Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

[PERSON] , (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Дурицького Андрія Петровича (далі - відповідач), третя особа [PERSON] , про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якому вказала, що 06.12.2023 року приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області, [PERSON] , виніс постанову якою було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. У своїй постанові нотаріус зазначив таке: «06 грудня 2023 року я, [PERSON] , приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області, розглянувши матеріали спадкової справи № 75/2023 до майна померлого [PERSON] , заяву [PERSON] щодо видачі на її ім`я свідоцтво про право на спадщину за законом на: -квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . -вклади, що знаходяться на зберіганні в AT КБ "ПРИВАТБАНК"; -вклади, що знаходяться на зберіганні в AT "УНІВЕРСАЛ БАНК"; -транспортний засіб, який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] , виданого 04 лютого 2020 року, марки TOYOTA, модель COROLLA, випуску 2019 року, колір - сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований 04 лютого 2020 року; -транспортний засіб, який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] , виданого 16 вересня 2020 року, марки OPEL, модель VIVARO, випуску 2017 року, колір - коричневий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований 16 вересня 2020 року, відмовив спадкоємцю у видачі вищезазначених свідоцтв з наступних підстав. Спадкоємцями, які прийняли спадщину шляхом подачі відповідних заяв у встановлений законом строк, згідно матеріалів справи є [PERSON] - батько [PERSON] , та [PERSON] - дружина [PERSON] . При перевірці документів, що були подані нотаріусу для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом встановлено, що документальне підтвердження факту родинних відносин між спадкоємцем [PERSON] та спадкодавцем є неможливим, оскільки представником спадкоємця були надані наступні документи, а також нотаріусом самостійно було виготовлено: Витяг з Державного реєстру актів цивільного стаду громадян щодо актового запису про шлюб, за яким шлюб: [PERSON] та [PERSON] розірваний рішенням суду про розірвання шлюбу № 370/312 від 21 березня 2023 року. Тому відсутнє документальне підтвердження факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] а тому відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до рішення Макарівського районного суду Київської області від 21 березня 2023 року було задоволено позовну заяву [PERSON] , та розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 19.06.2018 року Макарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. При цьому, відповідно до Свідоцтва про смерть, виданого Федеративною Республікою Німеччиною (витяг з реєстраційного запису про смерть № S261/2023 [PERSON] помер [INFO] , тобто до набрання рішенням суду про розірвання шлюбу законної сили. За нормами ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок смерті одного з подружжя. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Якщо один з подружжя помер до набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу, вважається, що шлюб припинився внаслідок його смерті. Враховуючи викладене вище, нотаріус при поданні мною документів про прийняття спадщини не перевірив, коли саме було внесено запис про реєстрацію розірвання шлюбу та залишив поза увагою, що спадкодавець помер до набрання рішенням про розірвання шлюбу законної сили. Тобто фактично, шлюб припинився у зв`язку зі смертю [PERSON] . Отже, [PERSON] являється дружиною померлого, та спадкоємницею першої черги за законом. Вважає постанову нотаріуса незаконною, та необгрунтованою у зв`язку з чим, просила суд скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Дурицького Андрія Петровича від 06.12.2023 року, щодо відмови у вчиненні нотаріальної дії за заявою [PERSON] у спадковій справі №75/2023. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 28.02.2024 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 27.03.2024 року, яке було відкладено на 30.04.2024 року, 23.05.2024 року. Вказаною ухвалою також встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання\~відзиву на позовну заяву відповідно до\~ст. 178 ЦПК України. Ухвалою суду від 23.05.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.07.2024 року. 18.09.2024 в судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Бойчук Д.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити з підстав наведених в ній. 18.09.2024 року відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений, надіслав заяву в якій просив розглядати справу без його участі, вирішення справи залишив на розсуд суду. 18.09.2024 року в судовому засіданні представник третьої особи [PERSON] адвокат Починок В.В. позовні вимоги не підтримала, та просила в задоволенні відмовити з підстав наведених у письмових поясненнях. Заслухавши сторін у справі, дослі дивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Рішенням Макарівського районного суду Київської області у справі №370/312/23 від 21.03.2023 року було задоволено позовну заяву [PERSON] , та розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 19.06.2018 року Макарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Рішення суду набрало законної сили 21.04.2023 року. Відповідно до витягу з реєстраційного запису про смерть № S 261/2023 виданого 05.05.2023 року Відділом РАЦС м. Оранієнбург ФРН, [PERSON] помер [INFO] 13.04.2023 року. 14.07.2023 року [PERSON] подала заяву до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Дурицького А.П. про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] . Відповідно до постанови приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Дурицького А.П., від 06.12.2023 року було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю документального підтвердження факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] . В постанові нотаріус послався на те, що при перевірці документів, що були подані нотаріусу для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом встановлено, що документальне підтвердження факту родинних відносин між спадкоємцем [PERSON] та спадкодавцем є неможливим, оскільки відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стаду громадян щодо актового запису про шлюб, за яким шлюб: [PERSON] та [PERSON] розірваний рішенням суду про розірвання шлюбу № 370/312/23 від 21.03.2023 року. Вирішуючи вимоги за даним позовом, суд керується наступним. Відповідно до ст. 1217 та 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1, ч. 2, ч. 3 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Спадкування - особливий правовий інститут. Можливість стати спадкоємцем не залежить від соціального статусу особи, її дієздатності, громадянства тощо. Водночас, законодавство встановлює певні умови, дотримання яких є обов`язковим для оформлення прав на спадкове майно. Однією із таких умов є дотримання спадкоємцем строку на прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1\~ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (статті 50 Закону України «Про нотаріат»). Тлумачення\~статті 50 Закону України «Про нотаріат»\~свідчить, що слід розмежовувати оскарження: 1) нотаріальної дії, 2) відмови у вчиненні нотаріальної дії; 3) нотаріального акта. Порядок правового регулювання діяльності органів та посадових осіб нотаріату в Україні визначено\~Законом України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року. Частиною 1\~ст.1 Законом України «Про нотаріат»\~встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Як наголошується Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ з посиланням на Постанову Пленуму ВССУ «Про узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року, можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу. Судовий контроль за діяльністю нотаріусів має забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій. Закон України «Про нотаріат»\~поділяє об`єкти судового оскарження в межах нотаріального процесу на три групи: нотаріальні дії; відмова у вчиненні нотаріальних дій; нотаріальні акти. Обов`язок нотаріуса та відповідної посадової особи вчиняти нотаріальні дії передбачений ч.3\~ст.49 Закону України «Про нотаріат», де встановлено заборону безпідставної відмови в її вчиненні. Перелік підстав для відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальних дій, визначено\~ст.49 Закону України «Про нотаріат»\~і він не є вичерпним. За наявності умов, передбачених\~ст.49 Закону України «Про нотаріат», на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства. У відповідності до ч.2\~ст.50 Закону України «Про нотаріат», право на оскарження нотаріальної дії чи акта або відмови у її вчиненні, має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно з п.п.4.12 п.4 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮ України № 296/5 від 22.02.2012 року, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Пунктом 4.14. Порядку при видачі свідоцтва про право на спадщину визначено, що нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Згідно\~ст.68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Таким чином, підставами для визнання нотаріальної дії незаконною є невідповідність здійснення такої дії чинному законодавству та порушення процедури здійснення нотаріальної дії. Як визначено у ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок смерті одного з подружжя. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Якщо один з подружжя помер до набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу, вважається, що шлюб припинився внаслідок його смерті. Враховуючи вище викладене нотаріус не перевірив, коли саме було внесено запис про реєстрацію розірвання шлюбу та залишив поза увагою, що спадкодавець помер до набрання рішенням про розірвання шлюбу законної сили. Тобто фактично, шлюб припинився у зв`язку зі смертю [PERSON] . Отже, [PERSON] являється дружиною померлого, та спадкоємницею першої черги за законом. Враховуючи наведене, суд вважає, що обставини на які посилалась позивачі, в обґрунтування своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справу, тож, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved