Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-19 00:00:00

14.11.2023 року\~Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»\~ звернулося до суду із вказаним позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 15072,00 грн., а також судові витрати в розмірі 2684,00 грн. В обґрунтування вказує, що 27.01.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ»\~та [PERSON] було укладено кредитний договір №25276-01/2022. 31.01.2023 р. між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ІНВЕСТРУМ" та ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" укладено Договір факторингу № 31012023, у відповідності до умов якого, ТОВ ФК «ІНВЕСТРУМ " передає за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ ФК «ІНВЕСТРУМ" права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників вказаними у Реєстрі боржників. Згідно п. 1.1. Договору факторингу, згідно умов цього Договору Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а Клієнт відступлення Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (Позики), плату за Позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до Реєстру Боржників до Договору факторингу № 31012023 від 31.01.2023, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 15\~072,00 грн., з них: 6000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 9072,00 сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. сума заборгованості за пенею. При умові, що Відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким Відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки Первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Таким чином, в разі сплати Відповідачем коштів на рахунки Попередніх Кредиторів, вони були перераховані на рахунки ТОВ "ФК"ЄАПБ" та зараховані на погашення кредитної заборгованості. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснював жодного платежу, в результаті чого відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК"ЄАПБ" за кредитним договором №25276-01/2022 в розмірі 15\~072,00 грн. Ухвалою суду від 23.11.2023 р. відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена завчасно та належним чином, просила на підставі наявних в справі доказів задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, розгляд справи проводити без її участі. 05 квітня 2024 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому вказує, що відповідач позов не визнає, вважаючи його безпідставним та необґрунтованим, оскільки позивачем не надано суду жодного належного доказу, первинних бухгалтерських документів відносно перерахування кредитних коштів, видачі кредиту, користування ним та погашення, тому немає підстав вважати, що розмір заборгованості та відсотки є правильними. За кредитним договором №25276-01/2022 проценти за користування кредитом можуть бути нараховані лише протягом 30 днів, тобто строку, на який були надані кредитні кошти, враховуючи визначену фіксовану процентну ставку за кредитом, нарахування процентів має проводитися на рівні процентної ставки. До матеріалів справи не було надано доказів отримання кредитних коштів за договорами та застосування електронного підпису. Вказує, що позивачем не надано доказів того, що до нього перейшло право вимоги до відповідача відповідно до договору факторингу, а окремі аркуші договору, не є належним чином засвідченою копією документа та засвідченим витягом з нього, тому не може бути прийнятий, як належний, допустимий та допустимий доказ. Розрахунки заборгованості, надані первісними кредиторами теж відсутні. Просить відмовити у задоволенні позову. 20.09.2024 р. на адресу суду надійшла заява представника відповідача про розгляд справи за її відсутності та відсутності відповідача з урахуванням наданого відзиву. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи законних інтересів. 27.01.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ»\~та [PERSON] було укладено кредитний договір №25276-01/2022 (а.с.6-9). Відповідно до ст.1.1. договору Кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит на суму 6000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит а сплачувати проценти відповідно до умов Договору. Згідно п.1.2. встановлено строк кредиту 30 днів, тобто до 25.02.2022 р. Строк дії Договору починається з моменту його укладання відповідно до вимог ЗУ «Про електронну комерцію» та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється в розмірі 292,0 (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 0,80% /(процентів) на добу (п.1.3). 31.01.2023 р. між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ІНВЕСТРУМ" та ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" укладено Договір факторингу № 31012023, відповідно до умов якого набуло права грошової вимоги до відповідача (а.с.10-12). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №31012023 від 31.01.2023 р. укладеного між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ІНВЕСТРУМ" та ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" перейшло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №25276-01/2022. Згідно Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 624024, Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є юридичною особою зареєстрованою в передбаченому Законом порядку. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до ч. 3 ст.207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного, необхідно дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. В силу положень Закону України «Про електронну комерцію» в момент укладення правочину відповідач прийняв на себе зобов`язання, погодившись на істотні умови банку. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19 та від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 щодо можливості укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем. Фінансова установа свої зобов`язання за вказаними кредитними договорами виконала, а відповідач, в порушення умов договору, зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим у нього перед фінансовими установами утворилася заборгованість. Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу (правова позиція закріплена в постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у № справі № 2-1055/11). У зв`язку з тим, що до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до відповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення кредитної заборгованості на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ». Копія договору факторингу та реєстрів права вимоги, надані позивачем, є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах. Надані позивачем розрахунки заборгованості узгоджуються із іншими письмовими доказами у справі, зокрема з витягами із Реєстрів прав вимоги, реєстрами боржників, розрахунками заборгованості, тощо, наданими позивачем. Виходячи з вищенаведених положень законодавства та встановлених обставин справи, вбачається, що вказаний договір підписаний електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету. У свою чергу, персональні дані відповідача на які первісними кредиторами здійснювались перерахування позичених грошових коштів, відповідають даним зазначеним у відзиві на позовну заяву. Крім того, відповідач до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього будь-яких шахрайських дій не звертався, як і не оскаржував правомірність укладеного договору. Враховуючи умови надання кредитних коштів, суд зазначає, що саме відповідач має доступ до свого рахунку, і має можливість надати суду виписку з свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредиторів на виконання укладеного договору. Матеріали справи в своїй сукупності свідчать про те, що відповідач отримав кредит за кредитним договором, проте не виконав взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитними договорами, кошти не повернув. Доводи відповідача щодо неправомірності нарахування відсотків за користування кредитом, суд вважає безпідставними, виходячи з наступного. Відповідно до ст.6., ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Презумпція правомірності правочину закріплена у статті 204 ЦК України та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний відповідно до закону судом недійсним. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до умов договору у разі недотримання умов встановлених п.1.4 Договору та/або в разі пролонгації кредиту нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною ставкою з першого дня користування кредитними коштами відповідно до п.1.3 Договору. Якщо Клієнт прострочить зобов`язання, або в разі пролонгації кредиту зі зниженою процентною ставкою, нараховані згідно умов Договору проценти підлягають перерахуванню за процентною ставкою 3,2% на добу з першого дня прострочення та оплаті Клієнтом в повному обсязі на загальних умовах. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно (умови Договору). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. За ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до статті 1082 Цивільного кодексу України, передбачено: «Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.» Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 "... боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору… неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". Частиною другою статті 1050 ЦК України встановлено що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 625 ЦК України, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та проценти від простроченої суми. Виходячи із викладеного, позивачем правильно нараховані відсотки за договором із розрахунку строку кредитування, тому суд не приймає до уваги посилання відповідача на невірність нарахування позивачем відсотків за кредитним договором. Вказані розрахунки заборгованості є вірними, відповідачем не спростовані, а наведений власний розрахунок не доведеним, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів та умов договорів. Крім того, відповідачем не надано доказів, які підтверджують повернення позичальником кредиту у розмірі та строки, передбачені договором, та спростовують правильність наданих позивачем розрахунків заборгованості, нарахування відсотків відповідає умовам кредитних договорів, тому суд не приймає до уваги посилання відповідача на неправильність нарахування відсотків позивачем. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідачем порушені умови кредитного договору та норми цивільного законодавства України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2684,00 грн. (а.с.74).

Outcome: approved