Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

У травні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №4.146.0219.ФО_К від 07.02.2019 у розмірі 78586,95 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 07.02.2019 між акціонерним товариством «ЮНЕКС БАНК», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» та відповідачем було укладено кредитний договір №4.146.0219.ФО_К, відповідно до якого відповідачу надано кредит у сумі 50000 грн., терміном користування до 07.02.2022. Відповідач, крім тіла кредиту у розмірі 50000 грн., повинен був сплатити проценти за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту. Всього сума платежів за кредитом протягом дії договору мала скласти 75897,46 грн. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачеві кредитні кошти. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредиту та процентів не виконав, у зв`язку з чим, станом на 31.03.2021 утворилася заборгованість у розмірі 78586,95грн., яка складається з наступного: 16 845 грн. 17 коп. заборгованість по тілу кредиту (прострочена на день подання позовної заяви); 33 154 грн. 83 коп. прострочена заборгованість по тілу кредиту; 147 грн. 09 коп. - проценти кредитом (прострочені на день подання позовної заяви); 10 578 грн. 96 коп. прострочені проценти кредитом; 495 грн. 00 коп. - комісія за обслуговування кредиту (прострочена на день подання позовної заяви); 12 375 грн. 00 коп. прострочена комісія за обслуговування кредиту; - 4 990 грн. 90 коп. штрафи, пені. 31.03.2021 між Акціонерним товариством «ЮНЕКС БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фінанс» укладено договір факторингу №31/03-2021, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором. Тому, позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.05.2024 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач, не погоджуючись із позовом, подав відзив на позовну заяву у якому просив у позові відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що з доданих до позовної заяви документів неможливо встановити формування заборгованості та її складові. На підтвердження наявності заборгованості позивачем не надано детального розрахунку, який би включав суми погашеного тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду. Надані документи не підтверджують, що позивачу за договором факторингу перейшло право вимоги саме в тих розмірах, які він заявляє. Позивач, не погоджуючись із доводами відповідача, подав відповідь на відзив у якій просив позов задовольнити повністю. Зазначив, що відзив подано з пропуском строку, тому він має бути залишений без розгляду. Розмір та складові заборгованості наведено у Реєстрі прав вимоги станом на 31.03.2021, витяг з реєстру додано до позовної заяви. Виписки за картковими рахунками є належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту. З моменту укладення договору факторингу від 31.03.2021 [PERSON] жодних процентів за користування кредитними коштами, комісії, штрафу чи пені не нараховано. Крім того, до відповіді на відзив надано деталізований розрахунок заборгованості відповідача. Відповідач правом на подання відповіді на відзив не скористався. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що 07.02.2019 між акціонерним товариством «ЮНЕКС БАНК» та відповідачем було укладено кредитний договір №4.146.0219.ФО_К, відповідно до якого відповідачу надано кредит у сумі 50000 грн., терміном користування до 07.02.2022. Відповідно до графіку погашення кредит надавався строком з 31.08.2018 року по 30.08.2021 (а.с.25-29). Також сторонами погоджено графік погашення кредиту (додаток №1 до договору) відповідно до якого позичальник зобов`язаний повернути кредит шляхом сплати щомісячного платежу у сумі 2109 грн. (а.с.30-31). Крім того, відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту, в якому була надана інформація про реальну процентну ставку за користування кредитом та інша інформація перед укладанням споживчого кредиту (а.с. 32-33). Банк свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу обумовлену суму кредитних коштів. До позовної заяви надано виписку по особовому рахунку на ім`я [PERSON] , яка містить відомості та свідчить про використання відповідачем кредитних коштів, суму наявних коштів на поточному рахунку, відсутність платежів по погашенню боргу, що свідчить про існування договірних зобов`язань перед АТ «ЮНЕКС БАНК» (а.с.37-92). 28 березня 2021 року на електронному майданчику (електронна торгова система) ТОВ «Смарттендер» відбувся електронний аукціон з продажу лоту № 1 до складу якого входять: Права вимоги за кредитними договорами фізичних осіб, організатором аукціону та власником активів якого було АТ «ЮНЕКС БАНК». Переможцем електронного аукціону є ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС», що підтверджується Протоколом електронного аукціону № UA-РS-2021-03-19-000106-1 від 28 березня 2021 року. 31 березня 2021 року між АТ «ЮНЕКС БАНК» (Клієнт) та ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» (Фактор) укладено Договір факторингу № 31/03-2021. Відповідно до умов даного Договору ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «ЮНЕКС БАНК» в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №0.012.129.0818.ФО_К від 31.08.2018, на загальну суму 99502,35 грн., що також підтверджується актом прийому передачі Прав Вимоги до Договору факторингу № 31/03-2021 від 31 березня 2021 року та Реєстром Прав Вимоги (а.с.97-103). 30.12.2021 позивачем було направлено на адресу відповідача повідомлення про відступлення прав вимоги №12-21/4103/Ф, і надано семиденний строк для погашення суми заборгованості за кредитним договором №0.012.129.0818.ФО_К від 31.08.2018, яка складає 78586,95 грн. (а.с.93-95). У порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредиту, внаслідок чого утворилася заборгованість. Так, згідно реєстру прав вимоги, а також поданого разом з відповіддю на відзив розрахунку, станом на 31.03.2021 заборгованість відповідача за кредитним договором №4.146.0219.ФО_К від 07.02.2019 становить 78586,95грн., яка складається з наступного: 16 845 грн. 17 коп. заборгованість по тілу кредиту (прострочена на день подання позовної заяви); 33 154 грн. 83 коп. прострочена заборгованість по тілу кредиту; 147 грн. 09 коп. - проценти кредитом (прострочені на день подання позовної заяви); 10 578 грн. 96 коп. прострочені проценти кредитом; 495 грн. 00 коп. - комісія за обслуговування кредиту (прострочена на день подання позовної заяви); 12 375 грн. 00 коп. прострочена комісія за обслуговування кредиту;\~ 4 990 грн. 90 коп. штрафи, пені. Вирішуючи спір, суд враховує наступні положення законодавства, що регулює спірні правовідносини. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Приписами ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору. Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Звертаючись із позовом до суду, ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» посилалися на те, що вони набули права вимоги до відповідача на підставі договору факторингу №31/03-2021 від 31 березня 2021 року. Частиною першою статті 512 ЦК України унормовано, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст. 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Відповідач не надав жодного доказу того, що належним чином виконав зобов`язання з повернення кредитних коштів первісному кредитору. Зі змісту повідомлення про відступлення прав вимоги та реєстру прав вимоги станом на 31.03.2021 вбачається, що розмір заборгованості та її складові не змінилися. Позивачем заявлено позовні вимоги в межах суми та складових, які зазначено у реєстрі прав вимоги, тобто у розмірі вимоги, який мав первісний кредитор. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено у ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Оскільки кредитний договір №4.146.0219.ФО_К від 07.02.2019 укладений між АТ «ЮНЕКС БАНК» та [PERSON] містить власноручний підпис відповідача, суд дійшов висновку про доведеність факту укладання вказаного договору. Судом також встановлено, що позивачем доведено факт укладення кредитного договору між АТ «ЮНЕКС БАНК» та [PERSON] , отримання відповідачем грошових коштів, набуття права вимоги та наявність заборгованості. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості: 16 845 грн. 17 коп. заборгованість по тілу кредиту (прострочена на день подання позовної заяви);\~ 33 154 грн. 83 коп. прострочена заборгованість по тілу кредиту; 147 грн. 09 коп. - проценти кредитом (прострочені на день подання позовної заяви); 10 578 грн. 96 коп. прострочені проценти кредитом; 4 990 грн. 90 коп. штрафи, пені, є правомірними і законними, виходять із кредитних договірних зобов`язань. Стосовно стягнення з відповідача заборгованості зі сплати комісії за обслуговування кредиту: прострочена на день подання позовної заяви у сумі 495 грн. 00 коп. та прострочена комісія за обслуговування кредиту у сумі 12 375 грн. 00 коп., суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України "Про споживче кредитування"після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно до умов п. 1.5.3 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує комісію за обслуговування кредиту щомісячно, в розмірі 0,99 % від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 цього Договору, яка включається до складу щомісячних ануїтетних платежів. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 31.03.2021 загальна сума заборгованості зі сплати комісії за обслуговування кредиту складає: 12870 грн. (495 грн. + 12375 грн.). Банк, встановивши у кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, не зазначив, за які саме послуги сплачується комісія. Договором передбачено право позичальника на отримання інформації, щодо його кредиту,безоплатність надання якої прямо встановлена також ч. 1 статті 11 Закону України "Про споживче кредитування". Перелік послуг з обслуговування кредиту, за які справляється плата у вигляді комісії за обслуговування комісії, Договір не містить, при цьому, щомісячна плата за обслуговування міститься й у пункті 1.5.3 кредитного договору та у графіку щомісячних платежів. Відповідно до положень ч. 1-5 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів"(у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Частиною третьою цієї статті визначено перелік несправедливих умов договору. Вказаний перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Враховуючи наведене, оскільки відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги, перелік яких відсутній у Договорі, а отримання інформації щодо кредиту безоплатна відповідно до ч. 1статті 11 Закону України "Про споживче кредитування", вказаний пункт кредитного договору є несправедливим. Вказане відповідає правовій позиції викладеній в постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі N 583/3343/19. Положеннями аб. 3 ч. 4 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок, викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року по справі N 6-2071цс16. Також Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі N 6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N 168,банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Вказане відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 11.03.2020 року у справі N 708/195/19. Відповідно до п.3.4 кредитного договору, позичальник має право одержувати від банку інформацію про заборгованість за кредитом, комісії за обслуговування, процентами та іншими платежами за цим Договором,а також не частіше одного разу на місяць вимагати у Банку безоплатного надання інформації про поточний розмір заборгованості,розмір суми кредиту повернутої Банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості та іншої інформації, яка повинна надаватися Позичальнику за законом. Тобто Договором передбачено право позичальника на отримання інформації щодо його кредиту,безоплатність надання якої прямо встановлена також ч.1 статті 11 Закону України "Про споживче кредитування". При цьому, перелік надання інших послуг за вказану у п. 1.5.3 Договору плату, умовами договору не передбачено. Вказана щомісячна плата за обслуговування кредиту міститься у графіку щомісячних платежів і не залежить від потреби позичальника. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні вимог в частині стягнення 12870 комісії за обслуговування кредиту необхідно відмовити за безпідставністю. Доводи позивача про пропуск відповідачем строку для подання відзиву суд не приймає, оскільки згідно наявної у матеріалах справи розписки, копію ухвали про відкриття провадження представник відповідача отримав 06.08.2024, і саме з цього дня почався перебіг строку на подання відзиву. Також суд відхиляє доводи відповідача про недоведеність розміру заборгованості та його складових, оскільки такі доводи спростовуються дослідженими судом та наявними у матеріалах справи письмовими доказами. З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 грн., а тому, у зв`язку з частковим задоволенням позову відповідачем підлягає відшкодуванню сума судового збору пропорційна до розміру задоволених вимог (83,6%), а саме: 2025 грн.69 коп. На підставі викладеного і

Outcome: partial