Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~У червні 2024 р. [PERSON] звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з заявою, заінтересована особа\~Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, в якій просить встановити факт належності свідоцтва про шлюб та трудової книжки, у зв`язку із тим, що прізвище, що зазначене в документах, не збігається з прізвищем, зазначеним у паспорті, що обумовлене відхиленням від орфографічних норм при українсько-російському перетворенні прізвища. Так, заявник у травні 2024 р. звернулась до відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління пенсійного фонду України в Волинській області для призначення пенсії по інвалідності, але нею було отримано відмову у призначенні пенсії №084050028608 від 31.05.2024, в зв`язку з відсутністю страхового стажу та роз`яснено те, що згідно наданих документів до відповідної заяви не було враховано періоди навчання згідно диплому та періоди роботи за записами в трудовій книжці, оскільки в свідоцтві про шлюб вказане прізвище [PERSON] , що не відповідає паспорту [PERSON] . Розбіжності в документальних записах прізвища українською мовою виникли внаслідок відхилення від орфографічних норм при його міжмовному (російсько-українському) перетворенні, що є типовою девіацією в умовах українсько-російської двомовності. Згідно повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб отриманого 12.06.2024 №00045480524 було з`ясовано, що актовий запис було здійснено на підставі паспортів [NUMBER] від 05.05.1988 та [NUMBER] від 12.08.1987, які були видані за зразком бланку паспорта громадянина СРСР, який затверджено Постановою Радміну СРСР від 28.08.1974 №677 «Про затвердження положення про паспортну систему в СРСР. Обкладинка паспорту була темно-червоного кольору з написом «СРСР», виконаної золотими літерами, у верхній частині, гербом СРСР в центрі і написом «ПАСПОРТ» в нижній частині. Паспорти видавалися громадянам, що досягли 16 років, і не були обмежені по терміну дії. При досягнення власником віку 25 і 45 років в паспорті вклеювалася нова світлиною. У паспортах від руки записувалися прізвище, ім`я і по батькові громадянина, дата і місце його народження, національність російською мовою і мовою відповідної союзною республіки або автономної республіки. В зв`язку з паспортними даними, які були здійснені на російській мові то і актовий запис про шлюб було здійснено без переведення прізвища з російської на українську мову. Таким чином, було отримано свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 30.01.1997 про що в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу було здійснено запис №26, присвоєно прізвище після укладання шлюбу чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] та не відбулося перекладу прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] », хоча свідоцтво про шлюб видане на українській мові. 27.01.2002 Кабінет міністрів України постанови, що внутрішні паспорти громадян України, оформлені з використанням бланків паспортів колишнього СРСР зразка 1974 р., будуть чинні до 1 липня 2002 р. ЇЇ чоловіком паспорт громадянина України було замінено та отримано 30.04.1997, що є одним підтверджуючим фактом здійснення актового запису про їх шлюб з [PERSON] на підставі паспорту зразка 1974 р. Нею паспорт громадянина України було отримано 11.07.2001. В її паспорті на другій сторінці прізвище прописано на російській мові як « [PERSON] », а перша сторінка має відомості на українській мові як « [PERSON] ». Зміна прізвища в трудовій книзі [NUMBER] відбувалась на підставі свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 30.01.1997, що також вплинуло на порушення її прав щодо отримання пенсії по інвалідності та не врахування трудового стажу. Доказами того, що вказані Свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 30.01.1997 та трудової книжки [NUMBER] належать їй, [PERSON] , можуть слугувати копія її паспорту, копія паспорту [PERSON] , копія повного витягу ДРАЦС громадян щодо актового запису про шлюб. Вважає, що причина неправильного написання її прізвища виникла у зв`язку із переведенням її прізвища з російської на українську мови при здійсненні реєстрації шлюбу. Внаслідок такої помилки, на даний час, виникла певна невідповідність між документом, що посвідчує її особу та Свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 30.01.1997, трудовою книгою [NUMBER] , які були видані на її ім`я. У зв`язку із чим виникає необхідність встановити факт належності їй правовстановлюючих документів, а саме Свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 30.01.1997 та трудової книги [NUMBER] . Ухвалою судді від 20.06.2024 відкрито провадження у цивільній справі. Представник заявника у судовому засіданні заявлені вимоги підтримує, просить задовольнити в повному обсязі. 08.07.2024 заінтересована особа через систему «Електронний суд» подала пояснення у справі, просить суд розглядати справу без участі представника Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області. Згідно письмових пояснень, Головне управління пенсійного фонду України в Волинській області вважає вимоги заявника про встановлення факту належності свідоцтва про шлюб не підлягає задоволенню, оскільки вказаний факт не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні відповідно до ч. 3 ст. 315 ЦПК України. Щодо вимоги про встановлення факту належності трудової книжки, Головне управління пенсійного фонду України в Волинській області посилаючись на пункт 12 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 р. Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~(далі - Постанови №5 від 31.03.1995) покладається на об`єктивність та неупередженість суду при розгляді заяви. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності заінтересованої особи, що відповідає вимогам ч. 3\~ст. 211 ЦПК України. Заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до\~статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно\~статті 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав; суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом установлено, що\~заявниця у травні 2024 р. звернулась до відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління пенсійного фонду України в Волинській області для призначення пенсії по інвалідності, однак згідно рішенням №-84050018608 від 31.05.2024 у такому їй відмовлено. Як вбачається з вказаного рішення, [PERSON] в призначенні пенсії по інвалідності відмовлено у зв`язку з відсутністю страхового стажу та роз`яснено те, що згідно наданих документів до відповідної заяви не було враховано періоди навчання згідно диплому та періоди роботи за записами в трудовій книжці, оскільки в свідоцтві про шлюб вказане прізвище [PERSON] , що не відповідає паспорту [PERSON] . За змістом п. 6 ч. 1, ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. за №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі трудової книжки чи її дубліката як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії. Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої\~наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 р., надалі «Інструкція», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Відповідно до п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Згідно з п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Суд зазначає, що однією із передумов для встановлення юридичного факту, зокрема, належності трудової книжки, являється те, що чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення такого факту. Вказане узгоджується із правовими висновками у постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 р. №643/6447/19 (провадження №61-14968св20), від 3 лютого 2021 р. у справі №644/9753/19 (провадження №61-14667св20), від 18 листопада 2020 р. у справі №554/3600/19 (провадження №61-8937св20), від 25 листопада 2020 р. у справі №636/4087/19 (провадження №61-13847св20), від 19 червня 2019 р. у справі №752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 5 грудня 2019 р. у справі №750/9847/18 (провадження №61-18230св19). Згідно роз`яснень п. 12\~Постанови №5 від 31.03.1995 на підставі\~ЦПК України, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Як вбачається із матеріалів справи, заявниця перебуває у шлюбі з [PERSON] , шлюб було укладено 30.01.1997. Трудова книжка заявниці заповнювалася 18.08.1995 на першому робочому місці російською мовою, яка була загальнодержавною мовою всіх республік колишнього СРСР, і не містить перекладу прізвища, імені та по-батькові заявниці на українську мову.\~ Російський варіант анкетних даних заявниці, зазначений в трудовій книжці,\~повністю збігається\~з зазначеним в паспорті заявниці іменем, по-батькові в російському перекладі на 2 аркуші, а також її датою народження, а отже відсутність в трудовій книжці перекладу прізвища заявниці на українську мову « [PERSON] » не може бути перешкодою у реалізації її права на призначення пенсії по інвалідності, а тому підлягає захисту в судовому порядку. На підставі викладеного, суд вважає, що належність правовстановлюючого документу, а саме трудової книжки [NUMBER] на ім`я « [PERSON] », [INFO] , належить [PERSON] доведена та не викликає сумнівів. Суд вважає, що аналіз письмових доказів, які містять в матеріалах справи, свідчать про те, зміна прізвище в трудовій книзі [NUMBER] відбувалась на підставі свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 30.01.1997. Згідно частини 1 статті 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт. Судом встановлено, що метою встановлення факту належності заявнику трудової книжки є необхідність в оформленні передбаченого законом державного пенсійного забезпечення. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту в частині належності її вказаної вище трудової книжки обґрунтовані та підлягають задоволенню. Статтею 315 ЦПК\~визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Даний перелік не є вичерпним, і у судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. Однак ч. 3\~ст. 315 ЦПК України, встановлює, що справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають. Таким чином оскільки заявниця просить встановити факт належності їй свідоцтва про народження [NUMBER] від 30.01.1997, що видає орган державної реєстрації актів цивільного стану, відповідно до ч. 3\~ст. 315 ЦПК України, у задоволенні вимог у цій частині слід відмовити. Згідно з частиною 7\~статті 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі наведеного та

Outcome: partial