Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою, відповідно до якої просить суд встановити факт його проживання з [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] . В обґрунтування заяви зазначено, що [INFO] помер батько заявника, [PERSON] . Після смерті батька відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на будинок [ADDRESS] . Даний житловий будинок, відповідно довідки КМ БТІ від 15.01.2024 р. за р.№ 61/189 належав матері мого померлого батька - [PERSON] та його дяді [PERSON] по 1/2 частині будинку. [INFO] померла мати батька заявника (його бабуся) [PERSON] , а [INFO] помер дядя батька заявника - [PERSON] , і батько заявника [PERSON] , фактично прийняв спадщину після померлих, так як фактично проживав і був зареєстрований в даному будинку на час їх смерті. 22 березня 2024 року заявник звернувся з заявою до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Спірідович А.М. про відкриття спадкової справи до майна померлого батька [PERSON] та видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою нотаріуса від 22.03.2024 за вих.№ 02-31/87 була заведена спадкова справа № 26/2024 до майна померлого [INFO] [PERSON] , однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в зв`язку з тим, що відсутні документи, які підтверджують факт його спільного проживання з [PERSON] до дня його смерті. Факт сумісного проживання може бути встановлений лише за рішенням суду, в зв`язку з чим заявник звернувся з даною заявою до суду. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.07.2024 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами окремого провадження. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27.08.2024 залучено до участі у розгляді справи в якості заінтересованої особи Кременчуцьку міську раду Кременчуцького району Полтавської області. Заявник [PERSON] у судовому засідання заяву підтримав, суду пояснив, що встановлення факту його проживання з батьком [PERSON] на час смерті батька потрібен для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Він проживав з батьком за адресою: [ADDRESS] з самого народження. До 1994 року був зареєстрований за вказаною адресою. Після того, як мати отримала квартиру вона зареєструвала його місце проживання за новою адресою, однак він продовжив проживати з батьком. Батько помер у 2003 році, а він залишився проживати у вказаному будинку один. На даний час одружений та проживає за вказаною адресою разом зі своєю сім`єю. Представник заявника [PERSON] - адвокат Скиба В.Б. у судовому засіданні заяву підтримав в повному обсязі, просив задовольнити з підстав зазначених у ній. Заінтересована особа приватний нотаріус Кременчуцького нотаріального округу Полтавської області Спірідович А.М. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зачасно подав до суду заяву, відповідно до якої просить суд справу розглядати без його участі. Представник заінтересованої особиКременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, завчасно подала до суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу без її участі та ухвалити рішення враховуючи норми чинного законодавства. Суд вважає, що в справі достатньо доказів для її розгляду без участі заінтересованих осіб. Вислухавши заявника та його представника, свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд встановив наступне та приходить до наступних висновків. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як достовірно встановлено в судовому засіданні та зокрема підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 21.09.1983, батьком заявника [PERSON] є [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Кременчуцьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського обласного управління юстиції 10.01.2003. 22.03.2024 [PERSON] , як спадкоємець за законом після померлого [INFO] [PERSON] , звернувся до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Спірідовича А.М. з заявою про відкриття спадкової справи до майна померлого, та видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Спірідовича А.М. від 22.03.2024 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого [INFO] [PERSON] , в зв`язку з неприйняттям спадщини. Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом стало те, що відсутні документи, які підтверджують факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] до дня його смерті, тобто, що він фактично прийняв спадщину. Відповідно до ст..315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 « Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до п.4 -5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України в ред..2003 року, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, що виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 « Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР ( 1540-06 ) (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК ( 435-15 ) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. З наведеного вбачається, що норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Згідно ст..529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст..548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст..549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 №18/5, зареєстрованої 07.07.1994 за №152/361 (в ред..станом на 08.01.2003 на час відкриття спадщини) свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549 Цивільного кодексу. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Тобто одним із критерії для видачі свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям є надання нотаріусу доказів того, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним. Окрім того, згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого 22.02.2012 за № 282/20595 ( в ред.. станом на 22.03.2024 на час звернення заявника з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину) видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п. 3.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до Акту про проживання, складеного 02.08.2024 фахівцем відділу по роботі з обонентами ТОВ «Керуюча компанія «Будсервіс» Беспалько Н.В. , зі слів громадян [PERSON] та [PERSON] , останні підтверджують факт проживання громадянина [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] , з 2001 по день смерті батька (помер [INFO] ) за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , [INFO] , проживав за даною адресою з дня народження по день смерті, [INFO] . Згідно Акту про проживання, складеного 02.08.2024 фахівцем відділу по роботі з обонентами ТОВ «Керуюча компанія «Будсервіс» Беспалько Н.В. , зі слів громадян [PERSON] та [PERSON] , останні підтверджують факт проживання громадянина [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , з 2001 року по теперішній час. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він сусід заявника. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] проживав з батьками з самого народження. Після того, як мати заявника отримала квартиру, то розлучилась з батьком заявника та переїхала, а [PERSON] залишився проживати з батьком. Після смерті батька [PERSON] залишився проживати за вказаною адресою, одружився та на даний час проживає там зі своєю сім`єю. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] знає з народження. Знала його батьків. [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] з самого народження і на даний час. Даний будинок належав бабі [PERSON] , а саме матері його батька. На даний час [PERSON] у даному будинку проживає вже зі своєю сім`єю, а саме дружиною та дочкою. Як вбачається з довідки, виданої 29.04.2024 КМП «Лікарня Придніпровська», [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , знаходиться під наглядом терапевта Макаренка О.М. з 09.06.2022 по даний час. Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, аналізуючи в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] на час відкриття спадщини, тобто станом на [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , і підстави для встановлення такого факту є, а тому заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved