Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] [PERSON] та просить суд встановити факт її проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , померлим [INFO] , у період з грудня 2003 року по лютий 2014 року, визнавши за нею право власності на будинок із земельною ділянкою по [ADDRESS] , посилаючись на придбання ними вказаного будинку у період спільного проживання за життя спадкодавця та відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що у період з грудня 2003 року по лютий 2014 року вона проживала однією сім`єю з [PERSON] , де вони мешкали спільно, не перебуваючи у шлюбі між собою чи будь якому іншому шлюбі. Між ними були усталені відносини, що притаманні подружжю: вони вели спільне господарство, піклувалися один про одного, мали спільний бюджет та побут, спільно несли витрати, пов`язані з ремонтом житла, утриманням житла, а також придбанням побутової техніки, меблів та інших витрат, вони були зареєстровані за однією адресою по [ADDRESS] та [ADDRESS] . У 2008 році було придбано будинок по [ADDRESS] , де вона мешкає та зареєстрована і являється єдиним власником вказаного будинку згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. За цією адресою також був зареєстрований [PERSON] У 2010 році вона вирішила придбати будинок по [ADDRESS] , однак набувачем в договорі зазанче6ний [PERSON] . З моменту придбання вказаного будинку нею та її сином сплачувалися платежі за комунальні послуги, підписувалися відповідні акти комунальних послуг, вона доглядає за земельною ділянкою та будинком і тримає їх в належному стані. Спільне життя між ними з [PERSON] не склалося і з лютого 20154 року вони припинили спільне проживання. Між ними з [PERSON] була домовленість щодо переоформлення на неї будинку по [ADDRESS] або повернення ним грошових коштів, що підтверджується наданою копією розписки, однак [INFO] [PERSON] помер. Тому оскільки вона та померлий [PERSON] протягом 11 років проживали однією сім`єю та за період сумісного проживання було придбано домоволодіння по [ADDRESS] , нею сплачувались комунальні послуги за вказаною адресою, вважає, що вона має право власності на вказане нерухоме майно в розмірі 1/1 частки, тому просить задовольнити вимоги. У редакції уточненого позову в редакції від 02.10.2023 (том 1 а.с. 55-56) позивач [PERSON] доповнила, що в 2010 році вона вирішила придбати будинок, що розташований поруч з її будинком по [ADDRESS] для свого сина, тому з цією метою вона звернулась до [PERSON] для отримання в борг грошових коштів в сумі 50\~000 у.о., що підтверджується розпискою. Проживаючи разом з [PERSON] вона повністю йому довіряла та не маючи можливості бути присутньою при купівлі будинку, оскільки знаходилась за межами країни, залишила [PERSON] кошти для купівлі будинку, який і було придбано 14.10.2010, де набувачем зазначено [PERSON] . Після припинення спільного проживання з [PERSON] була домовленість щодо переоформлення на неї спірного домоволодіння або повернення коштів, що можуть підтвердити свідки, однак [INFO] [PERSON] помер, а до списку спадщини після його смерті входить і домоволодіння по [ADDRESS] . Зазначила, що встановлення факту проживання однією сім`єю необхідно для визнання права спільної сумісної власності в порядку ст. 74 СК України на майно, набуте за час спільного проживання з [PERSON] без реєстрації шлюбу, розташоване по [ADDRESS] , тому просить вимоги задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із зустрічною позовною заявою про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності у порядку спадкування за законом, у якому відповідачі просять визнати домоволодіння [ADDRESS] та земельну ділянку за вказаною адресою спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , частки яких є рівними, визнавши за ними право власності по 1/4 частці указаного нерухомого майна в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування зустрічних вимог зазначено, що у період з 2003 року по лютий 2014 року [PERSON] дійсно проживав однією сім`єю з [PERSON] як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу та за період їх проживання було придбано домоволодіння [ADDRESS] , яке була не тільки придбано за їх спільні кошти, але й більш менш з урахуванням рівності оформлено на кожного з них. Більш того, домоволодіння [ADDRESS] було придбано у «голому» вигляді, його внутрішнім та зовнішнім оздобленням [PERSON] та [PERSON] займалися з моменту придбання. сусідня ділянка була придбана для розширення першої, проте так і не була облагоджена. Надана [PERSON] розписка, нібито написана від імені [PERSON] не відповідає дійсності, оскільки підпис у ній не [PERSON] , у ній зазначено про отримання нібито коштів у [PERSON] у травні 2011 року для придбання будинку, який придбав 10.06.2011, хоча насправді будинок було придбано 14.10.2010. При цьому [PERSON] ніде не працювала та жила за рахунок доходів [PERSON] , який займався купівлею-продажем автомобілів та згідно тексту позовних вимог [PERSON] , вона не заперечує щодо сумісності придбаного майна. Тому оскільки за життя [PERSON] був власником домоволодіння [ADDRESS] , належне майно нікому не заповідав, після його смерті вони являються спадкоємцями першої черги та просять задовольнити вимоги. Ухвалою суду від 25 вересня 2023 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 06 жовтня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Задоволено заяву позивача про допит свідків та витребувано за клопотанням позивача у Приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Лігути Лариси Вячеславівни копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 05 грудня 2023 року залишено без руху зустрічну позовну заяву [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільної сумісною власністю та визнання права власності в порядку спадкування. Ухвалою суду від 18 грудня 2023 року прийнято зустрічний позов [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільної сумісною власністю та визнання права власності в порядку спадкування до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на нерухоме майно, об`єднавши вимоги в одне провадження. Ухвалою суду від 05 лютого 2024 року повернуто [PERSON] заяву про уточнення позовних вимог в редакції від 11 січня 2024 року, відмовлено у задоволенні її клопотання про виклик та допит відповідача [PERSON] , відмовлено у задоволенні її клопотання про залишення без розгляду зустрічного позову. За клопотанням позивачів за зустрічним позовом викликано свідків у судове засідання для надання показань, долучено до матеріалів справи письмові докази, викладені в клопотанні від 11 січня 2024 року, витребувано відомості про доходи [PERSON] за період з 2007-2010 роки. Закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті, встановлено загальний порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та загальний порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовують. У судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] на вимогах наполягала з підстав, викладених у тексті позовної заяви, зустрічним позов не визнала з підстав, викладених у відзиві на зустрічний позов (том 1 а.с. 147-149). Відповідач [PERSON] звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності за станом здоров`я та з урахуванням похилого віку, проти визнання за [PERSON] права власності на цілий будинок заперечує, на зустрічних вимогах наполягає (том 1 а.с. 84). Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Страх Є.О. вимоги первісного позову визнали частково в частині встановлення факту проживання [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , померлим [INFO] , у період з грудня 2003 року по лютий 2014 року, в частині вимоги про визнання права власності на будинок по [ADDRESS] позов не визнали з підстав, викладених в зустрічному позові, на вимогах зустрічного позову наполягали. В обґрунтування відзиву на зустрічний позов відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] зазначено, що до списку спадкового майна не входить будинок із земельною ділянкою кадастровий номер 1211000000:06:211:0005 за адресою: [ADDRESS] , відповідно він не може бути предметом судового розгляду. На обґрунтування зустрічним вимог позивачами не надано квитанцій, видаткових накладних, що підтверджують проведення будівельних робіт, покупку будівельних матеріалів, побутової техніки, меблів. На момент придбання вказаного майна позивачеві за зустрічним позовом [PERSON] було 16 років. тому незрозуміла його обізнаність щодо фінансування та витрат їх спільного з [PERSON] сімейного бюджету. Жодних підтверджень про утримання вказаних будинків та земельних ділянок, сплату комунальних послуг з боку [PERSON] до суду не надано. При цьому на підтвердження наявності доходу [PERSON] жодних доказів позивачами не надано, окрім незрозумілих фото з інтернет-сайтів, а тому просить відмовити у задоволенні вимог. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він син [PERSON] . З кінця 2003 року [PERSON] після загибелі чоловіка почала спілкуватися з [PERSON] та з початку 2004 року почала з ним жити в квартирі по [ADDRESS] . Потім в 2008 року за кошти [PERSON] , сестри [PERSON] , яка проживала на той час в м. Москва та мала великі доходи, було придбано будинок по [ADDRESS] , [PERSON] допомагала сім`ї [PERSON] та [PERSON] . У 2008 році вони переїхали в будинок по [ADDRESS] та проживали там. В 2010-2011 р.р. коли він навчався в Лондоні, був придбаний будинок по [ADDRESS] за кошти, які взяла в борг [PERSON] у [PERSON] в сумі 50\~000,00 доларів США. Вони позичили кошти, оскільки приїхали власники цього будинку із-за кордону на короткий термін, а так як ні в кого такої суми на той момент не було, взяли в борг. Коли він повертався додому, мати сказала, що цей будинок нею придбано для нього. В 2014 році позивач [PERSON] розійшлася з [PERSON] . [PERSON] їздила до сестри [PERSON] в м. Москву та брала в неї 50\~000,00 доларів США, щоб повернути борг [PERSON] [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, [PERSON] займався перепродажем автомобілів. Приблизно в 2008 році у [PERSON] були фінансові проблеми, бо шахрайським шляхом відібрали автівки. Коли придбали будинок по [ADDRESS] , то [PERSON] слідкував за ремонтом в будинку, контролював облаштування прибудинкової території. Згодом вони придбали лазню. Скільки коштів витратив [PERSON] на ремонт він не знає. Також давала кошти на облаштування будинку [PERSON] . Подробиці купівлі будинку [ADDRESS] він знає зі слів матері [PERSON] та [PERSON] .. знає, що будинок було придбано за кошт и матері та [PERSON] . В момент придбання будинку мати була за кордоном в м. Москва, поїхала до сестри забрати гроші, щоб віддати борг. Гроші які вона позичила в [PERSON] , в сумі 50\~000,00 доларів США, вона залишила [PERSON] на випадок приїзду власників будинку [ADDRESS] . Так трапилося, що власники будинку по [ADDRESS] приїхали в той момент, коли мати була в м. Москва, тому [PERSON] оформив будинок на себе. Впродовж місяця [PERSON] перебувала в м. Москва, він теж був за кордоном. З 2014 року він не бачив ні [PERSON] ні його сина [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] її сестра. У період з 1992 року по лютий 2022 року вона працювала в м. Москва, була приватним підприємцем, у неї були два товариства і вона мала гарні доходи. З кінця 2003 року початку 20054 року її сестра [PERSON] періодично приїжджала до неї в м. Москву та допомагала їй по виробництву, в неї була своя лінія магазинів. навіть залишалася на півроку. Приблизно в 2010 році вона дізналась, що продається будинок по [ADDRESS] та вирішила його придбати племіннику [PERSON] , однак оскільки вона перебувала в м. Москва. то зателефонувала [PERSON] , щоб вона позичила 50\~000,00 доларів США. Гроші необхідні були негайно. Інна позичила їй кошти в сумі 50\~000,00 доларів США та передала їх [PERSON] , яка передала ці кошти своєму співмешканцю [PERSON] , який і придбав будинок та зареєстрував його на себе по [ADDRESS] . Вона довіряла [PERSON] , хоча він був дуже жадібний. Будинок за адресою [ADDRESS] вона придбала в недобудованому вигляді, за її кошти все будували. [PERSON] займався придбанням будівельних матеріалів, працював прорабом в неї. Вона платила [PERSON] кошти за те, що він допомагав в будівництві будинку, який вона придбала за готівку. Вона не пам`ятає, чи була [PERSON] в Україні, коли придбали будинок. Щоб розрахуватися з Інною, вона передавала кошти [PERSON] через декілька місяців після позики. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона дружина брата [PERSON] , [PERSON] . Стосовно будинку по [ADDRESS] , то його придбала [PERSON] для свого сина [PERSON] , однак будинок було оформлено на [PERSON] , оскільки вона платила комунальні послуги з жовтня 2010 року по 2017 рік. Вона з чоловіком з дозволу [PERSON] використовували будинок як дачу. [PERSON] проживав з [PERSON] як чоловік та дружина, вони приходили до тих в гості. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що з [PERSON] вони знайомі з 1995 року, проживали в сусідніх будинках. Потім [PERSON] переїхала на [ADDRESS] , а в жовтні 2010 року [PERSON] попросила у неї в борг 50\~000,00 доларів США на придбання сусіднього будинку разом із земельною ділянкою по [ADDRESS] . [PERSON] написала їй розписку, а через два місяці [PERSON] віддала їй гроші в сумі 50\~000,00 доларів США, а вона повернула тій оригінал розписки. [PERSON] часто брала у неї в борг невеликі суми, останній раз вона брала в борг три місяці тому. Кошти, які вона позичила [PERSON] , були [PERSON] та [PERSON] , які проживають в Росії на Курильських островах. Останні надсилали їй кошти для придбання для них житла в м. Києві, вона доглядала за їх квартирою [ADDRESS] . За рік до війни [PERSON] забрали кошти та виїхали до РФ. Вона дала 20\~000,00 доларів США своїх збережень та коштів [PERSON] . З 1989 року працює медсестрою в 1-й міській лікарні, однак чоловік її також відкладав кошти. Вона фізична особа підприємець групи А з 2000 років. [PERSON] сказала, що гроші вона взяла у сестри, щоб їй повернули. Людмила їздила до сестри і працювала, щоб повернути борг. Вважала, що у [PERSON] та [PERSON] родина, оскільки вони проживали разом. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] знає давно, десь з кінця 1999 року. він купив невдало машину, а [PERSON] допоміг йому її поміняти з того часу вони були в дружніх стосунках з ним. [PERSON] він також знає, у 2003 році вони познайомилися при поїздці до Криму. [PERSON] представив йому [PERSON] як свою дружину. Вони жили поряд та спілкувались, він кожні два роки змінював автівки, а [PERSON] йому допомагав. Про конфлікт щодо поділу майна він знає, цей конфлікт був ще більше 10 років тому. [PERSON] був дуже емоційною людиною, він розповідав багато речей про сімейні стосунки, фінансові проблеми, переживав за помешкання, в яке вклав багато грошей. На початку їх стосунків з [PERSON] у них були нормальні сімейні відносини, а потім [PERSON] розповідав, що з [PERSON] погіршились стосунки, є конфлікт щодо [PERSON] , його не визнають в тій сім`ї, та є конфлікт щодо місця проживання: його виганяли із житла і казали, що він мало заробляє, всіляко принижували і [PERSON] і сестра. [PERSON] радився з ним, що робити, коли хотів купити сусідній будинок поряд з тим, де вони проживали, але він так зрозумів, що сусідній будинок був куплений разом. [PERSON] дуже переймався за вкладені в будинок кошти та боявся, що його залишать без частки. Після смерті [PERSON] телефонувала йому і питала думки, як він буде ставитись, якщо вона заявить позов до суду про поділ майна та він їй відповів, що буде за [PERSON] , бо він єдиний син [PERSON] і його прямий спадкоємець. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] знає з 1992 року, він приятель її сім`ї, [PERSON] знає десь з 2000 року, вона почала тоді жити з [PERSON] . Стосунки у них були як чоловіка та жінки, років 10 вони проживали разом на 95 кварталі, у приватному будинку по [ADDRESS] . Вона пам`ятає, що [PERSON] купив будинок поряд з тим будинком, де вони проживали. Вони були гарними друзями та [PERSON] їй все розповідав, вона може розповісти, де в будинку як і що розташовано. Їй відомо, що [PERSON] придбав будинок за власні кошти, він їй про це казав, пам`ятає цифру 50\~000,00 доларів США, він на той час займався продажем автомобілів. Зазначила, що знає про вкладання [PERSON] власних грошей у перший будинок, у ремонт цього будинку, де вони проживали разом з [PERSON] . У них з [PERSON] були конфлікти за гроші, вона хотіла собі будинок залишити, а [PERSON] хотів забрати собі будинок. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що знає [PERSON] давно, ще з 2000-х років, [PERSON] знає з 2012-2013 р.р., він приходив до них з [PERSON] в гості в будинок по [ADDRESS] , нижче до 95-го кварталу в сторону [PERSON] . Вони з [PERSON] тоді часто спілкувалися, через день або кожного дня та знає, що [PERSON] приймав участь у будівництві будинку, він керував прорабами. Будинок зі слів [PERSON] вже був, а потім він робив в ньому ремонт та на ділянці будували двоповерховий банний комплекс із зрубу. Щодо придбання будинку нічого сказати не може, однак знає, що на баню [PERSON] витратив 80\~000,00 євро, казав, що вони з [PERSON] купили цей будинок та роблять там ремонт (по [ADDRESS] ). [PERSON] приходив до нього та позичав особисто 50\~000,00 доларів СШАП на придбання будинку [ADDRESS] , казав продасть автівку та розрахується з боргом. Він не пам`ятає точно, але віддав борг десь через півроку. Раніше [PERSON] не брав у нього гроші в позику, але тоді у нього були проблеми з бізнесом, машини не продавались, падали в ціні. Бувало, що він брав кошти в борг у [PERSON] , а бувало що й [PERSON] у нього брав у борг. Знає, що у [PERSON] та [PERSON] назрівало розлучення, [PERSON] потім вийшов з будинку від [PERSON] тільки з пакетом. Люся телефонувала йому десь через півроку після смерті [PERSON] , щоб він прийшов до суду та сказав у суді, що кошти в борг ніби то брали вони вдвох у нього в сумі 50\~000,00 доларів США, однак він не захотів цього робити. Вислухавши учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, 18 квітня 2008 року на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння із земельною ділянкою, на [PERSON] , як покупцем, було придбано домоволодіння із земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , що складається з Б-2 житловий будинок, житловою площею 140,8 кв.м., загальною площею 191,3 кв.м., В гараж, № 1 огорожа, № 2 хвіртка, № 3 ворота, № 4 огорожа, ІІ вимощення та земельної ділянки площею 0,1 га, цільове призначення (використання) земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 1211000000:06:211:0005 (том 1 а.с. 103 копія договору). Право власності зареєстровано за [PERSON] в КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», про що надано відповідний витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Згідно вказаного витягу, вул. Кубанську на підставі рішення виконкому міської ради № 350 від 28.10.1975 перейменовано на [ADDRESS] , на підставі рішення Криворізької міської ради № 2920 від 24.12.2008 перейменовано на [ADDRESS] (том 1 а.с. 4). 14 жовтня 2010 року на підставі договору купівлі-продажу [PERSON] , як покупцем, було придбано житловий будинок з господарчими побудовами, розташований на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , що складається з житлового будинку загальною площею 67,2 кв.м., житловою площею 47,4 кв.м., призначений на плані літерою «А-1» та господарчі побудови сарай-літня кухня «Б», гараж «В», погріб «Г», водоколонка І, паркан «1, 2», вимощення ІІ, розташований на земельній ділянці площею 0,1091 га, призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд кадастровий номер 1211000000:06:211:0019 (а.с. 8-10 копія договору). Відомості про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на вказане домоволодіння, матеріали справи не містять. Частиною другою статті 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, правомірною) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Відповідно до статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються приписи глави 8 СК України. Отже, правовими наслідками встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу є встановлення належності їм майна, набутого у власність у цей період, на праві спільної сумісної власності. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірне майно. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зазначено, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю, спільний побут, взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України). СК України не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду під час їх оцінки. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які підтверджують наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю (постанова Верховного Суду від 07 грудня 2023 року у справі № 442/3741/21 (провадження № 61-1292св23). У постанові Верховного Суду від 17 квітня 2023 року у справі № 463/11211/19 (провадження № 61-1214св23) зазначено, що для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю. Таким чином, предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Критеріями, за якими майну може бути надано статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, відповідно до якої йому може бути надано правовий статус спільної власності подружжя. З урахуванням зазначеного, вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки. Так в судовому засіданні позивачем за первісним позовом [PERSON] в основу доказів на доведення факт спільного проживання її з [PERSON] покладено лише покази свідків, однак самі по собі показання свідків не є підставою для встановлення факту проживання однією сім`єю, про що Верховний Суд зазначив у своїй постанові від 19.06.2024 у справі № 554/6033/22. Разом з тим, відповідачами за первісним позовом не заперечується факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] з [PERSON] , померлим [INFO] , у період з грудня 2003 року по лютий 2014 року, а тому суд вважає можливим у зв`язку з визнанням позову відповідачами в цій частині в порядку ст. 206 ЦПК України задовольнити вимоги про встановлення цього факту частково, ураховуючи, що виникнення такого права стало можливим лише з 01 січня 2004 року, коли набрав чинності Сімейний кодекс України, бо КпШС України не передбачав можливості встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Стосовно вимоги про визнання права особистої власності за [PERSON] на домоволодіння по [ADDRESS] , суд вважає можливим задовольнити вимоги частково з таких мотивів. Відповідно до частин першої, сьомої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Презумпція спільності права власності в силу положень статті 74 СК України поширюється й на майно, придбане в період проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Отже законодавством передбачено рівнозначну презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна та майна, придбаного жінкою та чоловіком, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, до спільної сумісної власності. Це означає, що якщо майно придбано подружжям під час шлюбу чи жінкою та чоловіком в період проживання однією сім`єю, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява одного з подружжя про те, що річ була куплена на його особисті кошти, не буде належно підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною. Отже, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя чи ту особу, яка заперечує проти належності майна до об`єктів спільної сумісної власності подружжя чи осіб, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Подібні висновки щодо презумпції належності майна, придбаного в період шлюбу, до спільної сумісної власності подружжя та щодо розподілу тягаря доказування на спростування цієї презумпції викладено в постановах Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, у постановах Верховного Суду від 28 серпня 2019 року у справі № 646/6271/16-ц (провадження № 61-34723св18), від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц (провадження № 61-2446св18), від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). На обґрунтування доводів належності спірного майна на праві особистої власності [PERSON] , нею подано до суду копії актів на обслуговування домоволодіння комунальними службами (том 1 а.с. 5-7), платіжні документи про оплату комунальних послуг, де платником зазначені [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (том 1 а.с. 13-22), копію написаної власноруч розписки від 10.10.2010 згідно тексту якої [PERSON] взяла в борг кошти в сумі 50\~000,00 доларів США на купівлю будинку по [ADDRESS] та відмітка про повернення боргу 08.12.2010, копію надрукованої печатним текстом розписки від імені [PERSON] від 26.05.2015, відповідно до якої він отримав від [PERSON] кошти в сумі 50\~000,00 доларів на придбання будинку по [ADDRESS] та зобов`язується переоформити право власності на будинок на [PERSON] або повернути грошові кошти в сумі 50\~000,00 доларів США [PERSON] . Суд критично відноситься до наданих розписок. оскільки одна написана від імені [PERSON] , яка є заінтересованою особою у справі, інша взагалі надрукована печатним текстом і допитана в судовому засіданні свідок цієї розписки [PERSON] не пояснила обставини написання цієї розписки з огляду на припинення у 2014 році фактичних стосунків [PERSON] та [PERSON] , питання з цього приводу на підтвердження доводів заявленого позову, [PERSON] в судовому засіданні не ставилися. Доводи про наявність великого доходу у [PERSON] на заробітках за кордоном та отримання коштів від сестри, ґрунтуються виключно на показах допитаних як свідків в судовому засіданні сестри, сина та подруги, при чому останнім це відомо виключно зі слів самої позивачки [PERSON] . До того ж суд зауважує, що згідно частини 3 статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а Верховний Суд у постанові від 13.02.2020 у справі №320/3072/18 (провадження №61-5819св19) зазначив, що наявність боргів подружжя та виникнення зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, не змінює статусу спільності набутого під час шлюбу майна за позичені кошти, які були використані в інтересах сім`ї, а саме на придбання цього майна. Верховний Суд указував, що суди дійшли правильного та обґрунтованого висновку, що спірне нерухоме майно, придбане подружжям під час перебування у шлюбі та за кредитні кошти, які використані в інтересах сім`ї, підлягає поділу між ними в рівних частинах. Суд також\~приймає до\~уваги зазначення\~позивачем за\~первісним позовом\~ [PERSON] \~в тексті\~позовної заяви\~про ведення спільного господарства з [PERSON] в період придбання домоволодінь [ADDRESS] та [ADDRESS] та наявність у них з [PERSON] спільного бюджету та побуту: «вони спільно несли витрати, пов`язані з ремонтом житла, утриманням житла, а також придбанням побутової техніки, меблів та інших витрат». Оплата комунальних послуг не є підставою для визнання спірного домоволодіння особистою власністю [PERSON] та відноситься до витрат, які вони в період сумісного проживання з [PERSON] спільно несли по утриманню житла. Тому оскільки позивач за первісним позовом [PERSON] не спростувала презумпцію спільної сумісної власності на зазначене майно, суд вважає доводи про належність їй цього майна на праві особистої приватної власності помилковими. Установивши, що спірне майно набуте [PERSON] та за життя [PERSON] під час їх спільного проживання однією сім`єю, суд дійшов висновку про належність цього майна їм на праві спільної сумісної власності, про тощо також неодноразово, з посиланням на ст. 74 ЦПК України, зазначено [PERSON] у тексті позовної заяви. Згідно з частиною першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З указаних\~мотивів підлягає\~задоволенню вимога\~позивачів за\~зустрічним позовом\~ [PERSON] \~та [PERSON] про визнання спірних домоволодінь по [ADDRESS] та [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , померлого [INFO] , з визначенням рівності їх часток. Стосовно вимоги позивачів за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] про визнання за ними права власності на спадкове майно, то відповідно до письмових доказів, в тому числі витребуваної спадкової справи, відсутні відомості про реєстрацію права власності на домоволодіння по [ADDRESS] за спадкодавцем, що позбавляє суд можливості вирішити питання про визнання права власності в порядку спадкування учасниками процесу відповідних доказів суду не подано, клопотання про їх витребування не заявлялось. При цьому матеріали спадкової справи не містять відмови у вчиненні нотаріальних дій позивачам за зустрічним позовом, як спадкоємцям першої черги після смерті [PERSON] , така відмова надана лише [PERSON] . Тому за умови вирішення спору, у зв`язку з наявністю відкритої спадкової справи, спадкоємці не позбавлені можливості звернутися до нотаріуса стосовно видачі свідоцтв про право власності на майно в порядку спадкування за законом. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення первісного та зустрічного позовів. Частинами першою, другою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки вимог про розподіл судових витрат сторонами не заявлено, вони покладаються на позивача за первісним позовом та позивачів за зустрічним позовом.

Outcome: approved