Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

До Соснівського районного суду м. Черкаси звернулося ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі позивач) з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та відповідачем було укладено кредитні договори №01613-04/2023 від 02.04.2023 та №41271-04/2023 від 25.04.2023. 03 липня 2023 року між первісним кредитором та ТОВАРИСТВОМ З\~ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» укладено Договір факторингу №3072023 щодо відступлення прав вимоги, зокрема і до відповідача за вказаними кредитними договорами. 27 грудня 2023 року укладено договір факторингу №27122023-2, відповідно до умов якого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за плату належні права вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників відповідно до реєстру боржників до договору факторингу. Отже, позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №01613-04/2023 від 02.04.2023 в сумі 19\~500 грн 00 коп. та за кредитним договором №41271-04/2023 від 25.04.2023 в сумі 20\~270 грн 00 коп. Крім того, 19.04.2023 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем було укладено кредитний договір №10503-04/2023. 21 червня 2023 року між первісним кредитором та ТОВ «ІНВЕСТРУМ ГРУП» укладено договір факторингу №21062023. У подальшому, 27.12.2023 між ТОВ «ІНВЕСТРУМ ГРУП» та позивачем укладено договір факторингу №27122023-1, відповідно до якого відповідач набув право вимоги, зокрема і до відповідача за кредитним договором №10503-04/2023 від 19.04.2023 у сумі 4\~985 грн 92 коп. [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договорами: №01613-04/2023 від 02.04.2023 в сумі 19\~500 грн, з яких: 5\~000 грн 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, 14\~500 грн 00 коп. сума заборгованості за відсотками; №41271-04/2023 від 25.04.2023 в сумі 20\~270 грн 00 коп., з яких: 5\~200 грн 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, 15\~070 грн 00 коп. сума заборгованості за відсотками; №10503-04/2023 від 19.04.2023 в сумі 4\~985 грн 92 коп., з яких: 2\~200 грн 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, 2\~785 грн 92 коп. сума заборгованості за відсотками. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.07.2024 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач відзив на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження до суду не надав. У судове засідання представник позивача не прибув, у прохальній частині позовної заяви просить розглядати справу за відсутності сторони позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судові засідання з розгляду справи 08.08.2024 та 11.09.2024 не прибув, про причини такої неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та завчасно, відповідно до положень ст. 128 ЦПК України. Таким чином, суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд. Пунктами 10, 11 частини 2 статті 2 ЦПК України визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами. Згідно з ч. 1, 2 ст. 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті. Частиною першою статті 275 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права. Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу. Однак, з гарантій ст. 6 Конвенції випливає як право позивача на розгляд справи у розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження проти нього. Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. Зважаючи на те, що судом вжито всіх залежних від нього заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи (за зареєстрованою адресою місця проживання), незалежно від того чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті. Будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору. Відтак, враховуючи положення ст. 128 ЦПК України, суд висновує, що відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідачки. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки у судові засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. Судом встановлено,\~що 02.04.2023\~між ТОВАРИСТВОМ\~З ОБМЕЖЕНОЮ\~ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА\~КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ»\~та відповідачем\~було укладено\~кредитний договір\~№01613-04/2023\~(далі\~ кредитний\~договір №01613-04/2023)згідно з яким кредитодавець надав позичальнику фінансовий кредит у сумі 5 000 грн 00 коп. Відповідно до п. 1.2 Договору №01613-04/2023, кредит надається строком на 25 днів, тобто до 26.04.2023. Пунктом 1.3 Договору №01613-04/2023 визначено розмір процентної ставки за користування кредитом 365,0% річних від суми кредиту в розрахунку 1,00% на добу. Згідно з п.2.3 Договору №01613-04/2023, у разі якщо Клієнт не сплатив кредит у строк передбачений в п.1.2, цього Договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (2,5% на добу) з першого дня користування кредитними коштами, при цьому Клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору. 26 квітня 2023 між сторонами було укладено додаткову угоду до Договору про надання фінансового кредиту №01613-04/2023, відповідно до якої сторони погодили відстрочити зобов`язання за Договором на 20 днів, тобто до 15.05.2023. Крім того, 25.04.2023 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та відповідачем було укладено ще один кредитний договір № 41271-04/2023 згідно з яким кредитодавець надав позичальнику фінансовий кредит в сумі 5 200 грн 00 коп. Відповідно до п. 1.2 Договору № 41271-04/2023, кредит надається строком на 25 днів, тобто до 19.05.2023. Пунктом 1.3 Договору № 41271-04/2023 визначено розмір процентної ставки за користування кредитом 365,0% річних від суми кредиту в розрахунку 1,00% на добу. Згідно з п.2.3 Договору № 41271-04/2023, у разі якщо Клієнт не сплатив кредит у строк передбачений в п.1.2, цього Договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (2,5% на добу) з першого дня користування кредитними коштами, при цьому Клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору. 03 липня 2023 року між первісним кредитором та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» було укладено Договір факторингу №3072023, відповідно до умов якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги. Згідно з п. 1.1. договору факторингу, клієнт передав фактору, а фактор прийняв і зобов?язується оплатити клієнту права вимоги за грошовими зобов?язаннями, що виникли у клієнта за кредитними договорами, укладеними між боржниками та клієнтом. Відповідно до п. 1.2. договору факторингу, фактор стає новим кредитором в зобов?язаннях, що виникли із основних договорів, та отримує права вимоги по зобов?язанням за основними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті боргу за основними договорами, строк платежу за якими настав, а також вимоги по основним договорам, які виникнуть в майбутньому, з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі відповідно до додатку №2 до цього договору. Згідно з Актом приймання-передачі письмового та електронного Реєстру Боржників від 03.07.2023 за Договором факторингу №3072023 від 03.07.2023, реєстр боржників передано 03.07.2023. Отже, ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» набуло права вимоги до відповідача за кредитними договорами №01613-04/2023 від 02.04.2023 та №41271-04/2023 від 25.04.2023. У подальшому, 27.12.2023 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» було укладено договір факторингу №27122023-2, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» зобов?язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід?ємною частиною договору. Згідно з Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №27122023-2 від 27.12.2023, реєстр боржників передано 27.12.2023. Відповідно до Витягу з Реєстру Боржників за Договором факторингу №27122023-2 від 27.12.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №01613-04/2023 у сумі 19\~500 грн 00 коп. та за кредитним договором №41271-04/2023 у сумі 20\~270 грн 00 коп. Зазначені розміри заборгованостей за кредитними договорами також підтверджуються наданим ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА\~АГЕНЦІЯ З\~ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ»розрахунками заборгованості станом на 31.05.2024. Також з матеріалів справи судом встановлено, що 19.04.2023 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачем укладено Договір №10503-04/2023про надання споживчого кредиту, відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 2 200 грн 00 коп. строком на 25 днів. Відповідно до п. 1.3. Договору, за користування кредитом клієнт сплачує товариству 36,5% річних від суми кредиту в розрахунку 0,10% на добу. Укладений між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачемДоговір №10503-04/2023від 19.04.2023, було підписано [PERSON] електронним підписом, а саме одноразовим ідентифікатором. У пункті 7 договору «Реквізити та підписи сторін» зазначено, що договір підписано електронним підписом W714. Таким чином, сторони договору узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 21 червня 2024 року між первісним кредитором та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТРУМ» було укладено договір факторингу №21062023. Відповідно до п. 1 Договору факторингу, Клієнт передав Фактору, а Фактор прийняв і зобов`язується оплатити Клієнту права вимоги за грошовими зобов`язаннями у загальному розмірі, що виникли у Клієнта за кредитними договорами, укладеними між Боржниками та Клієнтом. У подальшому, 27.12.2023 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» було укладено договір факторингу №27122023-1, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» зобов?язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід?ємною частиною договору. Згідно з Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №27122023-1 від 27.12.2023, реєстр боржників передано 27.12.2023. Відповідно до Витягу з Реєстру Боржників за Договором факторингу №27122023-1 від 27.12.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №10503-04/2023 у сумі 4\~985 грн 92 коп. Зазначений розмір заборгованості за кредитним договором також підтверджуються наданим ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА\~АГЕНЦІЯ З\~ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ»розрахунком заборгованості станом на 31.05.2024. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За приписом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судому постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Зазначені кредитні договори відповідачем підписано електронним підписом, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 1046 ЦК України , за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~1048\~ЦК України,\~Позикодавець має\~право на\~одержання від\~позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, наведеною у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за № 361/2105/16-ц та від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц. Матеріали справи не містять доказів належного виконання кредитних зобов`язань відповідачем як на користь первісних кредиторів, так і на користь позивача, а тому суд приходить висновку щодо належності позивача у справі та стягнення боргу саме на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ», як нового кредитора. Усупереч умовам кредитних договір відповідач свої зобов`язання не виконав. Після відступлення ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошових вимог до [PERSON] , останній не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості за договорами. [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договорами: №01613-04/2023 від 02.04.2023 в сумі 19\~500 грн, з яких: 5\~000 грн 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, 14\~500 грн 00 коп. сума заборгованості за відсотками; №41271-04/2023 від 25.04.2023 в сумі 20\~270 грн 00 коп., з яких: 5\~200 грн 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, 15\~070 грн 00 коп. сума заборгованості за відсотками; №10503-04/2023 від 19.04.2023 в сумі 4\~985 грн 92 коп., з яких: 2\~200 грн 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, 2\~785 грн 92 коп. сума заборгованості за відсотками. Таким чином, на підставі викладеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, та задоволення позову повністю. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача сплачений ТОВ «ФК «ЄАПБ» судовий збір в сумі 3 028 грн 00 коп.

Outcome: approved