Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

Від імені\~та в\~інтересах [PERSON] до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, звернулась адвокат Марченко Оксана Вікторівна. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що 11.04.2023 року між сторонами у справі було зареєстровано шлюб, актовий запис № 53. Від шлюбу у подружжя дітей не має. Причинами розпаду шлюбу стали: наявність різних поглядів на життя, характерів, що поступово призвело до припинення шлюбних відносин. На підставі викладеного представник позивача просить розірвати шлюб укладений між сторонами 11.04.2023 року, актовий запис № 53. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28 травня 2024 року цивільну справу про розірвання шлюбу передано на розгляд до Суворовського районного суду м. Одеси за територіальною підсудністю. Після надходження та реєстрації зазначеного позову, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст.ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 16 липня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам надіслано копію ухвали суду, відповідачу роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву. На електронну адресу суду 22.07.2024 року надійшла заява за підписом відповідача [PERSON] щодо можливості розгляду справи у її відсутність, згідно поданої заяви відповідач зазначила, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с.31-32). Аналогічна заява надійшла 18.09.2024 року (вх. № 5957). Також, 17.09.2024 року (вх. № 30135) на адресу суду надійшло клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Сорокіної І.В. щодо можливості розгляду справи у відсутність сторони позивача, згідно якої адвокат зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити (а.с.38-39). Таким чином, судом встановлено, що сторони про час та місце слухання справи повідомленні, звернулись з заявами про слухання справи за їх відсутності, підстав для відкладення слухання справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не встановлено. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані позивачем письмові докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню враховуючи таке. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 11 квітня 2023 року Попільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 53. Свідоцтво про шлюб видане повторно 30.04.2024 року, серія [NUMBER] (а.с.12). Згідно позовної заяви подружжя дітей не має. Як передбачено ст. 12 Європейської Конвенції по правам людини, чоловіки та жінки, які досягли шлюбного віку, мають право вступати в шлюб і створювати сім`ю у відповідності з національним законодавством, яке регулює здійснення цього права. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Нормами Сімейного Кодексу України передбачена добровільність шлюбу. Так, згідно ст. 24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. З урахуванням того, що позивач та відповідач звернулись на адресу суду з заявами про підтримку та визнання позовних вимог, з заявами про надання часу на примирення не звертались, за таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін у справі, а тому шлюб підлягає розірванню. Спорів з приводу поділу спільного майна подружжя під час розгляду справи заявлено не було. Позивачем не заявлено вимог про стягнення з відповідача на його користь витрат зі сплати судового збору, а відтак судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Outcome: approved