Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

Описова частина Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» (далі ТОВ «ФК «ЦФР») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] було підписано Кредитний договір № 9444894048 від 26 серпня 2020 року, Паспорт споживчого кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» та Заяву-анкету на отримання кредитів та інших послуг в ТОВ «ФК «ЦФР», які разом складають кредитний договір, умови якого розміщені на сайті www/kreditmarket.ua, з яким відповідач ознайомився до укладення кредитного договору та до яких приєднався підписавши Договір. Згідно умов вказаного кредитного договору ТОВ «ФК «ЦФР» зобов`язалося надати кредит у сумі 261230,44 грн. строком на 60 місяців, а [PERSON] , отримавши кредит у вказаній сумі, зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти і інші платежі за користування кредитом відповідно до Паспорту кредиту № 4894048, який є невід`ємною частиною вказаного кредитного договору. ТОВ «ФК «ЦФР» виконало умови кредитного договору у повному обсязі, надавши [PERSON] обумовлену кредитним договором грошові кошти, однак [PERSON] не здійснював повернення коштів у строк, визначений у вказаному кредитному договорі, внаслідок чого у [PERSON] перед ТОВ «ФК «ЦФР» виникла заборгованість, яка станом на 23 листопада 2021 року з урахуванням простроченої заборгованості за тілом кредиту, простроченої заборгованості за річними процентами, простроченої заборгованості за щомісячними процентами, строкової заборгованості за тілом кредиту, строкової заборгованості за річними процентами, строкової заборгованості за щомісячними процентами склала загальну суму 291410,50 грн. 27 січня 2023 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі за текстом - ТОВ «ФК «ЄАПБ») було укладено Договір відступлення прав вимоги № 20230127, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» замінило ТОВ «ФК «ЦФР», як кредитора (стало новим кредитором) у вказаному кредитному договорі, укладеному між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] , внаслідок чого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] . Враховуючи, що до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача, ТОВ «ФК «ЄАПБ» просило суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість на загальну суму 291410,50 грн. Короткий зміст відзиву на позов Відповідач не скорився своїм правом на подання до суду відзиву на позов. Сповіщення сторін та заяви, клопотання у справі. Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ», будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився, але до суду від нього надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги первісного позивача ТОВ «ФК «ЦФР» підтримав, просив їх задовольнити. У разі неявки відповідача у судове засідання не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання двічі повідомлявся належним чином. Так, судом, відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України, надсилалися судові повістки про виклик до суду за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак, згідно з поштовими конвертами з судовими повістками, що повернулися до суду з довідками відділення «Укрпошти» з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою», свідчить про неможливість вручення відповідачу судових повісток, та відповідно до частини 8 статті 128 ЦПК України, в такому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачу належним чином. Відповідач відзив на позов, клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не подав, про причини неявки в суд не повідомив. Суд, також, враховує, що складовим елементом права на справедливе судочинство є судовий розгляд справи упродовж розумного строку (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) від 04 листопада 1950 року та рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Світлана Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, пункт 86; «Странніков проти України» від 03 травня 2005 року, пункт 40; «Лещенко і Толюпа проти України» та «Смирнова проти України» від 08 листопада 2005 року, пункт 54, «Антоненков та інші проти України» від 22 листопада 2005 року, пункт 41). Суд зазначає, що відповідно до вимог частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Також, у рішенні ЄСПЛ у справі «Тойшлер проти Германії» від 04 жовтня 2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів. Отже, відповідач зобов`язаний добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З матеріалів справи не вбачається, що відповідач надавав суду доказів неможливості прибути в судове засідання. Суд враховує строки розгляду справи, передбачені законом, дві неявки відповідача в судове засідання без поважних причин, а також не встановлення наявності поважних причин для неявки. Також, судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи, забезпечено всі процесуальні права у спосіб, передбачений ЦПК України. Виходячи з вищезазначеної практики ЄСПЛ, враховуючи зазначені обставини неявки відповідача до суду, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності відповідача, який з 12 липня 2022 року, тобто з моменту прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, до ухвалення даного рішення жодного разу до суду не з`явився, станом розгляду справи не цікавився, тим самим своїм процесуальним обов`язком з`явитися в судове засідання за викликом, знехтував. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідача, який не вчиняє дій щодо участі у розгляді справи. Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, що викладена у його клопотанні, суд вважає за можливе, відповідно до частини 4 статті 223 ЦПК України, ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Мотивувальна частина Позиція суду Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов`язального права, пов`язані з ухиленням боржника від виконання своїх обов`язків з повернення кредитних коштів кредитору, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Цивільним Кодексом України. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між ТОВ «ФК «ЦФР» (а. с. 26, 27, 28-32, 33, 105, 106, 107-111, 112 ) та [PERSON] (а. с. 23-25, 102-104) було підписано Кредитний договір № 9444894048 від 26 серпня 2020 року, який складається з Заяви-анкети на отримання кредитів та інших послуг в ТОВ «ФК «ЦФР», Паспорту кредиту № 4894048 від ТОВ «ФК «ЦФР», Умов отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які разом складають кредитний договір, умови якого розміщені на сайті www/kreditmarket.ua, з яким відповідач до укладення кредитного договору ознайомився та, підписавши його, підтвердив, що свій примірник вказаного договору він отримав (а. с. 7, 8, 9, 10-11, 12-13, 84, 85, 86, 87-90). Відповідно до пунктів 1.1, 1.2. вказаного договору ТОВ «ФК «ЦФР» зобов`язалося надати кредит у розмірі 261230,44 грн. строком на 60 місяців, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, передбачених Паспортом № 4894048, який є невід`ємною частиною договору. ТОВ «ФК «ЦФР» перерахувало на рахунок [PERSON] грошові кошти у сумі 261230,44 грн., що підтверджується довідкою № 8452609-SG від 26 квітня 2022 року, Бухгалтерською довідкою (а. с. 93, 94). В порушення умов вказаного кредитного договору [PERSON] , відповідач у справі, взяті на себе зобов`язання не виконував, внаслідок чого у нього перед ТОВ «ФК «ЦФР» виникла заборгованість, яка згідно з розрахунком станом на 23 листопада 2021 року з урахуванням простроченої заборгованості за тілом кредиту, простроченої заборгованості за річними процентами, простроченої заборгованості за щомісячними процентами, строкової заборгованості за тілом кредиту, строкової заборгованості за річними процентами, строкової заборгованості за щомісячними процентами склала загальну суму 291410,50 грн. (а. с. 14, 91). ТОВ «ФК «ЦФР» направило [PERSON] , відповідачу у справі, досудову вимогу № 2021/203 від 29 вересня 2021 року про необхідність достроково повернути прострочену суму заборгованості за тілом кредиту, за відсотками, за комісією та інші платежі на вказаним кредитним договором у сумі 280361,52 грн. у 30-денний термін з дня отримання вказаної досудової вимоги у порядку, передбаченому вказаним кредитним договором (а. с. 21, 100). Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями частини 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Судом встановлено, що відповідно до документів, наявних у справі, доказом укладення між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] , відповідачем у справі,кредитного договору № 9444894048 від 26 серпня 2020 року слугують: заява-анкета на отримання кредитів та інших послуг в ТОВ «ФК «ЦФР», яка підписана [PERSON] , відповідачем у справі,яка разом з Кредитним договором № 9444894048, Паспортом кредиту № 4894048 від ТОВ «ФК «ЦФР», Умовами отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» складають кредитний договір, умови якого розміщені на сайті www/kreditmarket.ua, з яким [PERSON] до укладення кредитного договору ознайомився та, підписавши його, підтвердив, що свій примірник цього договору він отримав. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини 1 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до договору відступлення прав вимоги № 20230127 від 27 січня 2023 року, укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а. с. 191, 192, 193, 194) ТОВ «ФК «ЦФР» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників (а. с. 187-188). Згідно пункту 1.2. Договору відступлення прав вимоги, внаслідок передачі (відступлення) Портфеля Заборгованості за цим Договором, ТОВ «ФК «ЄАПБ» заміняє ТОВ «ФК «ЦФР» у Кредитних Договорах, що входять до Портфеля Заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі Боржників, та набуває прав грошових вимог ТОВ «ФК «ЦФР» за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників за Кредитними договорами. Витягом з Реєстру боржників за кредитним договором, укладеним між позивальником та ТОВ «ФК «ЦФР», по яким відкриті судові провадження прав вимоги, який є Додатком № 1 до Договору відступлення прав вимоги № 20230127 від 27 січня 2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] , відповідача у справі, за кредитним договором № 9444894048 від 26 серпня 2020 року у сумі 291410,50 грн., з яких: 41416,09 грн. - прострочена заборгованість за тілом кредиту; 16,60 грн. - прострочена заборгованість за річними процентами; 35039,54 грн. - прострочена заборгованість за щомісячними процентами; 211730,43 грн. - строкова заборгованість за тілом кредиту; 1,83 грн. - строкова заборгованість за річними процентами; 3206,01 грн. - строкова заборгованість за щомісячними процентами (а. с. 189). Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. У постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 2-2035/11 (провадження № 61-2449св18) викладено висновок, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок також зроблено Верховним Судом у справі № 761/1543/20, провадження № 61-10389св21 від 23 лютого 2022 року, справа № 639/86/17, провадження № 61-5039св21 від 19 січня 2022 року, справа № 554/8549/15-ц, провадження № 61-18460св20 від 14 липня 2021 року. Оскільки, ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору відступлення прав вимоги № 20230127 від 27 січня 2023 року набуло право вимоги за кредитним договором № 9444894048 від 26 серпня 2020 року, укладеним між первісним кредитодавцем ТОВ «ФК «ЄАПБ» та [PERSON] , відповідачем у справі, то у нього, як у нового кредитора, виникло право вимоги повернення кредиту та інших передбачених договорами платежів, у зв`язку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] , відповідачем у справі, взятих на себе зобов`язань шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Доказів про визнання вказаного договору відступлення прав вимоги недійсним чи погашення боргу первісному кредитору матеріали справи не містять. Судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору № 9444894048 від 26 серпня 2020 року, позичальник [PERSON] , відповідач у справі, зобов`язався повернути кредит, сплатити інші платежі за користування кредитом в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених у вказаному договорі. Всупереч умовам договору, [PERSON] , відповідач у справі, не виконав своїх зобов`язань. Після відступлення ТОВ «ФК «ЄАПБ» прав грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості на рахунки ТОВ «ФК «ЦФР» або ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до частин 1, 3 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Положеннями частини 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно із частиною 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Судом встановлено, що ТОВ «ФК «ЦФР» на адресу [PERSON] , відповідача у справі, було направлено досудову вимогу щодо дострокового погашення заборгованості за кредитним договором № 9444894048 від 26 серпня 2020 року. Положеннями статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що [PERSON] , відповідачем у справі, не спростовано факт укладення між ним та ТОВ «ФК «ЦФР» кредитного договору № 9444894048 від 26 серпня 2020 року, та отримання відповідачем грошових коштів, внаслідок чого суд вважає укладеним кредитний договір між сторонами. Відповідно до умов укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] , відповідачем у справі, кредитного договору № 9444894048 від 26 серпня 2020 року, строк на який надався кредит, становив 60 місяців. Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (стаття 612 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] , відповідач у справі, кредитні кошти отримав, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, однак свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів, тобто кредитні кошти не повернув, а також не сплатив інші платежі. Доказів на спростування отримання кредитних коштів в межах вищезазначеного кредитного договору у сумі 261230,44 грн. [PERSON] , відповідачем у справі, суду не надано. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів, в розумінні статей 77, 78 ЦПК України, щодо неправильності розрахунку заборгованості за кредитним договором № 9444894048 від 26 серпня 2020 року [PERSON] , відповідачем у справі, суду не надано, інші розрахунки заборгованості на іншу дату за вказаними договорами суду також не надано, чим не виконані вимоги частини 1 статті 81 ЦПК України, тому вказані розрахунки приймаються судом як доказ у вирішенні спору. Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, надавши їм оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову ТОВ «ФК «ЄАПБ» про стягнення з [PERSON] заборгованості на загальну суму 291410,50 грн., оскільки зібрані у справі докази та їх належна оцінка доводять, що позов обґрунтований, а викладені позивачем в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та вони не спростовані відповідачем. У зв`язку із задоволенням позовних вимог позивача, відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем при зверненні з наявним позовом до суду, оскільки оплата судового збору підтверджена відповідним платіжним дорученням № 283 від 02 лютого 20222 року (а. с. 6).

Outcome: approved