Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

У травні 2024 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 27.02.2012 Богунським районним судом міста Житомира в справі № 2-1618/12 стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку відповідача щомісячно до їх повноліття. Старша дочка [PERSON] досягла 18-ти річного віку і за рішенням суду на дочку [PERSON] стягуються аліменти у розмірі 1/6 частини доходу відповідача, проте такий розмір аліментів не надає можливості забезпечувати дитину всім необхідним. Дочка мяє ряд захворювань, важко переносить фізичні навантаження, у зв`язку з чим доводиться часто звертатися до лікарів для проведення необхідного обстеження й лікування. Тому позивач просить: 1) змінити спосіб стягнення аліментів та їх розмір, що стягуються з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; 2) стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] аліменти в твердій грошовій сумі 5000 грн до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши про підтримання позову та що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки до суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не направив. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 280-282 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 31.08.2012 у справі № 2-2688/12. Сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] згідно копії свідоцтва про її народження. Рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 27.02.2012 в справі № 2-1618/12 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 19.01.2012 року і до їх повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину. Як вбачається з копії довідки-розрахунку № 73013 від 18.04.2024, виданої Богунським ВДВС у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), станом на 01.04.2024 борг зі сплати аліментів по виконавчому листу № 2-1618, виданого 06.03.2012 Богунським районним судом міста Житомира про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей станом на 01.04.2024 становить 124224,69 грн та 17752,16 грн штрафу згідно п. 14. ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження». З травня 2022 року відповідач взагалі припинив виплату позивачу аліментів на дитину. Згідно ч. 1 ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, що передбачено ч. 2 ст.\~51\~Конституції України та ст. 180 СК України. Частиною 3 ст.\~181\~СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України). Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За положеннями ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс\~України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192\~СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.\~192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3\~роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 № 037-VIII частину другу\~статті 182 СК України\~викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір 30 %). Беручи до уваги викладене, суд звертає увагу на те, що частиною 3 статті 181 СК України\~передбачено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Вказана стаття не містить будь-яких умов за яких одержувачу аліментів може бути відмовлено судом у способі стягненні аліментів. Вказане узгоджується із висновком ВС, викладеним у постанові від 11.03.2020 в справі № 759/10277/18, згідно із яким спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Тобто, позивач наділений абсолютним правом на зміну способу стягнення аліментів. Крім того, згідно правової позиції, викладеної в постанові ВС від 14.11.2018 в справі № 372/2393/17, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Тобто, зміна способу стягнення аліментів передбачає зміну їх розміру. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. При визначенні розміру аліментів суд керується положеннями ст. 182 СК України, бере до уваги, що дитина проживає разом з матір`ю та має ряд захворювань згідно матеріалів справи. Суд враховує розмір витрат, необхідних для забезпечення дитини повноцінним харчуванням, сезонним одягом, шкільним приладдям, речами особистої гігієни, тощо, які є загальновідомими. Разом з тим, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача аліментів в розмірі 5000,00 грн, так як позивач не довела належними і допустимими доказами, що є її обов`язком в силу норм ст. 81 ЦПК України, необхідність зміни розміру аліментів до зазначеного розміру. За таких обставин суд вважає за необхідне частково задовольнити позов та з урахуванням обставин справи змінити спосіб стягнення аліментів на утримання дочки з частки на тверду грошову суму в розмірі 4000,00 грн щомісячно до повноліття дитини. За правилами ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена при зверненні до суду.

Outcome: partial