Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

У червні 2024 року адвокат Моргун І.А. звернулася до суду з позовом, в інтересах [PERSON] , до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просила: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 02 серпня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Умані реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 388. В обґрунтування позову зазначила, що 02.08.2014 сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу подружжя має двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З січня 2024 року сторони проживають окремо, шлюбні відносини припинені. Причиною припинення сімейних відносин були різні погляди позивачки та відповідача на побут, сімейне життя та обов`язки подружжя. Між подружжям зникли почуття любові та взаєморозуміння. За час окремого проживання позивачка зрозуміла, що не бажає відновлювати ці відносини, оскільки це не має жодного сенсу. Як наслідок, виникла необхідність у зверненні до суду з цією позовною заявою. На момент звернення до суду з цією позовною заявою фактичні взаємини сторін являють собою окреме проживання протягом 6 місяців, відсутність спільного побуту та сімейного бюджету. Сторони комунікують між собою не як подружжя, а виключно як батьки спільних дітей. Юридичне існування шлюбу суперечить інтересам позивачки, оскільки шлюбні відносини припинені та на її глибоке переконання не можуть бути відновлені. Рішення розірвати шлюб є стійким та усвідомленим. Строк на примирення тільки затягне прийняття рішення у справі та призведе до ігнорування інтересів позивачки. Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити своє шлюбне прізвище « [PERSON] ». Спори щодо місця проживання дітей та поділу майна станом на дату подання цієї позовної заяви між сторонами відсутні. Вони узгодили, що діти проживають та будуть проживати з позивачкою. Ухвалою судді від 30.07.2024 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. 13.08.2024 представником відповідача [PERSON] адвокатом Ключенковою Х.В. у системі «Електронний суд» сформовано заяву, в якій вона зазначила, що відповідач погоджується з обставинами, викладеними у позовній заяві. Шлюбні відносини між сторонами фактично не існують, почуття поваги і любові один до одного зникло, сторони проживають окремо з січня 2024 року та спільний побут не ведуть. Будь-які вживані заходи щодо примирення не мали успіху, оскільки налагодження стосунків між сторонами неможливе. Шлюб носить лише формальний характер та його припинення потребує юридичного закріплення. З огляду на це, позовні вимоги, викладені в позовній заяві, відповідач визнає та бажає розірвати шлюб. А відтак, наполягають на невідкладному винесенні рішення у справі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 02 серпня 2014 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Умані реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 388. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 02.08.2014. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч. 3 ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони на даний час однією сім`єю не проживають, позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки збереження шлюбу суперечить її інтересам, відповідач позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. За таких обставин суд вважає, що позов належить задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved