Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

Позивач звернулася з даним позовом до суду та в обґрунтування заявлених вимог зазначила, що [INFO] померла її прабаба - [PERSON] , жителька с. Малий Ключів Коломийського району Івано-Франківської області. Заповіту за життя померла не залишила. Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входить житловий будинок за адресою [ADDRESS] . Зазначає, що вона, позивач на день смерті прабаби [PERSON] була зареєстрована та проживала разом з нею за однією адресою, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] не має, з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса ніхто не звертався. Як єдиний спадкоємець за законом п ятої черги, з метою оформлення спадщини після смерті прабаби, звернулася до приватного нотаріуса Коломийського районного округу Антонюк О.В., відповідно нотаріусом заведено спадкову справу після смерті [PERSON] номер №145/2023. Проте постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.10.2023 р. їй, позивачу, відмовлено у видачі такого свідоцтва по причині, що до заяви не подано документи, які підтверджують право власності [PERSON] на спадкове майно, а згідно із випискою із інвентаризаційних матеріалів право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] не зареєстровано. Рекомендовано звернутись до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. Вказала, що той факт, що будинок за адресою [ADDRESS] належав її прабабі [PERSON] не заперечує і орган місцевого самоврядування, зокрема довідкою виданою Печеніжинською селищною радою № 298 від 25.09.2023р. підтверджується, що померлій [PERSON] належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] , тобто за життя спадкодавиця [PERSON] набула права власності (майнових прав) на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, за адресою [ADDRESS] , проте не зареєструвала свої права на нього у реєстрі речових прав. Згідно технічного паспорта житловий будинок з господарськими спорудами побудовано в 1935 році. Згідно звіту про оцінку житлового будинку в [ADDRESS] , ринкова вартість приміщення садового будинку (А) (загальною площею - 21,4 кв.м., житловою площею -13,8 кв.м.), з господарськими будівлями та спорудами на момент проведення оцінки складає - 92 726 гривень без ПДВ. Просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в с.Малий Ключів Коломийського району Івано-Франківської області. В судове засідання позивач не з`явилася, від представника позивача адвоката Юркевич Х.М. поступила заява про розгляд справи за їх відсутності, вимоги позову просила задоволити. Представник Печеніжинскої селищної ради в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без участі представника. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис №29, що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 26 вересня 1977 року Коломийським райвідділом ЗАГС, (а.с.11). У [PERSON] , [INFO] народився син - [PERSON] , номер актового запису 310, що стверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00040853050 від 07 серпня 2023 р., батьками зазначено : батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.61). Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Яблунівським райбюро ЗАГС Станіславської області 8 грудня 1961 року, [PERSON] народився [INFO] , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис №24. Батьками зазначено: [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Позивач народилася [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис №14. Батьками зазначено: [PERSON] та [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 11 серпня 1984 року Малоключівською сільською радою Коломийського району (а.с.13). [INFO] померла прабаба позивача - [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис №5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Малоключівською сільською радою Коломийського району 18.03.1997 р., актовий запис № 5 (а.с.6); Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого міськрайонним управлінням юстиції Івано-Франківської області 06 травня 2005 року, шлюб між чоловіком [PERSON] і дружиною вона ж позивач по справі [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 88 від 06 травня 2005 року (а.с.7) Згідно з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00027688922 від 08.09.2020 року прізвище позивачки - [PERSON] до державної реєстрації шлюбу - « [PERSON] » (а.с.8). Згідно довідки Малоключівського старостинського округу Печеніжинської селищної ради № 298 від 25.09.2023 року, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , який відносився до типу двору - селянський , станом на 15.04.1991р. та на час смерті [PERSON] у спірному господарстві була зареєстрована позивач [PERSON] (а.с.17). Згідноз виписки із інвентаризаційних матеріалів № 78150 від 29.09.2023 р., виданої ОКП «Коломийське МБТІ», право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації - не зареєстровано (а.с.21). З огляду на положення частини 1 статті 181 та 182 Цивільного кодексу України, житловий будинок та господарські будівлі і споруди, розташовані за адресою [ADDRESS] , слід розглядати як нерухому річ, право власності на яку, а також його виникнення, перехід і припинення підлягає державній реєстрації. Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (який набув чинності для України 11 вересня 1997 року) також передбачає право кожної фізичної особи мирно володіти своїм майном. Законом, який регулює відносини пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень є Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV. Статтею 3 цього закону передбачено, що державна реєстрація прав є обов`язковою, інформація про права на нерухоме майно підлягає внесенню до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Проте, частиною 4 цієї статті гарантується, що права на нерухоме майно, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. З огляду на положення частини 1 статті 101 ЦК Цивільного кодексу УРСР в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його) В силу положень вказаного ЦК УРСР та «Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» (що була затверджена Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та діяла по 19 січня 1996 року), на той час законодавство не передбачало обов`язкової реєстрації прав власності на майно. Під будинком, як об`єктом правової реєстрації, розуміється один будинок з приналежними до нього службовими будівлями та спорудами (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці, під самостійним порядковим номером по вулиці, провулку, площі. З 15 квітня 1991 року, постановою Верховної Ради УРСР, було введено в дію Закон Української РСР «Про власність» (який діяв по 20 червня 2007 року), відповідно до якого, щодо правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, цей закон застосовується до тих прав та обов`язків, що виникнуть після введення його в дію. І цей закон не передбачив положень, які б позбавляли або припиняли набуті громадянами раніше права власності на нерухоме майно колгоспного двору. З 01 січня 2004 року, набув чинності Цивільний кодекс України, відповідно до пункту 4 прикінцевих та перехідних положень якого, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Отже, слід прийти до висновку, що після ведення в дію вказаного кодексу (оскільки такий не передбачив положень, які б позбавляли або припиняли набуті громадянами раніше права власності на нерухоме майно), набуте спадкодавицею [PERSON] право власності, продовжувало діяти та не припинилось. Відповідно до положень частини 1 статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ззідно з положеннями частини 1 статті 1218 цього ж кодексу, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно пункту 5 Перехідних положень Цивільного кодексу України 2004 року правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до статті 1265 Цивільного кодексу України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Частиною 2 статті 1258 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини 5 статті 1268 Цивільного Кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини така належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із частиною 3 статті 1296 Цивільного Кодексу України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті такого спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 Цивільного кодексу України) та не здійснив його державної реєстрації (стаття 1299 Цивільного кодексу України). При аналізі вищенаведених норм та статті 1218 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що до складу спадщини входять всі права (в тому числі і майнові) та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, випливає, що майнові права на право на житловий будинок за адресою [ADDRESS] входять до складу спадкового майна після смерті [PERSON] та оскільки спадщину за дії ЦК УРСР ніхто не прийняв, то позивачка - [PERSON] є єдиною спадкоємицею після смерті прабабусі (статті 1268, 1264 Цивільного кодексу України). Заповіт від імені спадкодавиці [PERSON] у виконкомі Малоключівської сільської ради не посвідчувався, що підтверджується довідкою Малоключівського старостинського округу Печеніжинської селищної ради № 298 від 25.09.2023 року (а.с.17). З метою оформлення спадщини після смерті прабаби позивачка [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Коломийського районного округу Антонюк О.В., відповідно нотаріусом було заведено спадкову справу після смерті [PERSON] , за номером - 145/2023. Постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 286/02-31 від 19.10.2023 р. позивачці відмовлено у видачі такого свідоцтва по причині, що до заяви нею не подано документи, які підтверджують право власності [PERSON] на спадкове майно, а згідно із випискою із інвентаризаційних матеріалів право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] не зареєстроване. (а.с.20). Зазначений спірний будинок (літера А) загальною площею 21,4 кв.м., житловою площею 13,8 кв.м., що підтверджується технічним паспортом (а.с.40-43). Згідно звіту про оцінку житлового будинку в [ADDRESS] , ринкова вартість приміщення садового будинку (А) (загальною пл. 21,4 кв.м. житловою пл. 13,8 кв.м.), з господарськими будівлями та спорудами: Б - стодола, В- стайня, Г -навіс, Д -вбиральня, становить: 92 726 гривень (а.с.25-39) Враховуючи вищенаведене суд вважає, що позовні вимоги є належно обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. На підставі наведеного та ст. ст.346, 392, 122, 1234, 1268 ЦК України,ст..ст. 293-294, 315, 319ЦПКУкраїни та ст.ст. 247ч.2, 268, 273, 354 ЦПК України,-

Outcome: approved