Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Представник позивача [PERSON] який діє від імені Органу опіки та піклування виконавчого комітету Ліплявської сільської ради Черкаської області (далі - [PERSON] , представник позивача) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач), третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Ліплявської сільської ради про відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яка протягом тривалого часу ухиляється від належного виконання своїх батьківських обов`язків, передбачених статтею 150 Сімейного кодексу України (далі також - СК України), щодо утримання та виховання її сина і дочки, ніде не працює, живе виключно за рахунок державних соціальних допомог на утримання дітей. В родині не має батька, який помер [INFO] . Малолітні [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку в службі у справах дітей Ліплявскої сільської ради з 18.05.2021, як діти, які перебувають у складних життєвих обставинах, в зв`язку з ухиленням матері від належного виконання батьківських обов`язків. За останні три роки родина [PERSON] перебуває під наглядом служби у справах дітей Ліплявської сільської ради. Левецькі неодноразово викликалась на засідання комісії у справах дітей. У 2022 році діти були поміщені до районної лікарні на добу (до витверезення батьків). На засіданнях комісії піднімалось питання про можливість, в разі погіршення виконання батьківських обов`язків зі сторони матері, вилучення дітей без позбавлення батьківських прав; зверталась увага щодо її працевлаштування, також неодноразово надавалися консультації та пропозиції щодо її лікування від алкогольної залежності. Відповідачка [PERSON] зареєстрована та постійно проживає по [ADDRESS] , ніде не працює, зловживає алкогольними напоями, негативно характеризується за місцем проживання, халатно ставиться до виконання батьківських обов`язків, діти не доглянуті, брудні та голодні. [PERSON] неодноразово притягувалась до відповідальності за ст. 184 КУпАП. З грудня 2021 року [PERSON] систематично вживає алкогольні напої, не доглядає за дітьми не турбується про них, часто залишає їх без батьківського піклування та турботи. В будинку санітарно-гігієнічні умови незадовільні, суцільна антисанітарія, відсутня постільна білизна, засоби гігієни, дитячі речі розкидані по кімнатах та до того ж брудні. Останнім часом [PERSON] піклується лише собою. Відповідачка постійно обіцяє виправитися, вжити заходів щодо звільнення її від алкогольної залежності, однак ці обіцянки нею не виконуються, належних висновків [PERSON] не робить, та продовжує вживати алкогольні напої, на шлях виправлення не стала. У будинку, де проживає сім`я [PERSON] , відсутні умови для утримання та виховання дітей: відсутнє місце для навчання дітей, відсутній ігровий куточок, родина [PERSON] не забезпечена побутовою технікою в достатній кількості, дитячий одяг не складений у шафі, розкиданий, брудний, не випрасуваний. Діти не забезпечені в достатній кількості іграшками, книжками, навчальним приладдям. Обігрів будинку здійснюється шляхом пічного опалення. Родина має невеликий запас продуктів харчування, холодильник не працює, та використовується як шафа для зберігання продуктів, на кухні антисанітарні умови, посуд, у якому готується їжа та з якого їдять діти, постійно брудний. Сім`я [PERSON] обробляє присадибну ділянку в розмірі 0,20 га, має невеликий запас овочів. Згідно з останнім актом обстежень житлово-побутових умов сім`ї відповідачки [PERSON] , складеного працівниками служби у справах дітей виконавчого комітету Ліплявської сільської ради 02.08.2024, у будинку, де проживає ця родина відсутні належні умови для утримання та виховання дітей: у будинку брудно, неохайно, санітарні умови житлового приміщення незадовільні, мати не займається вихованням дітей, не доглядає за ними, в будинку відсутній запас продуктів харчування. Діти голодні, недоглянуті, часто ходять по селу й просять їсти у сусідів та знайомих. 02.08.2024 малолітні діти [PERSON] та [PERSON] були вилучені із сім`ї відповідачки, оскільки умови проживання загрожували їх життю і здоров`ю, та були влаштовані до дитячого відділення Канівської багатопрофільної лікарні. 06.08.2024 діти були переведені у КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної допомоги «Теплий дім». Посилаючись на викладене, а також на те, що [PERSON] свого ставлення до виконання батьківських обов`язків не змінила, позивач просить відібрати в неї малолітніх [PERSON] та [PERSON] без позбавлення батьківських прав, а також стягнути з відповідачки на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рух справи та позиція учасників Ухвалою судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 12.08.2024 відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 03.09.2024, яке було відкладене на 18.09.2024, у зв`язку з неявкою відповідача. Представник позивача [PERSON] в підготовчому судовому засіданні уточнив вимоги позовної заяви та відмовився від вимоги про накладення заборони на відчуження майна, в решті позовних вимог позов підтримав та просив його задовільнити, посилаючись на те, що [PERSON] неналежно виконує свої батьківські обов`язки по відношенню своїх малолітніх дітей, малолітні діти перебувають на обліку в Службі у справах дітей Ліплявської сільської ради, як діти, які перебувають у складних життєвих обставинах, в зв`язку з ухиленням матері від належного виконання батьківських обов`язків. Відповідач систематично вживає алкогольні напої, не доглядає за дітьми, не турбується про них, часто залишає їх без батьківського піклування та турботи, також зазначив те, що малолітні діти з 06.08.2024 були переведені у КЗ Черкаський обласний центр соціально-психологічної допомоги «Теплий дім». Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позов визнала, посилаючись на те, що їй потрібен час щоб працевлаштуватися та навести лад вдома, про що надала відповідну письмову заяву. Також запевнила суд, що виправиться. Представник третьої особи - [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги представника позивача підтримала, та просила даний позов задовільнити, посилаючись на те, що відповідачка дійсно протягом тривалого часу неналежно виконує батьківські обов`язки по відношенню своїх малолітніх дітей. Встановлені судом обставини та визначені відповідно до них правовідносини Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Згідно з положеннями ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 01.02.2019 Канівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (а. с. 13). Встановлено, що [PERSON] , який народився [INFO] його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 16.03.2024 Канівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (а. с. 11). Згідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 13.06.2023 Канівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), вбачається, що [PERSON] , [INFO] , помер у віці 39 років (а. с. 15). [PERSON] та її малолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про місце проживання особи (а.с.9,12,14). Відповідно до довідки №104 від 05.08.2024 виданої КЗ «Ліплявський ліцей» Ліплявської сільської ради Черкаської області вбачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є вихованцями закладу дошкільної освіти при КЗ «Ліплявський ліцей» Ліплявської сільської ради Черкаської області (а.с.17). Згідно з характеристикою виданою на ім`я [PERSON] , [INFO] , та інформацією про її сім`ю від 07.08.2024 за вих. № 803 - [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] у будинку свого покійного батька. [PERSON] вдова, має трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] . [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] на даний час ніде не працює, отримує соціальну допомогу по втраті годувальника. [PERSON] вживає алкогольні напої, на неї неодноразово надходили усні скарги від сусідів, про те, що вона перебуває в стані алкогольного сп`яніння і не виконує батьківські обов`язки. Служба у справах дітей виконавчого комітету Ліплявської сільської ради неодноразово виїжджала до неї додому, складалися акти, про неналежне виконання батьківських обов`язків, виносилися попередження, але ніякого виховного впливу на [PERSON] вони не мали (а.с.18). Як вбачається з актів обстеження умов проживання від 13.06.2023, 14.06.2023, 04.12.2023 та 02.08.2024 умови проживання сім`ї відповідачки за адресою: [ADDRESS] , незадовільні, санітарно-гігієнічний стан будинку не відповідає нормам: в будинку брудно, розкидані речі, ліжка не застелені, постільна білизна відсутня, на кухонному столі стоїть немитий посуд, свіжозварена їжа відсутня, відсутні продукти тривалого використання, дитячий одяг та діти брудні, для дітей умови не створені, для навчання та розваг окремого куточка не має, санітарно-гігієнічні умови не відповідають нормам (а. с. 21-24). Відповідно до копії рішення виконавчого комітету Ліплявської ради Черкаської області №70 від 05.08.2024 «Про негайне відібрання дітей від матері та надання висновку до суду щодо відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав» було вирішено відібрати малолітніх дітей від матері [PERSON] в зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я малолітніх дітей та було влаштовано дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] до КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради «Теплий дім» (а.с.49). Як вбачається з висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Ліплявської сільської ради Черкаської області «Про доцільність відібрання малолітніх дітей від матері без позбавлення її батьківських прав», затвердженого рішенням виконавчого комітету Ліплявської ради Черкаської області №70 від 05.08.2024, є доцільним відібрання малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав (а. с. 35-37). Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7 ст. 7 СК України). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з ч. 1, 3 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 170, ч. 1 ст. 164 КПК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу (а саме: ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводження з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва), а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Згідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 №3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У Постанові Верховного Суду від 29.09.2021 року у справ № 459/3411/18, зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України», № 10383/09, § 100, від 16 липня 2015 року). Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що відповідачка належним чином не виконує покладені на неї законом обов`язки щодо виховання своїх дітей та повністю визнала позов, суд вважає за необхідне відібрати, без позбавлення батьківських прав, у [PERSON] її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .. Згідно з ч. 4 ст. 170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Мінімальний гарантований розмір аліментів на дітей не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки аліменти в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, на утримання дітей. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь держави слід стягнути 2422 грн 40 коп. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved