Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

22.07.2024 до суду з Могилів Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшла цивільна справа № 138/1511/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту. Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.12.2019 між ТОВ «Вендор Фінанс» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № ВН23-00998, відповідно до умов якого кредитор зобов`язався надати позичальнику, а позичальник зобов`язався повернути до 04.03.2021 наданий йому кредит у розмірі 20000,00 грн та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 18,3% за кожні 30 днів. 05.09.2022 між ТОВ «Вендор Фінанс» та ТОВ «Кредити готівкою» було укладено договір факторингу № 1-09Ф, відповідно до умов якого право вимоги за договором про надання фінансового кредиту №ВН23-00998 від 10.12.2019, укладеного між ТОВ «Вендор Фінанс» та [PERSON] було відступлено ТОВ «Кредити готівкою». 12.12.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» та ТОВ «Кредити Готівкою» було укладено договір про відступлення (купівлю продаж) прав вимоги № 12122023, відповідно до умов якого право вимоги за договором про надання фінансового кредиту №ВН23-00998 від 10.12.2019, укладеного між ТОВ «Вендор Фінанс» та [PERSON] , було відступлено ТОВ «Фінансова компанія «Гефест». 13.12.2023 між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» було укладено договір про відступлення (купівлю продаж) прав вимоги № 13122023, відповідно до умов якого право вимоги за договором про надання фінансового кредиту №ВН23-00998 від 10.12.2019, укладеного між ТОВ «Вендор Фінанс» та [PERSON] , було відступлено [PERSON] ТОВ «Вендор Фінанс» свої зобов`язання щодо видачі кредитних коштів виконало належним чином, натомість, [PERSON] , в порушення умов договору, невчасно та не в повній мірі сплачував проценти та не повернув кредитні кошти, у зв`язку з чим, станом на 01.05.2024 заборгованість [PERSON] становить 162099,73 грн, з яких 17697,30 грн сума заборгованості за тілом кредиту та 144402,43 грн сума заборгованості за процентами за період з 10.12.2019 по 01.05.2024, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою суду від 12.08.2024 відкрито провадження у справі та розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами 17.09.2024. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату та місце розгляду справи № 138/1511/24, жодних заяв чи клопотань суду не подав, при цьому, в матеріалах позовної заяви позивач [PERSON] просить суд розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлявся про дату та місце розгляду справи, копію ухвали суду та позовну заяву з додатками отримав 22.08.2024, натомість відзив на позовну заяву до суду не направив, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду подано не було. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до наступного. 10.12.2019 ТзОВ «Вендор Фінанс» та [PERSON] уклали договір про надання фінансового кредиту № ВН23-00998, відповідно до умов якого кредитор зобов`язується надати позичальнику, а позичальник зобов`язується прийняти належним чином, використати та повернути кредитодавцю грошові кошти в порядку та на умовах, визначених договором. Кредитні кошти надаються в сумі 20000,00 грн строком на 15 періодів по 30 днів, а саме з 10 грудня 2019 року по 04 березня 2021 року (днем кінцевого повернення кредиту є 04 березня 2021 року) (п.1.4 1.5 договору). Згідно п. 1.6 договору за користування кредитними коштами позичальник сплачує кредитору плату в розмірі 18.3% від суми наданого кредиту за кожен/кожні 30 днів користування. Процентна ставка є фіксованою та не змінюється протягом усього строку користування кредитом. Кредитні кошти, отримані позичальником, використовуються за цільовим призначенням на поточні потреби (п. 1.3 договору). Відповідно до п.1.7 1.8 договору кредитні кошти та нараховані проценти за користування ними позичальник зобов`язувався повернути в касу або на рахунок кредитора (в тому числі через термінальну мережу), відповідно до «Графіку внесків за Договором», що є додатком №1 до цього договору, єдиним платежем, який включає в себе розмір отриманих кредитних коштів та нарахованих процентів. Сторони погодили, що при розрахунку графіку внесків за цим договором та розміру єдиного платежу використовується ануїтетний спосіб погашення кредиту, що передбачає погашення рівними платежами. Згідно п. 2.3 договору днем фактичного погашення заборгованості за договором вважається день зарахування на відповідні рахунки чи в касу кредитора отриманих кредитних коштів, нарахованих процентів, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів, передбачених договором. У випадку перерахування коштів позичальником на поточний рахунок кредитора позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів в день погашення кредиту, передбаченого графіком внесків за договором. Проценти за користування кредитними коштами нараховуються кредитором за фактичний залишок кредитних коштів, відповідно до ставки, про яку вказано в п. 1.6 договору. При розрахунку процентів вказується день надання та не враховується день повернення кредиту. При розрахунку процентів використовується фактична кількість днів користування кредитом, а кількість днів у році приймається як 360 днів. В разі, якщо день сплати кредиту та процентів за договором (єдиного платежу), про який вказано в графіку внесків за договором, припадає на вихідний чи святковий день, позичальник зобов`язується здійснити такий платіж у перший наступний робочий день (п .2.6 договору). Як убачається із п .2.7 договору у разі неповернення кредиту (повністю або частково) після закінчення строку кредитування кредитом, кредитор має право продовжити нарахування процентів за користування коштами у розмірі, встановленому п. 1.6 договору аж до моменту повного фактичного погашення кредиту. У разі, якщо прострочення кінцевого строку повернення кредиту триває більше 30 (тридцяти) календарних днів кредитор залишає за собою право у будь який час без необхідності додаткового повідомлення позичальника припинити нарахування процентів за прострочення кредитом. В разі несвоєчасної сплати позичальником «єдиного платежу» більше ніж 6 день від дати, визначеної в Графіку внесків за договором позичальник сплачує кредитору штраф у розмірі 50 грн за кожен факт порушення умов договору (п. 4.2 договору). Окрім того, [PERSON] заповнив заяву на отримання фінансового кредиту та анкету, в яких зазначив свої персональні дані, сімейний стан, майновий стан, а також контактні дані родичів. Відповідно до додатку № 1 до договору про надання фінансового кредиту № ВН23-00998 від 10.12.2019, сторони погодили графік внесків за договором, а саме дати платежів, залишкові суми кредиту, суми погашення кредиту, місячні проценти та єдині платежі. У паспорті споживчого кредиту зазначено основні умови кредитування з урахуванням побажань клієнта та інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, відповідно до яких сума кредиту становить 20000,00 грн, тип кредиту кредит, строк кредитування 450, мета отримання кредиту на споживчі потреби, спосіб та строк надання кредиту шляхом оплати кредитодавцем з позичкового рахунку споживача, процентна ставка становить 219,60% річних, тип процентної ставки фіксована, а також зазначено порядок повернення кредиту та інші важливі правові аспекти. Згідно видаткового касового ордеру від 10.12.2019, на підставі фінансового кредиту №ВН23-00998 від 10.12.2019 [PERSON] було перераховано грошові кошти у розмірі 20000,00 грн. 05.09.2022 між ТОВ «Вендор Фінанс» та ТОВ «Кредити готівкою» було укладено договір факторингу № 1-09Ф, відповідно до умов якого ТОВ «Кредити готівкою» зобов`язується передати в розпорядження ТОВ «Вендор Фінанс» грошові кошти (здійснити фінансування) за відповідну плату, а ТОВ «Вендор Фінанс» зобов`язується відступити ТОВ «Кредити готівкою» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Як убачається із витягу реєстру прав вимоги від 09.09.2022, що є додатком до договору факторингу № 1-9Ф від 05.09.2022, за порядковим номером 2206 значиться [PERSON] , заборгованість якого за договором № ВН23-00998 від 10.12.2019 становить 162099,73 грн. 12.12.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» та ТОВ «Кредити Готівкою» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 12122023, відповідно до умов якого ТОВ «Кредити готівкою» передає (відступає) ТОВ Фінансова компанія «Гефест», а ТОВ Фінансова компанія «Гефест» набуває належне ТОВ «Кредити Готівкою» права вимоги до боржників за кредитними договорами. Сторони погодили, що до ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» переходять всі права, які належали ТОВ «Кредити Готівкою» за кредитними договорами (в тому числі право на дорахування штрафних санкцій на умовах, передбачених кредитними договорами). Як убачається із витягу з додатку № 1 до договору відступлення права вимоги №12122023 від 12.12.2023, за порядковим номером 609 значиться [PERSON] , заборгованість якого за договором № ВН23-00998 від 10.12.2019 становить 162099,73 грн. 13.12.2023 між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» було укладено договір відступлення прав вимоги № 13122023/1, відповідно до умов якого ТОВ Фінансова компанія «Гефест» передає (відступає) [PERSON] , а [PERSON] набуває належне ТОВ Фінансова компанія «Гефест» права вимоги до боржників за кредитними договорами. Сторони погодили, що до [PERSON] переходять всі права, які належали ТОВ Фінансова компанія «Гефест» за кредитними договорами (в тому числі право на дорахування штрафних санкцій на умовах, передбачених кредитними договорами). Як убачається із витягу з додатку № 1 до договору відступлення права вимоги №13122023/1 від 13.12.2023, за порядковим номером 511 значиться [PERSON] , заборгованість якого за договором № ВН23-00998 від 10.12.2019 становить 162099,73 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №ВН23-00998 від 10.12.2019, заборгованість [PERSON] становить 162099,73 грн, з яких 17697,30 грн сума заборгованості за тілом кредиту та 144402,43 грн сума заборгованості за відсотками. Відповідач взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконав, оскільки не надавав своєчасно та у повному обсязі грошові кошти для погашення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ст. ст. 525, 526, 527, 530\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048\~ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно з ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Згідно з ст.\~611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Відповідно до ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Статтею 525\~ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599\~ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Стаття 513\~ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ст.514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.\~516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 517\~ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно ст.\~1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Матеріали справи не містять жодних доказів повідомлення боржника про заміну кредитора за договором про надання фінансового кредиту № ВН23-00998 від 10 грудня 2019 року як за договором факторингу, так і за двома договорами відступлення права вимоги. Разом з тим, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Такого висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 6 лютого 2019 року в справі №361/2105/16-ц. Відповідно до ст. ст. 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 13 та 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Щодо суми заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № ВН23-00998 від 10.12.2019 року, а саме тіла кредиту, суд зазначає наступне. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №ВН23-00998 від 10.12.2019, заборгованість [PERSON] становить 162099,73 грн, з яких 17697,30 грн сума заборгованості за тілом кредиту та 144402,43 грн сума заборгованості за відсотками. При цьому, [PERSON] 1/2020, 2/2020, 3/2020, 4/2020 та 5/2020 було здійснено часткову оплату кредитної заборгованості у розмірі 319,97 грн, 378,52 грн, 447,79 грн, 529,74 грн та 626,68 грн, (відповідно), що в загальному розмірі становить 2302,70 грн, яка була зарахована позивачем в рахунок погашення тіла кредиту. Таким чином, суд погоджується із сумою заборгованості в частині тіла кредиту [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту № ВН23-00998 від 10.12.2019 у розмірі 17697,30 грн. Щодо заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № ВН23-00998 від 10.12.2019 року, а саме процентів за користування кредитом, суд зазначає наступне. Згідно з п.1.5 договору кредитні кошти були надані відповідачу строком на 15 періодів по 30 днів, а саме з 10.12.2019 по 04.03.2021. Днем кінцевого повернення кредиту є 04.03.2021. Проценти нараховані за період з грудня 2019 року по квітень 2024 року включно, тобто включаючи період в межах строку кредитування та після закінчення такого строку. Разом з тим, нарахування відсотків за межами строку кредитування не допускається, оскільки після спливу строку кредитування кредитор позбавлений права нараховувати відсотки, передбачені кредитним договором, якщо інше не передбачено самим кредитним договором. При цьому кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів (стаття 1048 ЦК України). Такий висновок щодо стягнення процентів за межами строку кредитування узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12 та від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц, та усталеній практиці Верховного Суду, зокрема в постановах від 23 жовтня 2019 року в справі №456/1747/15-ц, від 09 вересня 2020 року в справі №752/12685/15-ц. У постанові від 23 травня 2018 року по справі №910/1238/17 Великою Палатою Верховного Суду чітко розмежовано поняття "проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами" та "проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами", причому останні проценти кваліфіковано саме в якості плати боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання, врегульованої частиною 2 статті 625 ЦК України. Отже, правова позиція Великої Палати Верховного Суду полягає у тому, що відповідно до частини 2 статті 625\~ЦК України кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Відповідно до п. 2.7 договору, у разі неповернення кредиту (повністю або частково) після закінчення строку користування кредитом, кредитор має право продовжити нарахування процентів за користування коштами у розмірі встановленому п. 1.6 договору, аж до моменту повного фактичного погашення кредиту. У разі, якщо прострочення кінцевого строку повернення кредиту триває більше 30 календарних днів, кредитор залишає за собою право у будь-який час, без необхідності додаткового повідомлення позичальника припинити нарахування процентів за простроченим кредитом. Отже, цим пунктом договору сторони встановили відповідальність за неправомірне користування боржником грошовими коштами, як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, а тому позивач не позбавляється права на отримання належних йому процентів за неправомірне користування кредитом, які можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування, оскільки ці проценти охоплюються диспозицією норми частини 2 статті 625 ЦК України. Наведене свідчить про те, що нарахування відсотків після закінчення строку користування кредитом за неправомірне користування коштами та їх розмір визначено сторонами договору і такий розмір процентів встановлений на рівні процентів за правомірне користування коштами. Разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та\~Перехідних положень\~ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 24 лютого 2022 року у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України №\~64/2022 в Україні введено воєнний стан. Отже, нарахування процентів, визначених ст.\~625\~ЦК України в розмірі, визначеному договором в даному випадку, можливе лише до 23 лютого 2022 року. Позивач, нараховуючи відсотки за період з грудня 2021 року по квітень 2024 року, на вказані положення не звернув увагу та не врахував їх при зверненні до суду. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № ВН23-00998 від 10.12.2019 слідує, що станом на лютий 2022 року заборгованість [PERSON] в цілому по відсотках становить 58903,30 грн. Отже, заборгованість по процентах за користування (як правомірне, так і неправомірне) кредитними коштами за період з грудня 2019 року по лютий 2022 року (включно), тобто до введення в Україні воєнного стану складає 58903,30 грн. Таким чином, перевіривши надані позивачем розрахунки, взявши до уваги умови кредитного договору, а аткож врахувавши часткове погашення кредитної заборгованості відповідачем, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № ВН23-00998 від 10.12.2019 у розмірі 76600,60 грн, з яких 17697,30 грн сума заборгованості за тілом кредиту та 58903,30 грн сума заборгованості за відсотками. Згідно положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 1430,88 грн судового збору (пропорційно задоволеним позовним вимогам) на користь держави, зважаючи, що позивач, як особа з інвалідністю ІІ групи звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial