Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-12 00:00:00

31 травня 2024 року до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла вказана позовна заява [PERSON] , у якій просить визнати поважними причини пропуску строку на прийняття спадщини та визначити їй додатковий строк в два місяці, достатній для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер її брат [PERSON] . Оскільки вона перебувала за межами України в Республіці Польща, вона не мала можливості звернутися із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса в установлений законом строк. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд визначити їй додатковий строк тривалістю два місяця для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті брата. Ухвалою від 05.06.2024 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, витребувано у Балаклійській державній нотаріальній конторі Харківської області відомості щодо осіб, які звернулися із заявою про прийняття спадщини та оформили спадщину після смерті [PERSON] . 17.06.2024 на запит суду надійшла відповідь від Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції щодо осіб, які звернулися із заявою про прийняття спадщини та оформили спадщину після смерті [PERSON] , відповідно до якої ніхто із спадкоємців з заявами про прийняття або відмови від спадщини у встановлений законом строк не звертався. У Сьомій Харківській міській державній нотаріальній конторі 26.12.2023 заведена спадкова справа № 71786121 після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 11.07.2024 за клопотанням позивача замінено первісного відповідача - Балаклійську територіальну громаду в особі Балаклійської міської ради, належним відповідачем - Балаклійською міською військовою адміністрацією Ізюмського району Харківської області. Ухвалою суду від 15.08.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач подала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю та просила задовільнити. Представник відповідача Балаклійської міської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області до суду не з`явився, заяв або клопотань не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення повністю. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] у м. Балаклія Харківської області, її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено відповідними документами: копією паспорта, серії [NUMBER] , та копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] . [PERSON] народився [INFO] у м. Балаклія Харківської області, його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про народження від 15.01.1957. \~ \~ \~ \~Отже вказаним підтверджено, що [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] . \~ \~ \~ \~ [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.03.2012 на праві власності належить частина житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель [ADDRESS] . Постановою Сьомою Харківської міської державної нотаріальної контори Східного Міжрегіонального управління Міністерства Юстиції від 26.12.2023 [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її брата [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки пропущено встановлений законом строк для прийняття спадщини. Згідно довідки про присвоєння номера PESEL, [PERSON] з 08.08.2022 перебувала в Республіці Польща. Постановою Окружного суду м. Плоцьк ІІІ відділу у справах сім`ї та неповнолітніх від 01.09.2022, на підставі ст. 25 Закону від 12.03.2022 «Про допомогу громадянам України у зв`язку зі збройним конфліктом на території країни» встановлено над неповнолітнім громадянином України [PERSON] , [INFO] , тимчасового опікуна в особі його бабусі [PERSON] , з метою представництва та опіки над особою та майном. Як вбачається з копії закордонного паспорта позивача [PERSON] , серії [NUMBER] , остання 04.08.2022 виїхала за межі України до Республіки Польща та перебувала там до 30.10.2023. Загальними засадами цивільного законодавства у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України є справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За правилами ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, які визначаються в кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. У даному випадку, брат позивача помер [INFO] , у зв`язку з чим, позивач мала звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у строк до 19.10.2023. Відмова у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини позбавить позивача прав на майно, та призведе до передачі цього майна громаді міста як відумерлої спадщини. При оцінці встановлених обставин, суд враховує не тільки умови застосування правил ч. 3 ст. 1272 ЦК України, але і загальні засади цивільного судочинства та європейські принципи, зокрема, принцип верховенства права з його складовими. Так, запроваджене ст. 8 Конституції України та ст. 10 ЦПК України верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004). Умовою реалізації та інструментом принципу верховенства права є принцип «пропорційності». Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Втручання держави у право особи на мирне володіння своїм майном є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу» та з дотриманням «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. Під необхідністю втручання мається на увазі, що воно відповідає нагальній соціальній потребі, і, зокрема, є пропорційним до поставленої законної мети (наприклад, рішення у справі «Кутцнер проти Німеччини», п. 60, та рішення від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine), заява № 39948/06, п. 47). Соціальна потреба визначається, зокрема, метою законодавчого врегулювання того чи іншого питання. Необхідність встановлення певних строків на прийняття спадщини обумовлена інтересами цивільного обігу в цілому, маючи на меті якнайшвидше усунення стану правової невизначеності, яка виникає в разі смерті спадкодавця, та забезпечення певних гарантій особам, права яких є похідними від поведінки спадкоємців попередньої черги. Отже, у цій справі суд має визначити, чи відповідає цій меті, а також принципу справедливості та інтересам суспільства позбавлення позивача прав на спадкове нерухоме майно з передачею відумерлої спадщини у власність територіальної громади. Проте, таке втручання у право власності (законне сподівання, очікування) позивача не у повній мірі відповідає законній меті встановлення строків у спадковому праві, не вирішує нагальні соціальні потреби, а тому не може вважатись пропорційним. Невиправдана фактична конфіскація майна державою суперечить ідеології справедливості. Таким чином, суд вважає, що надання позивачу додаткового строку на прийняття спадщини відповідає загальним положенням спадкового права, конституційному принципу верховенства права та положенням ст. 1 Першого протоколу Конвенції з прав людини та основоположних свобод. Проаналізувавши встановлені обставини справи, враховуючи те, що у зв`язку зі збройним конфліктом на території України позивач вимушена була виїхати до Республіки Польща та перебувала там з 04.08.2022 по 30.10.2023, відсутність інших спадкоємців за законом та за заповітом, введення воєнного стану на території України, постійний обстріл Харківської області у період з 24.02.2022 і по день звернення позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що є загальновідомою обставиною, беручи до уваги загальні засади цивільного законодавства, а саме: справедливість, добросовісність та розумність, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини.

Outcome: approved