Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

Неповнолітній [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , за участі третіх осіб: [PERSON] , Служби у справах дітей Одеської міської, в якому, після уточнення предмету позову просив визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] за його фактичним місцем проживання за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтований тим, що [PERSON] [INFO] на протязі двох років фактично проживає у будинку, власником якого є його баба - [PERSON] по [ADDRESS] . Батьки позивача - [PERSON] та [PERSON] живуть окремо один від одного, фактично не мають відносин, сумісного господарства не ведуть, участі в житті, вихованні, забезпеченні розвитку соціального та матеріального позивача не приймають. Ці обов`язки на себе взяла [PERSON] . На день звернення з позовною заявою позивач не має реєстрації свого місця проживання, так як між відповідачами у справі існував спір щодо місця проживання позивача, та жоден із батьків не звертався до ЦНАП з необхідними документами для отримання послуги реєстрації місця проживання дитини без згоди одного з батьків. Позивач особисто звертався 09.07.2023 р до Служби о справах дітей з заявою, однією із вимог якої було узгодження його місця проживання, однак позитивного результату це не принесло. Узгодити місце проживання та реєстрації по [ADDRESS] з батьками позивач не може. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність із підтриманням позовних вимог. Відповідач [PERSON] звернулась до суду із відзивом на позов, в якому позов визнала. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання повідомлявся належним чином, відповідно до ст. 128 ЦПК України, відзив на позов до суду не надав. Представник Служби у справах дітей Одеської міської ради подав заяву про розгляд справи у відсутність свого представника. Третя особа [PERSON] подала до суду заяву про згоду реєстрації місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи наступні фактичні обставини. [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] . Як зазначає позивач, та не спростовано відповідачами у справі, [PERSON] постійно проживає за адресою проживання його баби - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] (а. с. 16). Відповідач [PERSON] на разі реєстрації в м. Одесі не має (а. с. 17). Із матеріалів справи вбачається, що між відповідачами у справі був наявний спір про місце проживання [PERSON] , зміну розміру аліментів та стягнення аліментів на дітей. Разом із цим, в обґрунтування позову [PERSON] вказує про те, що не має наміру проживати з жодним із батьків за місцем їх проживання, його постійним місцем проживання є будинок, який належить на праві власності його бабі - [PERSON] за адресою [ADDRESS] , де він мешкає протягом останніх двох років. Разом із цим його батьки не вчиняють дій по реєстрації його місця проживання за вказаною адресою всупереч його бажанню і інтересам. Статтею 7 СК України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За змістом частини третьої статті 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Аналогічні положення закріпленні у частині другій статті 29 ЦК України, якою визначено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли, в тому числі, її батьки проживають окремо. Відповідно до ч. 2 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право на вільне самостійне пересування по території України і на вибір місця перебування. Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом. Відповідно до статті 13 Закону вільний вибір місця проживання обмежується щодо осіб, які не досягли 14-річного віку. Відповідно до п. п. 15, 17 Постанови КМУ від 07.02.2022 року № 265 «Про деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» дитина віком від 14 років самостійно декларує місце свого проживання за адресою іншого житла, ніж задеклароване/зареєстроване місце проживання її батьків або інших законних представників, за згодою батьків або інших законних представників чи одного з них. У разі декларування місця проживання у гуртожитку на період здобуття освіти така згода не надається. Згода іншого з батьків або законних представників дитини підтверджується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними та обґрунтованими, а обраний позивачем спосіб захисту порушених прав є правильним та ефективним, так як обране позивачем самостійно місце його проживання гарантує забезпечення найкращих інтересів дитини, батьки якого, перебуваючи в спірних відносинах щодо його місця проживання порушують його право на житло і вільний вибір місця проживання. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 16 Конвенції про права дитини жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, шо в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч. ч. 1,2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. За приписами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір по справі складає 1073 грн. 60 коп., які сплачено позивачем при зверненні до суду ( а. с. 1), та повинні бути стягнуті з відповідачів в рівних частках на його користь.

Outcome: approved