Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

18.07.2024 ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 52142,55 грн заборгованості за кредитним договором та судових витрат по справі. В обґрунтування позову позивач послався вказав, що 10.09.2013 Публічне акціонерне товариство «ДЕЛЬТА БАНК» надав у кредит [PERSON] кошти в розмірі 16096,08 грн. згідно заяви № 001 - 09917-100913. 02.06.2020 між публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК» та товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» був укладений Договір № 2253/К про відступлення прав вимог з додатками до нього, відповідно до якого право вимоги до позичальника [PERSON] за Кредитним договором відступлено Позивачу. Станом на дату звернення до суду з позовом, розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 52 142,55 грн. (п`ятдесят дві тисячі сто сорок дві гривні, 55 копійок), в тому числі: основна сума заборгованості - 11 423,51 грн.; заборгованість за нарахованими процентами по кредиту - 38 146,49 грн.; сума 3% річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту - 592,85 грн.; сума 3% річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків - 1 979,70 грн. З посиланням на приписи кредитного договору та норми ЦК України, просив стягнути основну заборгованість, заборгованість за відсотками 3% від основної суми боргу та 3% річних від простроченої суми процентів за період прострочення повернення відсотків. Після надходження справи за підсудністю від Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ухвалою судді Рокитнянського районного суду Київської області від 11.07.2024 було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі. Представник відповідача, адвокат Лев Р. В., подав до суду відзив на позов, у якому не заперечував факт укладення кредитного договору № 001-09917-100913 від 10.09.2013. Заперечував проти розрахунку тіла кредиту, оскільки його розмір жодним розрахунком не підтверджено, і , як наслідок, вважає за неможливе здійснити розрахунок відсотків. Вважає безпідставним стягнення 3 % річних, оскільки новим кредитором не було повідомлено боржника про зміну сторін у зобов`язанні. Вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності оскільки останній платіж, який повинна була здійснити відповідач припав на 10.07.2017, натомість позивач до суду звернувся лише 18.07.2024. Окремо до суду подав заяву, у якій просив відмовити у позові у зв`язку із пропуском строків позовної давності. Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, у якій заперечив факт некоректного розрахунку заборгованості за кредитним договором, оскільки відповідачем не надано власного розрахунку на підтвердження його заперечень проти позову. Зазначає, що строк позовної давності, який мав би спливти 10.09.2020, не пропущено, посилаючись на п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, крім того, відповідачем 10.07.2024 внесено платіж на погашення боргу, що свідчить про перерив строку позовної давності. Також зазначає, що сторона позивача надала належні докази відступлення права вимоги. Представник відповідача подав до суду заперечення на відповідь на відзив, у яких зазначив, що відповідач брала кредит у сумі 16096,08 грн, при цьому зазначає, що із вказаного позивачем розрахунку складно визначити, за який період тіло кредиту та проценти були обраховані. Вказував також на те, що позовну давність слід застосовувати стосовного кожного щомісячного платежу. З огляду на це з урахуванням строків позовної давності, загальна місячна заборгованість повинна становити 2849,11 грн, з яких 2759,06 грн заборгованість по тілу кредиту та 90,05 грн заборгованість по процентах. Відповідач не заперечує проти стягнення з нього цієї суми. Факт часткової оплати боргу представник позивача не визнав, зазначивши, що не сама відповідачка, ні будь кого іншого вона не уповноважувала сплачувати вказані кошти у час розгляду справи в суді. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Додатково пояснив, що кредитним договором не встановлено відповідальності за непогашення кожного чергового платежу, а тому строк позовної давності повинен рахуватися від кінцевої дати повернення кредиту. Вважає доведеним, що відповідач вчинила дії, які свідчать про визнання боргу, сплативши 10.07.2024 195 грн заборгованості. У судовому засіданні представник відповідача позов частково. Визнав факт отримання кредиту та зобов`язання [PERSON] його погасити із застосуванням строку позовної давності щодо погашення кожного із місячних платежів. Заперечив проти того, що відповідач здійснила часткове погашення кредиту, адже виписка із рахунку не містить інформації про платника цих коштів, [PERSON] не могла знати про зміну кредитора, оскільки позивач не повідомляв її про це, а платіж здійснено до подання позовної заяви. Крім того, відповідачка не має рахунків в АТ "ОТП БАНК", а тому не могла здійснити цей платіж. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 1ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень статей 3,627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до ч. 1ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Отже, розглядаючи даний спір суду належить встановити: -чи укладено кредитний договір між сторонами та на яких умовах; -чи наданий кредит позивачем відповідачу; -чи виконував свої зобов`язання за кредитним договором відповідач щодо повернення отриманих коштів та процентів, нарахованих згідно цього договору; -чи дотримано позивачем порядку нарахування відсотків за користування кредитом, визначеного укладеним між сторонами кредитним договором, чи правильно обрахована заборгованість за тілом кредиту; Щодо факту укладення кредитного договору та підтвердження факту надання кредиту позивачем відповідачу Судом встановлено, що відповідачем подано ПАТ «Дельта Банк» заяву № 001-09917-100913 від 10.09.2013. За змістом вказаної заяви відповідач просила надати кредит у сумі 16096,08 грн. Процентна ставка встановлена на рівні 9,99% річних, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 3,49 у місяць. Строк кредиту 48 місяців. 10.09.2013 відповідач звернулася до банку із заявою про надання кредитних коштів відповідно до кредитного договору № 001-09917-100913 від 10.09.2013. Відповідно до платіжного доручення № 1 від 03.10.2013 банком було перераховано на рахунок відповідача кредитні кошти у сумі 16096,08 грн. 02.06.2020 між публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК» та товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» був укладений Договір № 2253/К про відступлення прав вимог з додатками до нього, відповідно до якого право вимоги до позичальника [PERSON] за кредитним договором відступлено позивачу. За таких умов суд приходить до висновку, що факт укладення між сторонами зазначеного кредитного договору та виконання збов`язань з боку банку підтверджено належними та допустимими доказами. Щодо того, чи виконував свої зобов`язання за кредитним договором відповідач щодо повернення отриманих коштів та процентів, нарахованих згідно цього договору Відповідно до ч.1 ст 81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду жодних доказів, які б свідчили про факти погашення позики. За таких умов суд вважає факт невиконання зобов`язань відповідача за кредитним договором повністю доведеним. Судом враховано, що до ухвалення рішення по суті, 10.07.2024 [PERSON] було частково погашено кредитну заборгованість у сумі 195,00 грн. А тому сума стягнення підлягає відповідному зменшенню. Щодо того, чи дотримано позивачем порядку нарахування відсотків за користування кредитом, визначеного укладеним між сторонами кредитним договором, чи правильно обрахована заборгованість за тілом кредиту За вимогами ЦПК України суди повинні враховувати висновки, викладені у постановах Верховного Суду. Так, у пункті 141 Постанови від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду уточнила свій висновок зроблений у іншій справі таким, що у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом»(стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Оскільки суд дійшов висновку, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами договору та надання грошових коштів у кредит, за відсутності факту погашення кредитної заборгованості, позов у частині стягнення з відповідача на користь позивача основної суми заборгованості за кредитом у розмірі 11423,51 грн. підлягає задоволенню. Разом з тим, з урахуванням висновків зроблених Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16, підлягають частковому задоволенню позовні вимоги у частині стягнення з відповідача на користь позивача процентів, оскільки представником позивача не надано суду доказів, що строк дії договору продовжено шляхом укладення додаткової угоди. Так відповідно до умов укладеного договору від 10.09.2013, строк кредиту - 48 місяців. Тобто, до 10.09.2017. За таких обставин з відповідача належить стягнути відсотки за користування кредитом у розмірі 4565,23 грн, з розрахунку 9,99 % за день користування кредитними коштами у період строку дії Договору, зокрема: (9,99 % х 4 роки = 39,96 %. 11423,51 грн х 39,96 % = 4565,23 грн.). Щодо стягнення 3 % річних та інфляційних витрат суд зазначає таке. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Я правильно зазначає позивач, розрахунок по стягненню 3 % річних відповідно до ст.625 ЦК України повинен робитися до 24.02.2024. Суд не погоджується із запереченнями представника відповідача у тій частині, що є безпідставним стягнення 3 % річних, оскільки новим кредитором не було повідомлено боржника про зміну сторін у зобов`язанні. У справі відсутні докази того, що [PERSON] виконувала, або намагалася виконати, свої зобов`язання перед первісним кредитором, і саме зміна кредитора завадила це зробити. А тому ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС», до якого перейшли права АТ «ДЕЛЬТА БАНК» за вказаним кредитним договором, має право вимагати стягнення 3 % річних. З урахуванням того, що із відповідача належить повністю стягнути основну суму боргу, 11423,51 грн, суд погоджується із позивачем у частині стягнення з відповідача 592,85 грн, у якості 3% річних за прострочення сплати основної суми боргу. Зважаючи на те, що із відповідача підлягає стягненню 4565,23 грн. відсотків за користування кредитом (за 48 місяців), то 3% річних за період з 10.09.2017 по 24.02.2024 становитиме 882,11 грн. Судом враховано, що до ухвалення рішення по суті, 10.07.2024 [PERSON] було частково погашено кредитну заборгованість у сумі 195,00 грн. А тому сума стягнення підлягає відповідному зменшенню. Отже, без застосування строку позовної давності з відповідача належало б стягнути 11228,51 грн основного боргу, 4565,23 грн. відсотків за користування кредитом, 592,85 грн, у якості 3% річних за прострочення сплати основної суми боргу та 882,11 грн. у якості 3% річних за прострочення сплати відсотків за кредитом, що всього складає 16 386,59 грн. Щодо застосування строків позовної давності Як було встановлено судом, між відповідачем та ПАТ «Дельта Банк» було укладено кредитний договір № 001-09917-100913 від 10.09.2013, строк кредиту 48 місяців. Тобто, до 10.09.2017. Відповідно до п. 3.1 договору погашення кредитної заборгованості здійснюється щомісячно не пізніше 10 числа кожного місяця. Відповідно до графіку платежів, датою останнього платежу є 10.09.2017. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Водночас, відповідно до п. 12. Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені\~статтями 257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11 березня 2020 р. №\~211, встановлено з 12 березня до 3 квітня 2020 р. на усій території України карантин. Режим карантину вподальшому було неодноразово продовжено. Остання дата дії карантину 31.08.2022 (постанова КМУ № 630 від 27.05.2022). Крім того,\~відповідно до\~п.\~19\~Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, зробленого у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, (п. 60) у разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Отже, з урахуванням строків позовної давності щодо стягнення кожного щомісячного платежу суд дійшов таких висновків: -щомісячні платежі з 10.10.2013 по 10.02.2017 стягненню не підлягають у зв`язку із застосуванням строків позовної давності. з відповідача належить стягнути: (2759,06\~грн - 195,00\~грн сплачених\~до ухвалення\~рішення) 2564,06\~грн основного\~боргу за період з 10.03.2017 по 10.09.2017; на нараховані за цей період відсотки: у розмірі 129,74 грн, з розрахунку 9,99 % за день користування кредитними коштами у період строку дії Договору, зокрема: (9,99 % : 365 х 185 днів = 5,06 %), 2564,06 грн х 5,06 % = 129,74 грн.); 3 % річних за несвоєчасне погашення основної суми боргу за період з 10.09.2017 по 24.02.2024, у розмірі: (3% : 365)х1629 днів = 13,39%. 2564,06 грн х 13,39% = 343,32 грн; 3 % річних за несвоєчасне погашення відсотків за період з 10.09.2017 по 24.02.2024, у розмірі: (3% : 365)х1629 днів = 13,39%. 129,74 грн х 13,39% = 17,37 грн. Всього з відповідача належить стягнути 3054,49 грн. (2564,06+129,74+343,32+17,37) Суд не враховує сплату відповідачем 195,00 грн боргу підставою для перериву перебігу строку позовної давності з огляду на таке. Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної\~давності переривається\~вчиненням особою\~дії,\~що свідчить\~про визнання\~нею свого\~боргу або\~іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. У даній справі дія, що свідчить про визнання відповідачем боргу, (часткова сплата заборгованості) була вчинена у період, коли перебіг строків позовної давності зупинено в силу закону. Отже, у період, коли перебіг строку позовної давності зупинений, цей строк не може перериватися. Тобто, добровільна сплата частини заборгованості відповідачем у період, коли строк позовної давності був зупинений, ніяк не впливає на строк позовної давності, який існував до його зупинення. Строк, перебіг якого зупинено, не може перерватися у період зупинення. Суд не погоджується із позицією представника відповідача, що кредитним договором не встановлено відповідальності за непогашення кожного чергового платежу, а тому строк позовної давності повинен рахуватися від кінцевої дати повернення кредиту. Графік платежів, який є додатком до кредитного договору і підписаний його сторонами, є частиною домовленостей сторін, яка повинна ними виконуватися. Строк позовної давності починає свій перебіг з дня, коли кредитор дізнався, або повинен був дізнатися про порушення його права. Право кредитора на отримання щомісячно кредитних коштів та обов`язок відповідача здійснювати цю оплату зафіксовано у графіку платежів та п. 3.1. самого договору (заяви). У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просить стягнути із відповідача 52142,55 грн. Водночас судом вирішено стягнути 3054,49 грн, що становить 5,8 %. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі: (3028 грн х 5,8 %) = 175,62 грн.

Outcome: partial