Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Посилається на те, що [INFO] помер його дядько [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме земельна ділянка в селі Леськове Уманського району Черкаської області, площею 3,3767 га. Позивач з померлим спільно не проживав, спільного побуту не мав, спілкувався рідко. \~ \~ \~ \~Він мав бажання прийняти спадщину, але був позбавлений такої можливості, оскільки в дядька були спадкоємці ближчих черг, а в нього були відсутні правовстановлюючі документи на майно. Вважав, що спадщину після його смерті приймуть інші родичі, а тому раніше не подавав заяви про прийняття спадщини. В травні 2024 року батько позивача, брат померлого, повідомив йому про те, що спадщину після смерті [PERSON] ніхто з родичів не оформив. Спадкова справа після смерті дядька не заводилась і спадщину ніхто не приймав. У зв`язку із чим позивач вирішив подати заяву на прийняття спадщини після смерті дядька, але приватним нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із пропуском строку, встановленого для прийняття спадщини. Просить визначити йому додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті його дядька [PERSON] , який помер [INFO] , тривалістю два місяці з моменту набрання судовим рішенням законної сили. Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 06.08.2024 відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 29.08.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав повністю, просив його задовольнити, з підстав зазначених у позовній заяві. В судове засідання представник відповідача Монастирищенської міської ради не з`явився. Про дату, час та місце\~розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Заслухавши пояснення позивача, перевіривши викладені у заявах по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , який народився [INFO] в селі Леськове Монастирищенського району Черкаської області, помер [INFO] , що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00046613750 від 21.08.2024 (а.с. 32-33). Відповідно до запису акта про народження №58 від 08.12.1955 [PERSON] народився [INFO] в селі Леськове Монастирищенського району Черкаської області. Батьками [PERSON] були росіянин [PERSON] та українка [PERSON] (а.с. 31). З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00046158295 від 24 липня 2024 року вбачається, що [INFO] народився [PERSON] , батьком якого є росіянин [PERSON] , а мати українка [PERSON] (а.с.18). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 20 листопада 1976 року, актовий запис №18, позивач [PERSON] народився [INFO] в селі Сатанівка Монастирищенського району Черкаської області. Батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). [PERSON] на час смерті на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 3,3766 га, яка розташована в селі Леськове Монастирищенського району Черкаської області, кадастровий номер 7123484000:03:000:0203, що підтверджується витягом із Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-7100481012024 від 01.08.2024, Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №174486 (а.с.9-17). Згідно з повідомленням приватного нотаріуса Київського міського територіального округу Коберської О. Ю. № 91/01-16 від 06.06.2024 видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на майно [PERSON] , який помер [INFO] , не має можливості, так як пропущений шестимісячний строк з дня його смерті, що встановлений законом для подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини (а.с. 7). Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. За статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (стаття 1262 Кодексу). У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (стаття 1263 ЦК України). У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 Кодексу). Відповідно до статті 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. З доданих до позовної заяви доказів судом встановлено, що [PERSON] є племінником [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме земельна ділянка площею 3,3766 га, яка розташована в селі Леськове Монастирищенського району Черкаської області, кадастровий номер 7123484000:03:000:0203. Позивач на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем та у шестимісячний строк після його смерті не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання положень закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Такі правові висновки викладено у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 та від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема такі: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17 (провадження № 61-17764св20), від 26 жовтня 2022 року в справі № 522/17925/16 (провадження № 61-1122св22). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Суд вважає, що зазначені [PERSON] причини пропуску ним шестимісячного строку після смерті [PERSON] для подання заяви про прийняття спадщини, зокрема наявність спадкоємців інших черг за законом, необізнаність про неприйняття ними спадщини, а також відсутність у нього правовстановлюючих документів на спадкове майно, не є такими, що пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для неможливості подання позивачем заяви про прийняття спадщини після смерті дядька в строк, визначений законом. Отже, наведені позивачем причини не є поважними причинами пропуску строку та підставою для визначення додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд також враховує, що позивач пропустив строк для подання ним заяви про прийняття спадщини на значний строк, а саме 11 років з часу відкриття спадщини. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed