Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого неповнолітніх дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, різні характери та ставлення до сімейних обов`язків, припинення ведення спільного господарства. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. від 05.08.2024 відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника та позивача, вимоги позову підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності, визнає позовні вимоги в повному обсязі. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17.03.1999 Відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського району м.Києва, а/з 281. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Подружнє життя не склалось, причиною розірвання шлюбних відносин стало те, що шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують, при цьому зберегти сім`ю та відновити свої стосунки сторони не бажають. Згідно зі ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч.1 ст.24 СК України). Ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Вбачається, що позивачем за подання позову про розірвання шлюбу сплачено судовий збір в розмірі 1 211,20 грн. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги на користь позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 605,60 грн. Інша частина судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved