Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

09 липня 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2024 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2024 року вирішено питання про заочний розгляд справи. Позивач у своєму позові посилався на те, що 08 травня 2023 року між [PERSON] і ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір позики № 4724855, на умовах якого відповідачеві надано кредит у розмірі 8 000 грн. строком на 30 днів і сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,21% за перший день користування та базовою відсотковою ставкою у розмірі 2,5% на день від суми кредиту. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого клієнт зобов`язався передати позивачеві права вимоги, строк виконання яких настав, до третіх осіб боржників. Відповідно до умов додаткової угоди № 21 від 20 березня 2024 року до договору факторингу № 14/06/21 до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 4724855 від 08 травня 2023 року. 20 травня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» і відповідачем було укладено кредитний договір № 30781-05/2023 шляхом реєстрації відповідача на інтернет-сайті позикодавця і виконанням ним певних дій, які свідчать про укладення договору, відповідно до умов якого позичальник надав відповідачеві кредит у розмірі 8 000 грн. строком на 360 днів зі сплатою 2,5 % на день від суми кредиту. 03 липня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» і ТОВ «Стар Файненс Груп» було укладено договір факторингу № 3072023, за умовами якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредиторові свої права за кредитним договором № 30781-05/2023 від 20 травня 2023 року. 27 грудня 2023 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 27122023/2, за умовами якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредиторові свої права за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № 30781-05/2023 від 20 травня 2023 року. Відповідач свої зобов`язання за кредитними договорами не виконав, чим порушив умови договорів. Таким чином сума заборгованості за: кредитним договором № 4724855 від 08 травня 2023 року становить 25 876 грн. 80 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 6 150 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 19 726 грн. 80 коп.; за кредитним договором № 30781-05/2023 від 20 травня 2023 року заборгованість становить 34 800 грн., яка складається із заборгованості за основним боргом у розмірі 8 000 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 26\~800 грн. Просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 4724855 від 08 травня 2023 року у розмірі 25\~876 грн. 80 коп. та заборгованість за кредитним договором № 30781-05/2023 від 20 травня 2023 року у розмірі 34\~800 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028 грн. Представник позивача просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] про дату та час судового засідання повідомлявся в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 08 травня 2023 року між [PERSON] і ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір позики № 4724855, на умовах якого відповідачеві надано кредит у розмірі 8 000 грн. строком на 30 днів і сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,21% за перший день користування та базовою відсотковою ставкою у розмірі 2,5% на день від суми кредиту (а.с. 24-26). 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого клієнт зобов`язався передати позивачеві права вимоги, строк виконання яких настав, до третіх осіб боржників (а.с. 28-29). Відповідно до умов додаткової угоди № 21 від 20 березня 2024 року до договору факторингу № 14/06/21 до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 4724855 від 08 травня 2023 року (а.с. 31). 20 травня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» і відповідачем було укладено кредитний договір № 30781-05/2023 шляхом реєстрації відповідача на інтернет-сайті позикодавця і виконанням ним певних дій, які свідчать про укладення договору, відповідно до умов якого позичальник надав відповідачеві кредит у розмірі 8 000 грн. строком на 365 днів зі сплатою 2,5 % на день від суми кредиту (а.с. 7-9). 03 липня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» і ТОВ «Стар Файненс Груп» було укладено договір факторингу № 3072023, за умовами якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредиторові свої права за кредитним договором № 30781-05/2023 від 20 травня 2023 року (а.с. 13-15). 27 грудня 2023 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» і позивачем було укладено договір факторингу № 27122023/2, за умовами якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредиторі свої права за кредитним договором № 30781-05/2023 від 20 травня 2023 року (а.с. 16-17). Правовідносини, що виникли між сторонами урегульовано ЗУ «Про споживче кредитування», ЗУ «Про електронну комерцію», ЦК України. Частиною 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 ЗУ «Про споживче кредитування» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про споживче кредитування» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ст.ст. 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Таким ідентифікатором є повідомлення з кодом fJ469TgwQw у розділі «Реквізити та підписи сторін» в кредитному договорі № 4724855 від 08 травня 2023 року (а.с. 26) та повідомлення з кодом (електронний підпис) W2975, який зазначений у тексті кредитного договору № 30781-05/2023 від 20 травня 2023 року (а.с. 9 оберт). Тобто, між позикодавцями і [PERSON] були укладені кредитні договори. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідач перед позивачем свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів не виконала, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики. Згідно з розрахунком, наданим ТОВ «ФК «ЄАПБ», заборгованість відповідача за кредитним договором № 4724855 від 08 травня 2023 року, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і [PERSON] , станом на 31 травня 2024 року склала 25 876 грн. 80 коп., яка складається із заборгованості за основним боргом у розмірі 6 150 грн. та процентів за користування кредитом у розмірі 19 726 грн. 80 коп. (а.с. 34). Проте, суд вважає, що позовні вимоги у частині стягнення процентів за користування кредитними коштами за вказаними договорами підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. З наданих позивачем доказів вбачається, що кредитний договір № 4724855 від 08 травня 2023 року між сторонами було укладено на строк 30 днів з 08 травня 2023 року по 07 червня 2023 року, розмір відсотків за користування кредитом за вказаний період складає 1 800 грн. (а.с. 26 оберт). Таким чином, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку позики. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки зі спливом строку, на який був наданий кредит, припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитним договором, після спливу строку чинності договору, позивач не має законних підстав нараховувати відсотки, передбачені кредитним договором № 4724855 від 08 травня 2023 року. Такий висновок узгоджується з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 390/1875/16-ц (провадження № 61-19255св18). Відповідно до ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У зв`язку\~з тим,\~що отримання\~у кредит\~грошових коштів\~відповідачем підтверджено\~належними доказами\~по справі,\~і у\~такого учасника\~справи в\~силу укладеного\~договору виникло\~зобов`язання повернути\~такі кошти\~частинами,\~у розмірах\~та у строки, зазначені у кредитному договорі, відповідач свої зобов`язання не виконує, то позов підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 30781-05/2023 від 20 травня 2023 року у розмірі 34 800 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 8\~000 грн. та заборгованості за процентами у розмірі 26 800 грн., за кредитним договором № 4724855 від 08 травня 2023 року з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість у розмірі 7\~950 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 6\~150 грн. та відсотків за користування кредитом у розмірі 1\~800 грн., у задоволенні позовних вимог в іншій частині ТОВ «ФК «ЄАПБ» слід відмовити. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір. Позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 3 028 грн. (а.с. 1). З урахуванням того, що позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 2 133 грн. 39 коп. (42 750 грн. х 3 028 грн. : 60\~676 грн. 80 коп. = 2 133 грн. 39 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: partial