Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-09 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» звернулося до Московського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором кредитної лінії №555165816170001 (пролонгація) від 24.02.2022 в розмірі 26 273,80 гривень. Також просить суд стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати у розмірі сплаченого судового збору в розмірі 3028,00 гривень, та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000,00 гривень. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог посилався, що 24.02.2022 між позивачем ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та позичальником [PERSON] на підставі заявки про пролонгацію від 23.02.2022 до договору позики 555165816170, підписаної позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, було укладено Договір кредитної лінії №555165816170001 (пролонгація), відповідно до якого сторони домовилися продовжити строк виконання зобов`язання позичальника по погашенню заборгованості за попереднім договором №555165816170 в сумі 12 000,00 грн. на новий строк 60 днів під проценти. При цьому позичальник зобов`язується повернути кредит у строки, що визначені цим пунктом та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього, правилах та заявці на пролонгацію. Відповідно до п. 2.2 Договору попередній договір пролонгується на новий термін 60 днів на підставі заявки на пролонгацію та сплати позичальником заборгованості по процентах за користування кредитом за попереднім договором в сумі 3523,30 грн. та оплати у повній сумі процентів за пролонгацію 0 грн. не пізніше 24.04.2022. Відповідно до п. 2.4 Договору кредит позичальнику надається шляхом погашення кредитодавцем заборгованості за попереднім договором та проведення відповідних бухгалтерських проводок в системі з одночасним формуванням за позичальником заборгованості за цим договором, в розмірі, що дорівнює непогашеній заборгованості за попереднім договором. Датою надання кредиту при проведенні пролонгації/реструктуризації за раніше укладеним договором кредиту є дата проведення кредитодавцем відповідних бухгалтерських проводок в системі, направлених на погашення попередньої заборгованості за раніш укладеним договором кредиту з одночасним формуванням за позичальником заборгованості за цим договором в розмірі, що дорівнює непогашеній заборгованості за попереднім договором. Зазначив, що пунктом 3.1 Договору встановлено, що укладенням цього договору сторони домовилися про відкриття позичальнику кредитної лінії у межах якої кредитодавець надає позичальнику кредит з лімітом у 12 000,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути кредит кредитодавцю та сплатити йому проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором. Посилався, що договір було укладено в електронній формі в особистому кабінеті внаслідок отримання відповіді про прийняття пропозиції про укладення цього договору (акцепт), яку було надано позичальником шляхом відправлення кредитодавцю електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилався кредитодавцем електронним повідомленням (смс-повідомлення) на мобільний телефонний номер (фінансовий номер) позичальника, а позичальник, використовуючи одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) у вигляді СМС коду, здійснив підписання договору, пропозиції про йогоукладення (акцепт), шляхом введення отриманого одноразового ідентифікатора у спеціально відведене віконце на сайті кредитодавця. Зазначив, що відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення вищевказаного договору шляхом заповнення заявки на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки. В свою чергу, позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором позики, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку та на умовах, передбачених умовами договору, що підтверджується відповідними доказами, які додані до позовної заяви. Посилався, що 18.12.2023 між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено Договір факторингу №18/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за Договором позики №555165816170001 від 24.02.2022. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Посилався, що розмір загальної заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з відповідача, станом на 08.04.2024 становить 26 273,80 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 10 000,00 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 16 273,80 грн. Аргументи учасників справи Відповідач процесуальним правом на подання відзиву на позов не скористався. Рух справи Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 01 травня 2024 року залишив без руху позовну заяву ТОВ «Факторинг Партнерс», надав позивачу строк - 5 днів з дня вручення даної ухвали про залишення заяви без руху. Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 10 травня 2024 року продовжив ТОВ «Факторинг Партнерс» строк для усунення недоліків позовної заяви ТОВ «Факторинг Партнерс» до [PERSON] про стягнення заборгованості, надавши строк - 5 днів з дня вручення копії ухвали. Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 03 червня 2024 року відкрив провадження у вищевказаній справі, розгляд справи постановив здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Участь у справі сторін та інших учасників справи Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно, у прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити за відсутності представника ТОВ «Факторинг Партнерс», зазначив, що проти ухвалення заочного рішення ТОВ «Факторинг Партнерс» не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №0600279266266, відповідно до якого [PERSON] 02.08.2024 особисто отримав судову повістку, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, позовну заяву з доданими документами. Крім того, судова повістка була направлена до електронного кабінету [PERSON] в підсистемі «Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного документу від 25.07.2024. Про причини неявки суду не повідомив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. За правилами п. 1, 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи. Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З огляду на те, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд за згодою представника позивача розглядає справу за відсутності відповідача та згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин 23.02.2022 відповідач [PERSON] підписав Заявку на пролонгацію від 23.02.2022 по договору позики №555165816170 від 25.01.2022, в якій просив перерахувати кошти за новим договором позики №555165816170001 в рахунок виконання грошових зобов`язань та погашення поточної заборгованості за його діючою позикою №555165816170 від 25.01.2022 (а.с. 18 зворот). 24.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська торгово-інвестиційна компанія» та [PERSON] був укладений Договір кредитної лінії №555165816170001 від 24.02.2022, відповідно до умов якого, на підставі заявки на пролонгацію від 23.02.2022 до договору позики №555165816170 сторони договору домовилися продовжити строк виконання зобов`язань позичальника по погашенню заборгованості за попереднім договором №555165816170 в сумі 12 000,00 грн. на новий строк 30 днів під проценти. При цьому позичальник зобов`язується повернути кредит у строки, що визначені цим пунктом та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього, правилах та заявці на пролонгацію (а.с. 6-15). Відповідно до п. 2.2 Договору, попередній договір пролонгується на новий термін 30 днів на підставі заявки на пролонгацію та сплати позичальником заборгованості по процентах за користування кредитом за попереднім договором в сумі 3523,30 грн. та оплати у повній сумі процентів за пролонгацію 0 грн. не пізніше 23.02.2022. Кредит позичальнику надається шляхом погашення кредитодавцем заборгованості за попереднім договором та проведення відповідних бухгалтерських проводок в системі з одночасним формуванням за позичальником заборгованості за цим договором, в розмірі, що дорівнює непогашеній заборгованості за попереднім договором. Датою надання кредиту при проведенні пролонгації/реструктуризації за раніше укладеним договором кредиту є дата проведення кредитодавцем відповідних бухгалтерських проводок в системі, направлених на погашення попередньої заборгованості за раніш укладеним договором кредиту з одночасним формуванням за позичальником заборгованості за цим договором в розмірі, що дорівнює непогашеній заборгованості за попереднім договором кредиту (п. 2.4 Договору). Згідно з п. 3.1 Договору, укладенням цього договору сторони домовилися про відкриття позичальнику кредитної лінії, у межах якої кредитодавець надає позичальнику кредит з лімітом у розмірі 12 000,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути кредит кредитодавцю та сплатити йому проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором. Датою повернення кредиту є 24.04.2022. Строк кредитування складає 60 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Строк дії договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань - договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 3.3, 3.4, 3.5 Договору). Відповідно до п. 3.7, 3.8 Договору, тип процентної ставки за користування кредитом - фіксована. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на суму кредиту, якою фактично користується позичальник, таке нарахування здійснюється щоденно, починаючи з першого дня видачі кредиту та до дати фактичного повернення всієї суми кредиту в таких розмірах: стандартна процентна ставка 990,00% річних (2.71% на день)за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за зниженою та/або пільговою процентною ставкою); знижена процентна ставка 643,50% річних (1.76% на день) (право користування кредитом за вказаною процентною ставкою згідно з умовами, визначеними п. 5.4.2 цього договору); за пільговою процентною ставкою % річних (% річних в день) (право користування кредитом за вказаною процентною ставкою згідно з умовами, визначеними п. 5.4.1 цього Договору). За користуванням кредиту протягом заявленого строку 30 календарних днів користування кредитом з 24.02.2022 по 25.03.2022: за пільговою процентною ставкою % річних (% річних в день) протягом перших календарних днів з дати видачі кредиту, включаючи день видачі кредиту; за зниженою процентною ставкою 643,50% річних (1,76% в день): з наступного дня після закінчення періоду нарахування пільгової процентної ставки та до 25.03.2022 останнього дня заявленого строку користування кредитом (виключно якщо застосовується пільгова процентна ставка); з 1-го дня дати видачі кредиту, включаючи день видачі кредиту 24.02.2022 по 25.03.2022 останній день заявленого строку користуванням кредитом (включно якщо не застосовується пільгова процентна ставка). За користування кредитом понад заявлений строк протягом наступних 30 календарних днів користування кредитом з 26.03.2022 і до 24.04.2022 останнього дня строку кредитування: за стандартною процентною ставкою 990,00% річних (2,71% в день) (п. 3.9 Договору). Договір підписано відповідачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором 5735. Відповідно до Графіку платежів №555165816170001-1 до Договору позики №555165816170001-1 від 24.02.2022, позичальник сплачує проценти за позикою відповідно до такого графіку платежів: за період з 24.02.2022 по 25.03.2022 процентна ставка річних 643,50%, процентна ставка в день 1,76%, сума відсотків - 6346,80 грн.; за період з 26.03.2022 по 24.04.2022 процентна ставка річних 990,00%, процентна ставка в день 2,71%, сума відсотків - 9764,40 грн. (а.с. 16-17). Графік платежів підписано відповідачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором 5735. Як убачається зі змісту довідки по договору позики №555165816170001 від 24.02.2022, сформованої 21.12.2023, 24.02.2022 [PERSON] було зараховано суму пролонгованої позики 10 000,00 грн. Сума заборгованості відповідача станом на 30.06.2022 складає 26 273,80 грн. (а.с. 27-28). 18 грудня 2023 року між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу №18/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 113 577 013,90 гривень, а ТОВ «Факторинг Партнерс» зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками (а.с. 30-32). Згідно з Реєстром боржників до Договору факторингу №18/12-2023 від 18.12.2023 ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 26 273,80 гривень, з яких: 10 000,00 гривень - сума виданої позики, 16 273,80 гривень - сума заборгованості за процентами за користування позикою (а.с. 33-34). На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду За змістом ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. У відповідності до вимог ст. 6, ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. 626, ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Правилами ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, як це закріплено вимогами ст. 1055 ЦК України. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. За приписом ст. 3 цього Закону електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Правилами ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ст. 12 указаного Закону, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією, що гарантовано положеннями ст. 129 Конституції України. Відповідно до вимог 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вимогами ч. 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] було порушено умови укладеного ним вказаного вище договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Відповідач [PERSON] не надав доказів на спростування встановлених обставин або розміру заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, що прямо передбачено ст. 629 ЦК України. На час розгляду справи судом відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитними договорами у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язань, відповідно до ст. 617 ЦК України. Отже, заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором №555165816170001 від 24.02.2022 (пролонгація) становить 26 273,80 гривень, з яких: 10 000,00 гривень - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту), 16 273,80 гривень - заборгованість за відсотками. Згідно з вимогами ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правилами ст. 514 ЦК України унормовано, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 25 вересня 2015 року по справі № 6-979цс15, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Таким чином, беручи до уваги наведені вище обставини та вимоги діючого законодавства України, суд доходить висновку, що відповідачем [PERSON] було укладено договір №555165816170001 від 24.02.2022 (пролонгація), за умовами якого відповідач зобов`язався прийняти грошові кошти та повернути їх у визначений договором строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. Доказів повернення вказаних грошових сум ані позичальнику, ані новому кредитору - ТОВ «Факторинг Партнерс» у вигляді тілу кредиту або відсотків матеріали справи не містять. З огляду на наведене вище, позовні вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс» підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат Згідно з платіжною інструкцією №422780168 від 26 квітня 2024 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 гривень. Крім зазначеного, у пред`явленому позові позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9000,00 гривень. Так, судом установлено, що позивачем ТОВ «Факторинг Партнерс» 15 лютого 2024 року укладено Договір №15-02/2024 про надання правової допомоги з адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», відповідно до п. 1.1 якого адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором (а.с. 43-44). Відповідно до п. 4.1 Договору, вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору. Згідно із Заявкою на надання юридичної допомоги №44 від 02 квітня 2024 року, ТОВ «Факторинг Партнерс» та Адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» погодили надання таких правових (юридичних) послуг Адвокатським об`єднанням Товариству по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] : 1) надання усної консультації з вивченням документів - 2 години 3000,00 грн.; 2) складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 2 години 6000,00 грн. (а.с. 45). Відповідно до Витягу з Акту про надання юридичної допомоги від 09.04.2024 ТОВ «Факторинг Партнерс» та Адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» погодили надання таких правових послуг Адвокатським об`єднанням Товариству відповідно до Заявок на надання юридичної допомоги за заявкою №44, відповідач [PERSON] , договір №555165816170001: 1) надання усної консультації з вивченням документів - 2 години 3000,00 грн.; 2) складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 3 години 6000,00 грн. (а.с. 46). Згідно з платіжною інструкцією №422780050 від 16.04.2024 ТОВ «Факторинг Партнерс» на рахунок АО «Лігал Ассістанс» було перераховано кошти в розмірі 36000,00 гривень, призначення платежу - надання правової допомоги згідно з договором №15-02/2024 від 15.02.2024 про надання правової допомоги без ПДВ (а.с. 44 зворот). При визначенні розміру витрат за надану позивачу професійну правничу допомогу адвокатом суд виходить з такого. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За змістом ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18. Крім того, у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 750/2055/20 вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно з якою розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження або інший розрахунковий документ). При цьому, матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об`ємів робіт, їх кількості та видів. У справі «East/West Alliance Limited проти України», заява №19336/04 від 23.01.2014 Європейський суд з прав людини вказав, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У справі «Лавентс проти Латвії», заява №58442/00 від 28.11.2002 Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач надав суду договір №15-02/2024 про надання правової допомоги від 15 лютого 2024 року, укладений між АО «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс»; прайс-лист з переліком виду послуг та вартістю послуг; копію платіжної інструкції № 422780050 від 16 квітня 2024 року про сплату за надання правової допомоги відповідно до договору № 15-02/2024 про надання правової допомоги від 15 лютого 2024 року у розмірі 36000 грн.; копію заявки на надання юридичної допомоги № 44 від 02 квітня 2024 року вартістю 9000 грн.; копію витягу з акту про надання юридичної допомоги від 09 квітня 2024 року, відповідно до якого 2 години витрачено для надання усної консультації з вивченням документів, що становить 3000 грн., 3 години витрачено для складання позовної заяви, що становить 6000 грн. Суд ураховує, що складання позовної заяви не потребувало аналізу великої кількості документів, а у справах даної категорії наявна усталена судова практика, адвокат не вивчав додаткові джерела права, законодавства, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежна сторона у справі обґрунтовує свої заперечення, справа розглядається у спрощеному позовному провадженні, сторони у судове засідання не з`явилися, тобто, надання правничої допомоги ТОВ «Факторинг Партнерс» адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» у даній справі зводилося до складання позовної заяви. Ураховуючи предмет позову, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» до 3000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved