Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-18 00:00:00

ЗМІСТ ТА ОБГРУНТУВАННЯ ПОЗОВНИХ ВИМОГ Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить суд позбавити Відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] та стягувати з Відповідача на користь Позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі однієї чверті із всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову Позивач вказує, що від шлюбу сторони у справі мають спільну дитину - [PERSON] , яка перебувають на повному утриманні та проживає разом з Позивачем. Відповідач з 2021 року проживає окремо за кордоном, не цікавиться життям дитини, її матеріальним забезпеченням, навчанням і вихованням, не цікавиться в яких умовах проживає дитина, який стан її здоров`я, участі у вихованні дитини не приймає. ПРАВОВІ ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СПРАВИ В СУДОВОМУ ЗАСІДАННІ Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причин неявки суду не повідомили. 19.09.2024 року від представника Відповідача на електронну адресу суду надійшла заява, в якій вказано про те, що вони просять розгляд справи проводити у їхній відсутності та, що проти позовних вимог не заперечують. Представник Органу опіки та піклування в судовому засіданні проти позовних вимог Позивача заперечив, посилаючись на недоцільність позбавлення Відповідача батьківських прав. Представник Служби у справах дітей в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи по суті повідомлявся належним чином. 29.07.2024 року подав на адресу суду клопотання, в якому проти позовних вимог Позивача заперечив, посилаючись на недоцільність позбавлення Відповідача батьківських прав та просив розгляд справи проводити у її відсутності. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ, СУДОВА ПРАКТИКА Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина 3 статті 51 Конституції України). Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства"). Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (частини 1-3 статті 150 Сімейного кодексу України). Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, серед іншого, ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти (пункт 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України). Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (пункти 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (Постанови Верховного Суду: від 10.11.2022 у справі №401/1944/22, від 06.09.2019 у справі №619/4027/16, від 12.12.2018 у справі №404/7139/16 та інші). Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків (Постанови Верховного Суду: від 13.03.2024 у справі № 539/2585/22, від 11.12.2024 у справі №602/743/21, від 10.11.2022 у справі №401/1944/22). Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини (від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина 7 статті 7 Сімейного кодексу України). Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (частина 1 статті 9 Конвенції про права дитини). В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом (частини 1 та 2 статті 3 Конвенції про права дитини). Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю. З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за статтею 8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини. У цьому контексті недостатньо встановити, що дитину може бути поміщено у краще середовище для її виховання. Не може також бути виправданим захід, що роз`єднує сімейні зв`язки, самим лише посиланням на ненадійний стан батьків, що може бути вирішено за допомогою менш радикальних засобів, такими як цільова матеріальна допомога та соціальна підтримка, а не шляхом розлучення сім`ї (Рішення ЄСПЛ від 16.07.2015 у справі "Мамчур проти України", пункт 100). Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків (Постанови Верховного суду: від 05.09.2024 у справі №707/3116/23, від 27.08.2024 у справі №676/6581/21, від 29.07.2024 у справі №682/2274/23 та інші). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 3 статті 12, частини 5 та 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України). Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частини 5, 6 статті 19 Сімейного кодексу України). ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ДОКАЗИ Письмові докази Батьками [PERSON] , [INFO] є сторони у справі - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією відповідного свідоцтва про народження (а.с.8). Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 21.08.2023 року, розірвано зареєстрований 17.06.2016 шлюб між Позивачем та Відповідачем (а.с.9-10). Згідно довідки №591 виданої 14.05.2024 року виконавчим комітетом Старосамбірської міської ради Самбірського району Львівської області, Позивач зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Його сім`я складається, зокрема, з осіб, а саме: донька - [PERSON] , [INFO] ; мама - [PERSON] , [INFO] (а.с.11). З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання Позивача від 14.05.2024, встановлено, що будинок є дерев`яний. Є два окремі входи, водопостачання центральне, опалення індивідуальне. У кімнатах чисто, затишно. Кімнати світлі, сухі, придатні для проживання. [PERSON] проживає без мами, яка з весни 2021 року перебуває за кордоном. Вихованням дочки займається батько самостійно. Дівчинка проживає в належних санітарно-гігієнічних умовах. Батько піклується за дитину, слідкує за її здоров`ям, дбає про всебічний розвиток (а.с.12). Згідно довідки №05-03/158 виданої 14.05.2024 року Старосамбірським опорним закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 імені Героя України Богдана Сольчаника Старосамбірської міської ради Самбірського району Львівської області [PERSON] , навчається в 2-А класі Старосамбірського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 імені Героя України Богдана Сольчаника Старосамбірської міської ради Самбірського району Львівської області. Батько, [PERSON] , приділяє належну увагу вихованню дитини та постійно підтримує зв`язок з класним керівником та вчителями. Мати [PERSON] , контакту зі школою, де навчається Соломія, не підтримує, із класним керівником на зв`язок не виходила, на батьківські збори не з`являлася (а.с.13). Згідно висновку органу опіки та піклування від 25.06.2024 року №649/02-23, є недоцільним позбавити Відповідача батьківських прав відносно малолітньої дочки: [PERSON] , [INFO] (а.с.40-41). Допит свідків [PERSON] (далі - Свідок) надала показання наступного змісту. Свідок проживає по сусідству з Позивачем, де раніше проживала і Відповідач. З Відповідачем Свідок часто не спілкувався, бачив останню приблизно у 2021 році. Останні роки не бачить її, проте чув, що вона у 2021 році виїхала до Польщі. Зазначив, що дитиною займається Позивач, а саме вводить дитину в садок в школу, останній раз бачив Відповідача у грідні 2021. Свідок [PERSON] (далі - Свідок) надала показання наступного змісту. Свідок проживає разом зі своїм сином - Позивачем, а також його дочкою та своєю внучкою - [PERSON] . Вихованням дитини займається її син - Позивач, який водить до школи, на різного роду гуртки, займається вихованням. Позивач разом з Відповідачем та дининою почали разом проживати в будинок Свідка у м. Старий Самбір у листопаді 2020 році, у лютому 2021 Відповідач з метою заробити кошти виїхала за кордон. Восени 2022 року Відповідач приїжджала на 7 днів до родини в м. Старий Самбір, дитина скучила за мамою, тягнулась до Відповідача. Також Відповідач приїздила навесні 2023 року на декілька днів, спілкувалась з дитиною. Конфліктів в сім`ї не було, принаймі вона не чула та не бачила. Відповідач телефонує дитині, однак Свідок бачила як дитина не відповідає на дзвінки. Відповідач матеріально дитині не допомагає, подарунків не дарувала. Допитаний як свідок Позивач - [PERSON] , надав показання наступного змісту. Відповідач у листопаді 2020 року з дитиною приїхала на проживання до мами Позивача у м. Старий Самбір, у січні 2021 року виїхала за кордон, однак з Позивачем Відповідач це питання не обговорювала. Лише Позивач постійно та самостійно отримує дитину. Під час допиту Позивач плутався у поясненнях, змінював пояснення після поставлених йому запитань. Відповідаючи на запитання про мету позбавлення Відповідача батьківських прав та яким чином це позитивно вплине на інтереси дитини, Позивач відповів, що такою метою є створення ситуації, коли в майбутньому Відповідач нічого не зможе пред`явити будь-яких вимог до Позивачу чи дитини. МОТИВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ З урахуванням вищенаведених положень чинного законодавства України, міжнародних правових актів та досліджених судом доказів у справі - суд звертає увагу на наступне. Права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права та інтереси батьків. Позбавлення батьківських прав є заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Надані позивачем докази підтверджують належну участь Позивача у вихованні дитини, проте, не доводять факт злісного нехтування Відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дітей, тобто що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Як встановлено судом, виїзд Відповідача на заробітки за кордон здійснюється з певною періодичністю з 2021 року. Останній раз Відповідач залишила межі України навесні 2023 року, однак намагається підтримувати спілкуваня з дитиною, здійснюючи телефонні дзвінки. Орган опіки та піклування дійшов висновку про недоцільність позбавлення Відповідача батьківських прав у зв`язку з відсутністю доказів, які б свідчили про злісне ухиляння Відповідача від виконання свої батьківських обов`язків. Крім того, суд звертає увагу на правову позицію Позивача щодо мети ініціювання судової процедури позбавлення Відповідача батьківських прав та яким чином це позитивно вплине на інтереси дитини. З цього приводу Позивач пояснив, що позбавлення Відповідача батьківських прав щодо їх спільної дитини створить ситуацію, коли в майбутньому Відповідач нічого не зможе пред`явити будь-яких вимог до Позивачу чи дитини, однак пояснити яким саме чином позбавлення Відповідача батьківських позитивно вплине на інтереси дитини - конкретної відповіді Позивач не надав. Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. У якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, та збереження особистих відносини між батьками та дітьми, які можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною, однак таких обставин у справі не встановлено. За викладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина 1 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частини 1 та 2 статті 141 ЦПК України). Судові витрати Позивача, з огляду на відмову у позові, залишаються за останнім на підставі частини 1 статті 141 ЦПК України. РІШЕННЯ СУДУ На підставі викладеного та

Outcome: dismissed