Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

13 травня 2024 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ»), в особі свого представника Грибанова Д.В., звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за Кредитним договором, в обґрунтування якої зазначає наступне: 12 березня 2023 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №20089-03/2023. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підписи сторін. Відповідно до п.п.1.1 п.1 Кредитного договору ТОВ надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно з п.п.2.4 п.2 Кредитного договору обчислення строку користуванням кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Відповідно до п.п. 1.5 п.1 Кредитного договору невід`ємною частиною цього договору є правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах товариства. Приймаючи умови кредитного договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 03.07.2023 на підставі договору факторингу №3072023, укладеного між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «Стар Файнес Груп», фактор стає новим кредитором в зобов`язаннях, що виникли із основних договорів та отримує права вимоги по зобов`язанням за основними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті боргу за основними договорами, строк платежу за якими настав, а також вимоги по основним договорам, які виникнуть в майбутньому, з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі відповідно до додатку №2 до цього договору. 27.10.2023 між ТОВ «Стар Файнес Груп» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №27102023, у відповідності до умов якого ТОВ «Стар Файнес Груп» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Стар Файнес Груп» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Згідно п.1.1 договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Згідно п.1.2 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому - передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №27102023 від 27.10.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 19100,00грн., з яких: 5000,00грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 14100,00грн. сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме - з 27.10.2023, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором №20089-03/2023 в розмірі 19100,00грн. та понесені судові витрати. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15.05.2024 по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 25 липня 2024 року від представника відповідача [PERSON] до суду надійшов Відзив на позовну заяву, у якому вона просить відмовити у задоволенні позову ТОВ «ФК «ЄАПБ» у повному обсязі, посилаючись, зокрема, на неможливість стягнення відсотків, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору, на що неодноразово звертала увагу Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі №14-10цс18 та від 04 липня 2018 року у справі №14-154цс18. Крім того, представник відповідача просить врахувати, що позивачем не надано до суду жодних доказів на підтвердження отримання [PERSON] листа на адресу його електронної пошти та смс-повідомлення, здійснення саме ним входу на сайт первісного кредитора з використанням логіна та пароля особистого кабінету, тобто доказів укладення відповідного кредитного договору, а також доказів на підтвердження отримання відповідачем коштів за кредитним договором №20089-03/2023 шляхом зарахування саме на його поточний рахунок і доказів набуття ТОВ «Стар Файнес Груп» права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №20089-03/2023. Також представник відповідача просить Суд не брати до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості, оскільки він виконаний не первісним кредитором, а його правонаступником, а також у ньому відсутні відомості про нарахування заборгованості і не вказана відсоткова ставка, за якою здійснювалося нарахування процентів за кредитом. 07 серпня 2024 року представником позивача [PERSON] було надіслано до суду додаткові пояснення у справі, у якому він наполягав на задоволенні заявлених позовних вимог у повному обсязі, вважаючи кредитний договір №20089-03/2023 таким, що укладений відповідно до вимог чинного законодавства і не розірваний у встановленому законодавством порядку, зважаючи на презумпцію правомірності правочину. Крім того, ним було роз`яснено порядок нарахування заборгованості, який, за його твердженням, відповідає погодженим сторонами умовам кредитного договору, а також долучено до пояснень детальний розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем і витяг з реєстру боржників до договору факторингу від 27.10.2023 №27102023, укладеного між ТОВ «Стар Файнес Груп» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів». При цьому, представник позивача наполягає на правомірності переходу до позивача прав вимоги до відповідача за кредитним договором від 12.03.2023 №20089-03/2023, зазначаючи про необґрунтованість заперечень представника відповідача з даного приводу. 12 серпня 2024 року представник відповідача [PERSON] направила до суду заперечення на письмові пояснення представника позивача, у яких просить не брати до уваги додатково надані представником позивача докази, оскільки вони подані з порушенням вимог ст. 83 ЦПК України. Крім того, вона наполягає, що позивачем не було доведено належним чином факт вчинення відповідачем дій, спрямованих на укладення кредитного договору від 12.03.2023 №20089-03/2023, а також факт належності саме відповідачеві ідентифікатора, яким було підписано цей кредитний договір. Також вона звертає увагу на те, що розмір заявленої у позові заборгованості не підтверджено первинними бухгалтерськими документами, а витяг з реєстру боржників до договору факторингу від 27.10.2023 №27102023 містить лише підпис представника ТОВ «ФК «ЄАПБ» і не містить підписів первісних кредиторів. Тому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову. У судове засідання представник позивача не з`явився, але у позовній заяві та додаткових поясненнях у справі зазначив клопотання про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи до суду не подали, у зв`язку з чим відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 233 ЦПК України справу розглянуто за відсутності відповідача та його представника на підставі доказів, наявних у матеріалах справи. У зв`язку з тим, що відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 12 березня 2023 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №20089-03/2023. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підписи сторін. Відповідно до п.п. 1.1 п.1 кредитного договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 5000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п.п.1.2 п.1 кредит надається строком на 25 днів, тобто до 05.04.2023. Згідно з п.п. 1.5 п.1 Кредитного договору невід`ємною частиною цього договору є правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах товариства. Відповідно до п.п.2.3 п.2 кредитного договору у разі, якщо клієнт не сплатив кредит у строк, передбачений в п.1.2 цього договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (2,5 % на добу) з першого дня користування кредитними коштами, при цьому клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору. Згідно з п.п.2.4 п.2 кредитного договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Первісний кредитор виконав свої обов`язки перед відповідачем відповідно до умов договору. Відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі виконував умови договору, через що виникла заборгованість. 03.07.2023 на підставі договору факторингу №3072023, укладеного між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «Стар Файнес Груп», фактор стає новим кредитором в зобов`язаннях, що виникли із основних договорів та отримує права вимоги по зобов`язанням за основними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті боргу за основними договорами, строк платежу за якими настав, а також вимоги по основним договорам, які виникнуть в майбутньому, з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі відповідно до додатку №2 до цього договору. 27.10.2023 між ТОВ «Стар Файнес Груп» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №27102023, у відповідності до умов якого ТОВ «Стар Файнес Груп» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Стар Файнес Груп» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Згідно з п.1.1 договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до п.1.2 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому - передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №27102023 від 27.10.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 19100,00грн., з яких: 5000,00грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 14100,00грн. сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме - з 27.10.2023, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно- телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. б ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, суд приходить до висновку, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строки та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідачем та його представником не було надано до суду жодних доказів на спростування отримання [PERSON] листа на адресу його електронної пошти та смс-повідомлення, здійснення саме ним входу на сайт первісного кредитора з використанням логіна та пароля особистого кабінету, тобто факту укладення відповідного кредитного договору, а також доказів на спростування отримання відповідачем коштів за кредитним договором №20089-03/2023 шляхом зарахування саме на його поточний рахунок. У той же час, представник відповідача обмежився лише посиланням на недоведення вказаних обставин позивачем, що не може саме по собі слугувати беззаперечним доказом неукладення кредитного договору та неотримання кредитних коштів відповідачем. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України). Згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.526\~ЦК України зобов`язання мас виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.634\~ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст.610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст.512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514\~цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором чи законом. Таким чином, відступлення права вимоги - один зі способів заміни кредитора у зобов`язанні, який полягає в передачі кредитором свого права вимоги до боржника іншій особі. Це є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладання між ними відповідного договору. Заміна кредитора у зобов`язанні допускається шляхом відступлення права вимоги на підставі правочину протягом усього часу існування зобов`язання, а зобов`язання після ухвалення судового рішення не припиняється, а продовжує існувати до моменту виконання боржником зобов`язань перед кредитором, які відповідно до ст.599\~ЦК України припиняються, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначених повідомлень про відступлення права вимоги, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач продовжував виконувати свої зобов`язання за кредитним договором первісному кредитору, тобто відсутні докази належного виконання зобов`язань (відповідно до вимог ст.516 ЦК України). Тому, враховуючи надані позивачем докази переходу прав вимоги за кредитним договором, суд приходить до висновку, що позивач набув права вимоги до відповідача. Разом з тим, суд вважає, що позивач, визначаючи розмір заборгованості відповідача, не у повній мірі дотримувався вимог чинного законодавства та умов кредитного договору. Так, зокрема, відповідно до умов договору про надання фінансового кредиту №20089-03/2023 від 12.03.2023, строк кредитування становив 25 днів, тобто до 05.04.2023, тіло кредиту становить 5000,00 грн. та денна процентна ставка складає 2,5%. Тобто, за 25 днів кредитування при розмірі тіла кредиту 5000,00 грн., проценти за користування кредитними коштами становлять 3125,00 грн., що визначено у графіку платежів, який є невід`ємною частиною кредитного договору. При цьому, загальна вартість кредиту складає 8125,00 грн., що також визначено у графіку платежів. Інших доказів, які б свідчили про погодження інших умов кредитування або про продовження строку дії договору матеріали справи не містять. У той же час, відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Саме таких висновків дійшов Верховний Суд у Постанові Великої Палати від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12. У даному випадку кредитний договір №20089-03/2023 від 12.03.2023 укладався на чітко визначений сторонам строк. Отже, нарахування кредитором відсотків після закінчення строку кредитування суперечить умовам кредитування і нормам ст.1048 ЦК України. Тому, проаналізувавши викладене, суд приходить до висновку про те, що оскільки матеріали справи містять лише описані умови кредитування, то за договором факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги тільки на заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №20089-03/2023 від 12.03.2023 у загальній сумі 8125,00 грн. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У той же час, оцінивши усі доводи учасників справи та надані ними докази, суд приходить до висновку, що вони не спростовують наведених вище висновків суду. При цьому, судом враховано, що у п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню частково. Крім того, з відповідача на підставі ст.141 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати - судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у сумі 1288,09 грн. (розрахунок: (судовий збір, який підлягав сплаті за подачу позову до суду, 3028,00 грн. х суму задоволених позовних вимог 8125,00 грн. / суму заявлених позовних вимог банком 19100,00 грн.). Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial