Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-09 00:00:00

07 серпня 2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. На обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з 13.06.2014 року перебувала в шлюбі із відповідачем. Від даного шлюбу у сторін є спільні діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Проте, аліменти в добровільному порядку відповідач сплачувати не бажає. Тому, позивачка звертається до суду з вимогою про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання дітей в розмірі 1/3 частини, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з усіх видів доходу, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття старшої дитини, а потім в розмірі 1/4 частини від усіх доходів до повноліття молодшої дитини. Ухвалою суду від 20.08.2024 року по справі відкрито провадження та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилась. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, підтримавши заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги визнає, щодо їх задоволення не заперечує. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що у сторін [INFO] народився син [PERSON] (копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] ) та [INFO] народилась дочка [PERSON] (копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] ). Як вбачається із копії Витягу з Реєстру територіальної громади малолітні діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] та батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ\~(78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України\~гарантовано, а\~статтею 180 СК України\~передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до статті 181 СК України. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя\~статті 181 СК України). Відповідно до ч.1 ст. 182\~СК України,\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує:\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини;\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав;\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 182\~СК України розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У силу положень статей 183,\~184 СК України, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Частина перша\~статті 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилалась позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року). Згідно положень ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень ч. 2 ст. 77, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. \~Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Частина 1 ст. 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Отже, судом встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей, чим порушує вимогу ст. 180 СК України, згідно якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує, що відповідач визнає позовні вимоги та не заперечує проти їх задоволення, є особою працездатного віку, доказів непрацездатності суду не надано, а тому має можливість надавати допомогу своїм малолітнім дітям. При цьому, враховується стан здоров`я, матеріальне, сімейне становище відповідача та позивача. Суд стягує аліменти з дати подання до суду позовної заяви, як це передбачено\~ст. 191 СК України. Згідно з п.1 ч. 1 статті 430\~Цивільного процесуального\~кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved