Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» звернулося до суду із заявою, якою просить застосувати примусову госпіталізацію у психіатричний стаціонар відносно [PERSON] на підставі ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу. Доводи заяви мотивовані тим, що [PERSON] госпіталізований 15.09.2024 о 21:58 у КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» за направленням лікаря-психіатра КНП «ХОР «ОКПЛ №3» [PERSON] , яка після особистого огляду [PERSON] зробила висновок про необхідність госпіталізації останнього у психіатричний стаціонар для обстеження і лікування через наявність тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе та оточуючих. Підставою для такого висновку про госпіталізацію [PERSON] є відомості про психічний стан: грубий, агресивний, емоційно лабільний, висловлювання численних маячних ідей, кидання на оточуючих, чинення бійок із сусідами, агресивна поведінка по відношенню до матері. Бригадою ШМД [PERSON] доставлений до приймального відділення КНП ХОР «ОКПЛ №3», де також був оглянутий лікарем-психіатром, який підтвердив висновок про необхідність госпіталізації. 16.09.2024 [PERSON] оглянутий комісією лікарів-психіатрів КНП ХОР «ОКПЛ №3» та комісія дійшла висновку, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі: F20.00, внаслідок чого становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, а тому останній потребує обстеження та лікування тільки в умовах стаціонару. В судовому засіданні представник заявника підтримав доводи та вимоги заяви. Суд, вивчивши доводи заяви, вислухавши думку прокурора та зацікавленої особи [PERSON] , які просили заяву задовольнити, думку [PERSON] , який заперечував щодо примусового лікування, дослідивши матеріали справи, враховуючи висновок комісії лікарів-психіатрів, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи із такого. Відповідно до положень ст. 2 ЗУ «Про психіатричну допомогу» законодавство України про психіатричну допомогу базується на Конституції України і складається з Основ законодавства України про охорону здоров`я, цього Закону та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до них. Встановлено, що [PERSON] до психіатричного стаціонару поступає повторно. [PERSON] госпіталізований 15.09.2024 о 21:58 у КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» за направленням лікаря-психіатра КНП «ХОР «ОКПЛ №3» [PERSON] , яка після особистого огляду [PERSON] зробила висновок про необхідність госпіталізації останнього у психіатричний стаціонар для обстеження і лікування через наявність тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе та оточуючих. Підставою для такого висновку про госпіталізацію [PERSON] є відомості про психічний стан: агресивний, емоційно лабільний, висловлювання численних маячних ідей, кидання на оточуючих, чинення бійок із сусідами, агресивна поведінка по відношенню до матері. 16.09.2024 [PERSON] оглянутий комісією лікарів-психіатрів КНП ХОР «ОКПЛ №3». та комісія дійшла висновку, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі: F20.00, внаслідок чого становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, а тому останній потребує обстеження та лікування тільки в умовах стаціонару. Із акту психіатричного огляду від 16.09.2024 вбачається, що лікарською комісією встановлено у [PERSON] , [INFO] , тяжкий психічний розлад у формі: F20.00, внаслідок чого становить безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, а тому потребує обстеження та лікування тільки в умовах стаціонару згідно ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу». Такі обставини також підтверджено записом лікаря-приймального відділення, супроводним листком (а.с.13-15). Відповідно до п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2015 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» надання в примусовому порядку невідкладної амбулаторної чи стаціонарної допомоги у психіатричних закладах охорони здоров`я особам, які мають психічні розлади, але не вчинили жодного суспільно небезпечного діяння, відповідальність за яке передбачена КК, за відсутності усвідомленої згоди таких осіб або згоди їхніх законних представників здійснюється на підставі ст.ст. 12, 14 Закону № 1489-ІІІ за рішенням суду, яке зостановлюється в порядку цивільного судочинства. Статтею 13 ЗУ «Про психіатричну допомогу» передбачено, що особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Госпіталізація особи у випадках, передбачених ч. 1 цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених ст. 14 цього Закону. Так, у відповідності до положень ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановлені в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередньо небезпеку для неї чи для оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусову порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. Отже, приймаючи вищевикладене, суд вважає за необхідне застосувати у відношенні [PERSON] примусову госпіталізацію в умовах психіатричного стаціонару.

Outcome: approved