Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-19 00:00:00

позивач [PERSON] 12 липня 2024 року звернулася до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 23 серпня 2023 року, розірваний. У їхньому шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає зі позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідно до судового наказу, виданого Бориславським міським судом Львівської області 28 червня 2023 року (справа №438/887/23, провадження №2-н/438/293/2023) відповідача зобов`язано сплачувати аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 червня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. На теперішній час потреби на утримання дитини значно збільшилися. Син пішов до школи. Збільшилися витрати на його утримання - потрібно купувати шкільне приладдя, спортивну форму, інші речі для навчання та розвитку дитини. Син швидко росте, позивачка постійно купує йому новий одяг та взуття, тому не має можливості в повній мірі забезпечити матеріально дитину. Аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не покривають витрат, які вона несе на утримання дитини. Позивачка [PERSON] намагається забезпечити належний рівень життя дитини та задовольнити матеріальні потреби: повноцінне харчування дитини вдома, у шкільній їдальні, одяг, комфортні умови проживання, організувати його дозвілля, що потребує додаткових витрат для забезпечення потреб на утримання та розвиток дитини. Також вона регулярно здійснює догляд за здоров`ям дитини, оплачує лікування сина, яке є достатньо дорогим. На даний час позивач вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів, визначений судовим наказом від 28 червня 2023 року, зазначає, що зміна способу стягнення буде відповідати матеріальним інтересам дитини. Ухвалою судді від 24 липня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не прибула, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позову з додатками скеровано відповідачу, повідомлення про вручення поштового відправлення повернулось до суду, у довідці про причини повернення "адресат відсутній за вказаною адресою", що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки. Тим самим, відповідач вважається повідомленим про місце розгляду справи належним чином, відзиву на позовну заяву, клопотань про розгляд справи до суду не надходило. На підставі ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності сторін, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зважаючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, датою ухвалення рішення, у відповідності до положень ч.5ст.268 ЦПК України, є дата складення повного судового рішення Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16 червня 2017 року (а.с.7). Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 09 липня 2024 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] разом із позивачкою (а.с. 8). З судового наказу від 28 червня 2023 року у справі №438/887/23, виданого Бориславським міським судом Львівської області (а.с.9), вбачається, що з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (з дня подачі заяви 14 червня 2023 року). Позивач, покликаючись на зміст ст. 181, 192 СК України, вказує на право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присуджених аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України. Суд встановив, що між сторонами виник спір щодо зміни способу стягнення розміру аліментів на дитину, який регулюється відповідними нормами Сімейного кодексу України (далі -СК України). Вирішуючи спір суд виходить з таких мотивів. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Відповідно до частини другої ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 3ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом наведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів. При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів. Крім того, згідно з ч. 1ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, Сімейний кодекс України встановлює підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, зміна способу стягнення аліментів(ч. 3 ст. 181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ч. 1 ст. 192 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані між собою. Зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей182-184,192 СК України. Вирішуючи спір, суд виходить з того, що стягувач бажає змінити спосіб стягнення аліментів, визначивши його у частці від доходу платника аліментів, відповідно суд доходить висновку про необхідність зміни аліментів, що стягуються з відповідача у твердій грошовій сумі. Враховуючи положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, зважаючи на те, що з віком дитини зростають потреби у забезпеченні її гармонійного розвитку, а також, що платник аліментів є працездатною особою, інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб на утриманні не має, аліментів на утримання інших осіб не сплачує, стягнення по виконавчих документах з нього не проводиться доказів протилежного суду не надано, суд доходить висновку про необхідність зміни способу стягнення аліментів, що стягуються з відповідача у твердій грошовій сумі, визначивши його у частці від доходу платника аліментів. Беручи до уваги обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дітям рівень життя, необхідний і достатній для їх нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей (ч. 1ст.141 СК України), суд доходить висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відтак, суд дійшов висновку, що даний позов про зміну способу стягнення аліментів є підставний, обґрунтований, а тому підлягає до задоволення повністю. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно ч. 6ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з урахуванням задоволених вимог позивача на відповідача покладаються судові витрати у виді судового збору в розмірі 1211 грн 20 коп., за подання позовної заяви позивачем і підлягають стягненню в дохід державного бюджету України.

Outcome: approved