Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

Представник Публічного Акціонерного Товариства «Комерційний банк «Акордбанк» (місто Київ, вул. Стеценка,6) звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про стягнення заборгованості. Ціна позову - 108883,55 гривні. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.07.2019 між ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» та [PERSON] була підписана заява-пропозиція № СІК-290719/101-69, на підставі якої відповідач прийняв пропозицію укласти кредитний договір та приєднався до «Правил банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «КБ «АКОРДБАНК», що розміщені у мережі Інтернет на офіційному Інтернет-сайті банку www.accordbank.com.ua, які разом із заявою-пропозицією та Умовами споживчого кредитування складають договір про надання споживчого кредиту. Відповідно до додатку № 1 до заяви-пропозиції № СІК-290719/101-69 від 29.07.2019, графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки зазначено детально: строк кредиту - 60 місяців, сума споживчого кредиту - 134723,46 грн., процентна ставка - 18,99 % річних, розмір щомісячної комісії - 0,99 %. Отже, позивач повністю виконав свій обов`язок та надав споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору у формі паспорта споживчого кредиту. [PERSON] особисто було підписано заяву-пропозицію № СІК-290719/101-69 від 29.07.2019, паспорт споживчого кредиту, графік платежів (додаток №1 до заяви - пропозиції № СІК-290719/101-69), якими, в тому числі, передбачено умови сплати та розміри щомісячної комісії за розрахунково-касове обслуговування, з якими він ознайомився. Під час дії договору про споживчий кредит (заяви-пропозиції № СІК-290719/101-69) для [PERSON] надавалися послуги по розрахунково-касовому обслуговуванню, а саме: приймання готівки, в тому числі через термінали самообслуговування (касові операції); здійснення банком розрахункових операцій за аналітичними рахунками, які відкриті банком клієнту за балансовими рахунками. На виконання умов кредитного договору № СІК-290719/101-69 від 29.07.2019 банк свої зобов`язання по видачі відповідної суми кредиту виконав повністю та надав кредитні кошти, що підтверджується переказом коштів та меморіальним ордером №25687857 від 29.07.2019 р. Відповідач, отримавши кредитні кошти, своїх зобов`язань по поверненню кредиту за кредитним договором належним чином не виконує. Станом на 23.01.2024 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» становить 108883,55 грн., з яких: 50813,08 грн. - прострочена сума заборгованості по кредиту; 13081,1 грн. - прострочена сума заборгованості по процентам; 27193,76 грн. - прострочена сума заборгованості за комісією; 17795,61 грн. - строкова сума заборгованості по кредиту. З метою досудового врегулювання спору позивач 06.02.2024 звернувся із вимогами до відповідача про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, однак 23.02.2024 року досудова вимога була повернута Відправнику, причиною повернення листа стало закінчення встановленого терміну зберігання, що підтверджується витягом з офіційного сайту «Укрпошта» відстеження поштового відправлення за трек-номером №0503695612097. [PERSON] не звертався до Банку для мирного врегулювання спору. Посилаючись на вказані обставини, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 108883,55 грн. та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн. Ухвалою суду від 20.05.2024 було відкрито провадження у даній справі та вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але подав заяву в якій зазначив, що просить суд справу розглянути без його участі та задовольнити позовні вимоги повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує проти. Відповідач в судовому засіданні існуючу заборгованість визнав та надав квитанції про часткове погашення заборгованості. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що 29.07.2019 між ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» та [PERSON] була підписана заява-пропозиція № СІК-290719/101-69, на підставі якої відповідач прийняв пропозицію укласти кредитний договір та приєднався до «Правил банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «КБ «АКОРДБАНК», що розміщені у мережі Інтернет на офіційному Інтернет-сайті банку www.accordbank.com.ua, які разом із заявою-пропозицією та Умовами споживчого кредитування складають договір про надання споживчого кредиту. Відповідно до меморіального ордеру № 25687857 від 29.07.2019, [PERSON] отримав кредит в розмірі 134723,46 гривень. При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. п. 2.2., 2.2.1., 2.2.2., 2.3. Заяви-Пропозиції сума споживчого кредиту становить 134723,46 грн., в тому числі на загальні споживчі цілі 134723,46 грн., на оплату одноразової комісії 0, 00 грн, на оплату страхового платежу 0, 00 грн., зі строком споживчого кредиту 60 місяців. Пунктами 2.4., 2.5., 2.6. Заяви-Пропозиції передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 18,99 % річних, розмір щомісячної комісії 0,99 %, розмір одноразової комісії 0,00%. За умовами Заяви-Пропозиції [PERSON] підписавши Заяву-Пропозицію підтвердив, що з інформацією, зазначеною в частині 1 Заяви-Пропозиції він ознайомився, погодився з Правилами банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «КБ «АКОРДБАНК», що оприлюднені на офіційному сайті банку: www.accordbank.com.ua. Також підписанням Заяви-Пропозиції [PERSON] підтвердив своє розуміння і згоду з тим, що моментом прийняття (акцепту) банком його Заяви-Пропозиції щодо укладення договору буде вважатись дата підписання банком цієї Заяви-Пропозиції та скріплення її печаткою. Відповідно до п. 3.2.4. Розділу 6 Правил позичальник зобов`язується повернути Суму кредиту та сплатити всі передбачені Договором плати (платежі) на рахунок Банку в порядку та на умовах, передбачених Договором. Згідно п.2.11 Розділу 6 Правил передбачені умови нарахування та сплати щомісячної комісії. В графіку платежів встановлено щомісячну комісію в розмірі 0,99 %. Встановлено платіж за додаткові та супутні послуги банку, а саме за розрахунково-касове обслуговування в розмірі 1333,76 грн. щомісячно. В кінці таблиці роз`яснено, що розрахунково-касове обслуговування слід розуміти суму щомісячної комісії банку, що сплачується на щомісячній основі як відсоток від початкової суми споживчого кредиту. Згідно розділу І Правил передбачено, що щомісячна комісія - це комісійна винагорода банку, що сплачується клієнтом за послуги банку, пов`язанні з отриманням, обслуговуванням і поверненням споживчого кредиту, наданого банком клієнту. Комісія за розрахунково-касове обслуговування це комісійна винагорода банку, що сплачується клієнтом за користування кредитним лімітом в розрахункового періоду. З виписок по особовому рахунку вбачається, що [PERSON] починаючи з 29.07.2019 по 24.01.2024 частково погашав заборгованість згідно договору, нарахованих комісій та відсотків. Станом на 23.01.2024 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» становить 108883,55 грн., з яких: 50813,08 грн. - прострочена сума заборгованості по кредиту; 13081,1 грн. - прострочена сума заборгованості по процентам; 27193,76 грн. - прострочена сума заборгованості за комісією; 17795,61 грн. - строкова сума заборгованості по кредиту. Разом з тим, суд бере до уваги платіжні квитанції які були долучені відповідачем [PERSON] в судовому засіданні. Так, [PERSON] була погашена заборгованість за кредитним договором № СІК-290719/101-69 від 29.07.2017 в сумі 10000 грн. квитанція 93М-8369-6554-0759 від 10.06.2024 року та квитанція №70046283 від 11.07.2024 року на суму 10000 грн., призначення платежу-Погашення заборгованості за кредитним договором № СІК-290719/101-69 від 29.07.2017. Відповідно до частини першої статті 1048ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому (частина друга статті 1050 ЦК України). 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до частини п`ятої статті 12Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно пункту 4 частини першої статті 1Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частини другої статті 8Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08червня 2017року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від11 січня 2023 року зазначила, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження №14-44цс21) вказано, що відповідно до частини другої статті 8 «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості,розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту(пункти 31.17 та 31.18). Тобто, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, зокрема і щодо правомірності встановлення у кредитному договорі комісії за розрахунково-касове обслуговування. З огляду на вищезгадані положення законодавства України суд не заперечує право банку встановлювати комісію за розрахунково-касове обслуговування. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, наведеним в постанові № 199/7014/20 від 01.02.2023 року. Однак, в судовому засіданні встановлено, що ні в договорі, ні в графіку, ні в Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «КБ «Акордбанк» чи інших наданих позивачем доказах не передбачено, які саме послуги банку включаються в розрахунково-касове обслуговування позивача. Таким чином, в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються відповідачу позивачем та за які банком встановлена щомісячна комісія за розрахунково-касове обслуговування, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, наведеним в постанові № 204/224/21 від 06.11.2023 року. Разом з тим до загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими, в тому числі встановлювати вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. В пункті 2.5 кредитного договору щомісячна комісія визначена в розмірі 0,99 % . Необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, передбачена в Графіку платежів кредитного договору (колонка 7 графіку). Щомісячний розмір комісії за розрахунково-касове обслуговування складає 1333,76 грн. Однак, встановивши у кредитному договорі №СІК-290719/101-69 від 29.07.2019 сплату комісійної винагороди за розрахунково-касове обслуговування кредиту в розмірі 0,99% від суми кредиту, що складає 1333,67 грн. щомісячно, банк не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику, а розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи (зокрема, розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що умови кредитного договору є несправедливими. Позивач не надав докази на підтвердження справедливості умов договору щодо встановленої комісії, зокрема з урахуванням переліку та обсягу послуг, які надаються позичальнику за таку плату. Разом з тим наявні в матеріалах справи документи взагалі не містять будь-якого опису послуг з розрахунково-касового обслуговування, за які банком встановлена комісія. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, наведеним в постанові № 199/7014/20 від 01.02.2023 року. За таких обставин, суд вважає, що умови кредитного договору (п. 2.5), які встановлюють комісію є недійсними відповідно до положень статей 203, 215 ЦК України, статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 2 ст.215ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У задоволенні вимог позивача про стягнення простроченої суми заборгованості за комісією в розмірі 27193,76 грн. слід відмовити. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №СІК-290719/101-69 від 29.07.2019 на загальну суму 91689,79 грн., що складається із заборгованості по простроченої суми заборгованості по кредиту в сумі 30813,08 грн., простроченої суми заборгованості по процентам -13081,1 грн. та строкової суми заборгованості по кредиту 17 795,61 грн. Крім того, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1514 грн.

Outcome: partial