Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, яка обґрунтовується тим, що виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. від 09.06.2021, зареєстрованого в реєстрі за №8308 звернено стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» у розмірі 11\~750,00 грн. У зв`язку з тим, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог законодавства щодо переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, встановлення безспірності заборгованості для вчинення виконавчого напису, яке призвело до незаконного відкриття виконавчого провадження та примусового стягнення суми заборгованості. Просив визнати вищезазначений виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, стягнути судові витрати. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, попередньо представник надав заяву про розгляд справи без їхньої участі, заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату та час судового розгляду справи, у судове засідання не з`явився, попередньо надавши клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу або відмову в їх задоволенні, посилаючись на те, що справа є незначної складності, а тому витрати на правову допомогу в сумі 10 000 грн. не відповідають принципу співмірності та розумності, а також зазначив, що позивачем не надано до суду, детального опису робіт (надання послуг) виконаних адвокатом з зазначенням витраченого часу по кожному із видів робіт, та розрахунком вартості виконання кожного із виду робіт з врахуванням витраченого на це часу. Третя особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. повідомлявся про час та дату судового засідання, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем від 09.06.2021, зареєстрованого в реєстрі за №8308, звернено стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованості за кредитним договором №0569-9860 від 20.12.2020; строк платежу за кредитним договором №0569-9860 від 20.12.2020 настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 03.01.2021 по 04.06.2021. Сума заборгованості становить 11\~400,00 грн, що складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 5\~000,00 грн, простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 6\~400,00 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто із стягувача в розмірі 350,00 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 11\~750,00 грн (а.с.15). Згідно з постановою Приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гуріної Т.В. від 07.10.2021 відкрито виконавче провадження №67080424 на підставі вищезазначеного виконавчого напису (а.с.16-17). Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 у редакції що діяла на час вчинення виконавчого напису, визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Таким чином, станом на час вчинення спірного виконавчого напису нотаріусом, редакція постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Позивачем наданий кредитний договір №0569-9860 від 20.12.2020, який нотаріально не посвідчений (а.с.13-14). Встановлено, що оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 09.06.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Отже, враховуючи, що кредитний договір №0569-9860 від 20.12.2020 нотаріально не посвідчений, а тому відповідно до вимог закону не є документом за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Аналогічні висновки містяться у Постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), де зазначаються що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. У спорі щодо оскарження виконавчого напису нотаріуса суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити, чи справді на момент вчинення такого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачам, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічну позицію вказано у Постанові ВС від 15 лютого 2023 року у справі № 947/10174/21. У даному випадку позивач оскаржує правомірність вчинення виконавчого напису нотаріусом з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, а також з підстав неправомірності вимог стягувача. З наданих суду документів неможливо встановити чи дійсно існувала заборгованість, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Доказів наявності невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, суду не надано. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ході судового розгляду відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів та документів, що б об`єктивно підтверджують заборгованість позивача у розмірі 11\~750,00 грн не надано. Враховуючи, що доказів протилежного з боку відповідача, не надано, суд вважає, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру заборгованості, з метою погашення якої запропоновано звернути стягнення за виконавчим написом Разом з тим, під час вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріус всупереч вимог законодавства вчинив виконавчий напис на підставі кредитного договору, що нотаріально не посвідчений та відповідно до вимог закону не є документом за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, суд вважає, що оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом з порушенням Закону України «Про нотаріат» та постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити таке. Згідно з ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями статті 137 ЦПК України встановлено, що до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.\~Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Судом встановлено, що 06.06.2024 між [PERSON] та Адвокатським бюро «Віталія Грибовода» укладений договір №06/06-24 про надання правової допомоги (а.с.21). Відповідно до додаткової угоди №1 від 07.6.2024 до договору про надання правової допомоги №06/06-24 від 06.06.2024 та акту прийняття-передачі виконаних робіт від 07.06.2024, Адвокатським бюро «Віталія Грибовода» надані, а [PERSON] прийняті послуги з професійної правничої допомоги із зазначенням виду послуг та витраченого часу на їх надання на загальну суму в розмірі 10 000 грн (а.с.22-23). Позивачем сплачений гонорар адвокату за правову допомогу в розмірі 10 000 грн., що підтверджується квитанцією від 07.06.2024 (а.с.24). Таким чином, позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження розміру судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката. Відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Необхідно зауважити, що ч. 6 ст.137 ЦПК України передбачає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. Проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді, суд приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правничої допомоги від 06.06.2024, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи. Так, актом приймання-передачі виконаних робі від 07.06.2024 встановлено, що правнича допомога адвоката полягала в наданні консультації, попередньому опрацюванні матеріалів, опрацюванні законодавчої бази, що регулюють спірні відносини, формування правової позиції, підготовці процесуальних документів по справі (позовної заяви, клопотання, адвокатських запитів тощо). Також суд враховує малозначність справи, її типовий характер та розгляд у спрощеному позовному провадженні з викликом осіб, які у судове засідання не з`явилися та надали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, а також заперечення відповідачем щодо витрат на професійну правову допомогу. За таких обставин суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу та вважає за необхідне стягнути їх у розмірі 2 500 грн. Питання щодо розподілу судового збору суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню сплачений судовий збір у розмірі 1\~211,20 грн. Згідно з п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Отже, відповідно до положень п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1\~211,20 грн.

Outcome: approved