Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей, в якій вказала про те, що вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 30.09.2011 року. Шлюб зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області за актовим записом № 1466. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивачка не має наміру продовжувати спільне життя разом з позивачем. Причиною цього є ті обставини, що відповідач зловживає спиртними напоями, влаштовує сварки, відноситься зневажливо до позивачки, не приділяє належної уваги вихованню дітей. Позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з нього на її користь аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дітей. 11.09.2024 року до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив про те, що позовні вимоги про розірвання шлюбу не визнає. Просить суд взяти до уваги наявність малолітніх дітей та тривалість спільного проживання як чоловіка та дружини. Зазначив, що подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу є важливим для обох сторін та в інтересах дітей. Впевнений, що конфлікти вони подолають спільно. Наразі він, його дружина і спільні діти перебувають за кордоном, вони мають спільний побут та несуть спільні витрати на житло та утримання дітей. На даний час сімейні стосунки між ними налагоджуються. Просить суд надати строк на примирення. До початку судового засідання від представниці позивачки адвоката Сергеєвої С.А. надійшла заява, в якій вона просить справу розглянути без її участі та без участі позивачки. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився. Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Сторони зареєстрували шлюб 30.09.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 30.09.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області за актовим записом № 1466. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 16.05.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області за актовим записом № 1218. Крім того, від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 03.12.2013 року Зарічним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції за актовим записом № 1611. Крім того, від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 01.06.2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) за актовим записом № 627. Батьками дітей записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Між сторонами відсутнє взаєморозуміння, почуття любові та повага. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дітей. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи зазначені положення закону вбачається, що шлюб є добровільним сімейним союзом жінки та чоловіка. При цьому він ґрунтується на вільній згоді між ними. Якщо у подружжя припинилися такі стосунки в силу, наприклад, зміни особистого ставлення один до одного, втрати любові, поваги тощо, то втрачається сенс існування такого шлюбу. У даній справі дружина заявила про розпад сім`ї, свідомо підтвердила про втрату любові та поваги до чоловіка. Також вказала, що відновити сім`ю неможливо. З наведеного вбачається, що припинився інтерес сторін у спільному шлюбі, а перебування у ньому вочевидь є неприйнятним. Розпад сім`ї певною мірою є негативним явищем. Подружжя втрачає зв`язок один з одним. Збереження таких неприйнятних відносин є неправильним та суперечить різним інтересам подружжя. Однак для цього існує інститут розірвання шлюбу у судовому порядку. Крім того, суд вважає недоцільним задоволення клопотання відповідача про надання строку на примирення. З урахуванням всіх обставин справи, що мають істотне значення, а також враховуючи категоричне небажання позивачки на збереження шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, а тому подальше збереження сім`ї неможливе, а шлюб підлягає розірванню відповідно до ст. 112 СК України. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати такі обставини, як стан здоров`я і матеріальний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина, а також інші обставини, які мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 2 ст. 183 СУ України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Враховуючи, що відповідач інших дітей не має, є працездатною особою, суд дійшов висновку про те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved