 2 ст. 150 СК України. Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Частиною 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09, рішення від 17.07.2015) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Таким чином, суд констатує безумовне право батьків на виховання дітей, однак вважає, що у даному випадку неможливо надати перевагу саме цьому праву, оскільки воно суперечить інтересам дитини, які мають першочергове значення при вирішенні справи. Суд вважає, що наявними в матеріалах справи належними, допустимими та достатніми доказами підтверджено, що відповідач по відношенню до своєї дитини, не проявляє батьківської турботи та любові, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує свою дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, а також не спілкується з нею взагалі і, зокрема, в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. За таких підстав суд доходить висновку, що [PERSON] тривалий період часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , а тому позов про позбавлення батьківських прав є обґрунтованим, доведеним, а відтак таким, що підлягає задоволенню. Суд доходить висновку, що саме рішення про позбавлення батьківських прав відповідає якнайкращим інтересам дитини, не позбавляючи при цьому відповідача можливості за його бажанням піклуватися про дитину. Більше того, за правилами ст. 169 СК України позбавлені батьківських прав батьки вправі звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав за умови зміни своєї поведінки, якщо це буде відповідати інтересам дитини. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн.

Outcome: approved