Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

Представник заявника адвокат Сватенко В.Б., яка діє на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги від 19.07.2024, звернулася до суду з заявою про встановлення факту батьківства, а саме, що [PERSON] , громадянин України, [INFO] , місце народження: село Мар`ївка Полтавського району Полтавської області, Україна, є рідним батьком [PERSON] , громадянина України, [INFO] , місце народження: с. Терещенки Котелевського району Полтавської області, Україна; зобов`язати Котелевський ДРАЦС внести зміни до актового запису про народження. Заява подана з підстав необхідності скористатися гарантіями й правами передбаченими для неповнолітніх дітей, у зв`язку з втратою годувальника та оформлення спадкових прав. В обґрунтування зазначила, що заявник [PERSON] та [PERSON] з 2005 року проживали однією сім`єю, як чоловік і жінка, без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, формували спільний бюджет, мали спільне місце проживання за адресою: [ADDRESS] . За час спільного проживання в них народився син [PERSON] , проте батько дитини записаний відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 СК України, оскільки батьки не перебували в зареєстрованому шлюбі. [INFO] [PERSON] помер. За життя [PERSON] визнав себе батьком дитини, піклувався про сина [PERSON] , матеріально забезпечував, всебічно сприяв його фізичному та моральному розвитку. Встановлення даного факту заявниці необхідно для оформлення спадкових прав після смерті батька, а також необхідності скористатись гарантіями та правами передбаченими для неповнолітніх дітей у зв`язку з втратою годувальника. Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 24.07.2024 провадження у даній справі відкрито (а.с.50). Учасники справи про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с.93-95, 104). 30.07.2024 від заінтересованої особи Котелевського відділу\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану у\~Полтавському районі\~Полтавської області\~Східного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиціїдо суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника відділу, проти задоволення заявлених вимог не заперечує (а.с.59). Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області Світлана Литвин, яка діє на підставі довіреності №555/08-16 від 14.02.2024, 09.09.2024 надіслала до суду пояснення на заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, в яких заперечень проти задоволення заявлених вимог [PERSON] не подала, у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Розгляд справи просить проводити без участі представника Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (а.с.115-118). Згідно з ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Відповідно до положень ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2022 у справі №1519/2-5034/11 зазначено, що згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення ч. 5 ст. 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, допитавши свідків, приходить до переконання, що заяву необхідно задовольнити повністю з наступних підстав. Відповідно до ст. 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. На підставі п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Згідно з правовими висновками, викладеними в постанові Верховного Суду у справі №361/2653/15-ц від 15.04.2021, предметом доказування у справах про визнання батьківства або про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи. Тлумачення норм статті 130 СК України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (стаття 128 СК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 14.05.2024 Полтавським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.13). Згідно з актом спільного проживання та ведення спільного господарства від 05.07.2024, складеного за підписом сусідів: [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та їхній син [PERSON] , [INFO] , проживали та вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане 03.12.2010 Козлівщинською сільською радою Котелевського району Полтавської області, [PERSON] народився [INFO] в с. Терещенки Котелевського району Полтавської області, його батьками вказано: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.14). Щодо підстави запису відомостей про батька [PERSON] , згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження за №00044622723 від 19.04.2024, державна реєстрація народження дитини [PERSON] , [INFO] , проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері) (а.с.11). Згідно з довідкою №48/02-31 від 04.06.2024, виданою Козлівщинським закладом ЗСО I-II ступенів Великорублівської сільської ради [PERSON] , 2010 року народження, навчається у Козлівщинському закладі загальної середньої освіти I-II ступенів Великорублівської сільської ради. Хлопчик проживає разом з мамою та бабусею. Батько [PERSON] [PERSON] також проживав з родиною до призову в ЗСУ. Батько [PERSON] відвідував батьківські збори, постійно проживав з родиною, приводив дитину на медичний огляд, брав активну участь у житті дитини і класу (а.с.10). На підтвердження заявлених вимог представником заявниці надано копії документів [PERSON] (свідоцтво серії [NUMBER] від 05.07.1994, екзаменаційна карта, свідоцтво серії [NUMBER] , посвідчення [NUMBER] , свідоцтво [NUMBER] та ін.); копії листування з мобільного додатку (а.с.22-23, 24-31, 33). Факт батьківства у судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] , [PERSON] , які є односельцями, та які пояснили, що протягом тривалого часу знайомі із сім`єю заявниці та їхнім сином. Свідки зазначили, що вони дійсно знають, що [PERSON] , який помер [INFO] , є рідним батьком [PERSON] , оскільки з 2005 року він та [PERSON] спільно проживали однією сім`єю й вели спільне господарство в [ADDRESS] ,під час їх спільного проживання у них народився син [PERSON] , якого вони спільно виховували. [PERSON] визнавав [PERSON] рідним сином, проявляв батьківську турботу відносно нього. Свідок [PERSON] , суду пояснила, що вона є рідною сестрою [PERSON] , повідомила про те, що заявниця [PERSON] та її брат [PERSON] жили однією сім`єю, спільно вели господарство. У 2010 році у них народився син [PERSON] , якого він визнавав рідним сином, проявляв батьківську турботу до нього. Під час служби в ЗСУ [PERSON] передавав співмешканці [PERSON] та сину кошти. Представник заінтересованої особи [PERSON] адвокат Висота Ірина Анатоліївна, яка діє на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги серії ВІ №1021772 від 13.08.2024, в судовому засідання пояснила, що [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] , та повідомила суду, що брат [PERSON] проживав разом з [PERSON] однією сім`єю та вели спільне господарство, у них народився спільний син Ростислав, якого він визнавав як рідного сина, виховував та утримував його. Під час судового розгляду не встановлено підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка судом вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] . Згідно з ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати заявнику не відшкодовуються. Враховуючи вище викладене,

Outcome: approved