Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

11.01.2024 до Вишгородського районного суду Київської області, засобами поштового зв`язку, надійшла вказана позовна заява, у якій позивач просить стягнути з відповідача на користь держави в особі Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області 566 440 гривень шкоди, завданої водним живим ресурсам, а також стягнути з відповідача на користь Київської обласної прокуратури сплачений судовий збір у розмірі 8494,60 грн. В обґрунтування позову зазначено, що Вишгородською окружною прокуратурою під час вивчення стану додержання вимог чинного законодавства щодо відшкодування збитків, завданих порушенням вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища на підвідомчій території, встановлено факт невідшкодування шкоди, заподіяної [PERSON] внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства, у розмірі 566 440 гривень. 16.09.2023 о 16:40 на стариці річки Десна в районі села Нижча Дубечня Вишгородського району Київської області, [PERSON] здійснив вилов раків у період їх ліньки в кількості 170 штук загальною вагою 11 кг. Також, 16.09.2023 відносно [PERSON] уповноваженою особою Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київській області складено протокол про адміністративне правопорушення №015402 за ч. 3 ст. 85 КУпАП. Постановою №015402 від 16.09.2023 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 85 КУПАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 гривень. Вказана постанова правопорушником не оскаржена. Відповідно до розрахунку матеріальної шкоди, проведеного головним державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів «Рибоохоронний патруль» Івановим Б.М., сума шкоди складає 566 440 грн. Розрахунок шкоди проведено відповідно до такс, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 №1209 із змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 06.10.2021 №1039, «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів». Дана сума шкоди у добровільному порядку [PERSON] не відшкодована. Позивач, вказуючи на наявність у діях відповідача повного складу цивільного правопорушення, зокрема: протиправна поведінка відповідача, яка виявилась у незаконному вилові біоресурсів; безпосереднього причинного зв`язку між шкодою і протиправною поведінкою відповідача, адже шкода виступає об`єктивним наслідком поведінки через недотримання природоохоронного законодавства; самої шкоди. Відтак, присутні всі елементи правопорушення, а тому нарахування та відшкодування шкоди відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України є правомірним та обов`язковим. Керівник Вишгородської прокуратури Київської області, посилаючись на положення статі 23 Закону України «Про прокуратуру», частини четвертої статті 56 ЦПК України, статтю 13 Конституції України, а також те, що за інформаціями Державного агентства меліорації та рибного господарства України (№16-7-01/3752-23 від 19.12.2023) та Пірнівської сільської ради (N№0223/1894 від 20.12.2023), заходи спрямовані на стягнення шкоди, заподіяної водним живим ресурсам, на користь держави останніми не вживалися, а тому, в інтересах держави в особі: Державного агентства меліорації та рибного господарства України (правонаступником якого є - Державне агентство України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм) та Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області, звернувся до суду із вказаним позовом. Після виконання судом вимог частини восьмої статті 187 ЦПК України, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 06.02.2024 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрити провадження у цивільній справі, розгляд якої призначено у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження та призначити до розгляду у судове засідання на 15.04.2024 об 11:30. 12.04.2024 до суду представником відповідача адвокатом Войнаренко О.С. подано відзив відповідача на позовну заяву, з додатками. За заявою представника Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у місті Києві та Київській області О.Золотарьова, яка надійшла до суду 01.03.2024, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 15.04.2024 змінено назву позивача у цивільній справі №363/220/24 з «Державне агентство меліорації та рибного господарства України» на «Державне агентство України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм». 19.04.2024 до суду, через електронний суд, керівником Вишгородської окружної прокуратури подано відповідь на відзив, з додатками. 18.06.2024 до суду, через електронний суд, представником відповідача адвокатом Войнаренко О.С. подано заперечення на відповідь на відзив, з додатками. У судове засідання, призначене на 16.09.2024, з`явилися прокурор та представник відповідача адвокат Войнаренко Л.Ф. Представники осіб, в інтересах яких подано позов, до суду не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили з клопотаннями про відкладення розгляду справи не зверталися. Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутності осіб, що не з`явилися, суд врахував думку присутніх учасників провадження, а також положення статті 223 ЦПК України та наявні у матеріалах справи докази. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Під час розгляду справи, у судовому засіданні, прокурор підтримав позовні вимоги, вказуючи про обов`язковість відшкодування шкоди, заподіяної державі протиправними діями, які встановлено протоколом та постановою про адміністративне правопорушення, що не оскаржувалися відповідачем та постанова набрала законної сили, Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог, вказуючи на необізнаність відповідача про його обов`язок, у разі притягнення до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 85 КУпАП, відшкодувати шкоду, яка є непосильна для нього. Він не знав, що в період, коли виловлював раків, такі дії були заборонені та сторона відповідача не знайшла відповідного нормативного акту органу місцевого самоврядування. Не заперечуючи факт вчинення вилову раків відповідачем та, посилаючись на наявність у відповідача на утримані батьків пенсіонерів, які мають інвалідність, просить зменшити суму заподіяних збитків до 10000 гривень. Так, у відзиві на позовну заяву, відповідач не визнає позов, при цьому не заперечує обставин того, що він 16.09.2023, поблизу села Нижча Дубечня, Вишгородського району, Київської області в районі старого руслу річки Десна в річці Старуха, здійснював вилов раків руками без застосування яких-небудь пристроїв. Вказує, що він не обізнаний в правовому полі щодо можливої відповідальності за нанесену шкоду та легковажно віднісся до визначення кількості виловлених раків, оскільки раків не перераховували, акт не складався, акт перерахунку раків не підписував. Всі раки були живі та випущені після складання протоколу про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що раки не вилучались. Водночас, відповідач погоджується, що виловом раків, перевищив ліміт кількості виловлених раків, за що фактично постановою №015402 його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 85 КУПАП, накладено штраф в сумі 170 грн. Всі виловлені раки були ним випущені назад у водойму у присутності головного державного інспектора Київського рибоохоронного патруля [PERSON] , а тому вважає, що відсутні реальні збитки, що заподіяні рибному господарству. Керівник Вишгородської прокуратури Київської області, у свою чергу, скористався правом подати відповідь на відзив, вказуючи на порушення відповідачем положень Закону України «Про тваринний світ», Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України від 15.02.1999 №19, Закону України «Про охорону на громадяни природного середовища», які встановлено протоколом про адміністративне правопорушення №015402 від 16.09.2023. З посиланням на рішення Верховний Суд у справі №541/307/17, зазначає, що при розгляді справ про відшкодування збитків, завданих державі внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, для відшкодування збитків за незаконне вилучення (добування) об`єктів тваринного світу навіть не має значення чи повернута незаконно вилучена (добута) риба у середовище свого перебування, чи ні. У запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача, виклавши аргументи щодо визнання факту лову раків, не погоджується із їх кількістю та стверджує, що раки було випущено у водойму та вони були живими, оскільки порівняно з рибою, раки можуть жити тривалий час після вилову. Розмір заподіяної шкоди, який позивач просить стягнути з нього є непомірною для відповідача, оскільки він проживає з батьками та він у них єдиний син, батьки є інвалідами та він надає їм матеріальну допомогу і відповідно до рішення є піклувальником. Стягнення вказаної суми коштів, поставить сім`ю відповідача у скрутне матеріальне становище, а тому просить застосувати положення частини четвертої статті 1193 ЦК України та зменшити розмір відшкодування шкоди, заподіяної незаконним виловом біоресурсів до розміру 10000 гривень. Прокурор у судовому засіданні заперечував проти зменшення розміру заподіяної шкоди. Заслухавши прокурора та представника відповідача, дослідивши у судовому засіданні письмові докази у справі, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, з таких підстав. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 015402 від 16.09.2023, цього самого дня, о 16:40 на стариці річки Десна в районі села Нижча Дубечня Вишгородського району Київської області, [PERSON] порушив правила рибальства, а саме проводив вилов раків руками у період їх линьки. Виловив раків 170 шт, вагою 11 кг. Вказаними діями [PERSON] порушив підпункт 1 пункту 2 розділу ІІІ, підпункт 5 пункту 4 розділу ІV Правил любительського та спортивного рибальства, тобто скоїв правопорушення, передбачене частиною третьою статті 85 КУпАП та заподіяв збитки на суму 566440,00 грн. Як зазначено у протоколі, виявлені у [PERSON] свіжовиловлені раки у кількості 170 шт, вагою 11 кг, не вилучалися. Протокол про адміністративне правопорушення підписано [PERSON] без будь-яких зауважень (а.с. 14-15). Розрахунок матеріальної шкоди, здійснено на підставі такс, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 06.10.2021 № 1039 (а.с. 16, 17). Згідно пояснень [PERSON] від 16.09.2023, він, цього самого дня, о 16:40 на стариці річки Десна в районі села Нижча Дубечня Вишгородського району Київської області, проводив вилов раків руками, при цьому виловив 170 шт, не знав про заборону на вилов раків. Вину визнав, зазначивши, що порушувати більше не буде (а.с. 20). Постановою №015402 від 16.09.2023 по справі про адміністративне правопорушення Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у м. Києві та Київській області, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 85 КУПАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 гривень (а.с. 18-19). Як встановлено судом, постанова №015402 від 16.09.2023 по справі про адміністративне правопорушення [PERSON] не оскаржувала, набрала законної сили та, як зазначив представник відповідача у судовому засіданні, [PERSON] сплатив суму штрафу у розмірі 170,00 грн. 14.12.2023 заступник керівника Київської обласної прокуратури звернувся до Пірнівської сільської ради Вишгородського рану Київської області та до Державного агентства меліорації та рибного господарства України з листами щодо наданні інформації про звернення до суду з позовом до [PERSON] або про вжиття інших заходів з метою відшкодування шкоди, завданої незаконним вилученням біоресурсів у розмірі 566440,00 грн (а.с. 21-24,25-29). Державне агентство меліорації та рибного господарства України, листом від 19.12.2023 №16-7-01/3752-23, повідомило Київську обласну прокуратуру, що за інформацією наявною в Київському рибоохоронному патрулі, [PERSON] не оскаржувались протокол та постанова про адміністративне правопорушення. Зазначено, що листом №16-7-17/3079-23 від 04.10.2023 Київський рибоохоронний патруль звернувся до [PERSON] з пропозицією досудового врегулювання спору. Станом на 19.12.2023 збитки в добровільному порядку не сплачено, жодних листів від [PERSON] на адресу Управління не надходило. З метою забезпечення представництва інтересів держави у спірних правовідносинах Київський рибоохоронний патруль не заперечує проти подання органами прокуратури позовної заяви про стягнення збитків (а.с. 30-31). Пірнівська сільська рада Вишгородського району Київської області, листом від 20.12.2023 №0223/1894, повідомила, що їм не було відомо про вчинення правопорушення до отримання листа від Київської обласної прокуратури. Документи, необхідні для подання позовної заяви до Пірнівської сільської ради не надходили і Пірнівська сільська рада не зверталася до суду із позовними вимогами стосовно відшкодування шкоди [PERSON] , завданої незаконним вилученням водних біоресурсів у сумі 566 440 грн (а.с. 32). Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно до рішення Конституційного Суду України від 01.04.2008 № 4-рп/2008 неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі. Таким чином, законодавством встановлений обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Згідно із статті 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Статтею 3 Закону України «Про тваринний світ», визначено, що об`єктами тваринного світу, на які поширюється дія цього Закону, є: дикі тварини - хордові, в тому числі хребетні (ссавці, птахи, плазуни, земноводні, риби та інші) і безхребетні (членистоногі, молюски, голкошкірі та інші) в усьому їх видовому і популяційному різноманітті та на всіх стадіях розвитку (ембріони, яйця, лялечки тощо), які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи в неволі. Об`єкти тваринного світу, а також нори, хатки, лігва, мурашники, боброві загати та інше житло і споруди тварин, місця токування, линяння, гніздових колоній птахів, постійних чи тимчасових скупчень тварин, нерестовищ, інші території, що є середовищем їх існування та шляхами міграції, підлягають охороні. Статтею 1 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» визначено, що водні біоресурси (водні біологічні ресурси) - сукупність водних організмів (гідробіонтів), життя яких неможливе без перебування (знаходження) у воді. До водних біоресурсів належать прісноводні, морські, анадромні та катадромні риби на всіх стадіях розвитку, круглороті, водні безхребетні, у тому числі молюски, ракоподібні, черви, голкошкірі, губки, кишковопорожнинні, наземні безхребетні у водній стадії розвитку, водорості та інші водні рослини. Добування (вилов) це є вилучення водних біоресурсів із середовища їх перебування. Відповідно до статті 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовуванні в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси. Положеннями підпунктів «а», «б» абз. 1 статті 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог: раціонального і економного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій; здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища. Згідно із статтею 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення, такої діяльності. Статтею 10 Закону України «Про тваринний світ» встановлено, що громадяни відповідно до закону зобов`язані, зокрема, відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. Відповідно до статті 63 Закону України «Про тваринний світ» відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи, винні в незаконному вилученні об`єктів тваринного світу з природного середовища. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного світу, а також за знищення чи погіршення середовища їх існування встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 06.10.2021 №1039 (у редакції, винній на день вчинення адміністративного правопорушення) затверджені такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів. Відповідно до частини першої статті 52 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», порушення вимог цього Закону тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність відповідно до закону. Стаття 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» надає повноваження посадовим особам органів рибоохорони, зокрема: визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками; складати протоколи та розглядати в установленому законом порядку справи про адміністративні правопорушення у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів; подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Відповідно до частини четвертої, п`ятої статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Аналіз наведених спеціальних правових норм у галузі охорони навколишнього середовища дає підстави для обґрунтованого висновку про те, що вилучення водних біоресурсів, у тому числі і раків, із середовища їх перебування добування, є окремим видом правопорушення, за яке передбачена матеріальна відповідальність у виді відшкодування шкоди згідно визначених розмірів (такс), при цьому для настання відповідальності не має значення чи повернута незаконно вилучена (добута) риба у середовище свого перебування, чи ні. Зазначене узгоджується із позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 10.01.2019 у справі №541/307/17. Так, згідно із розрахунку матеріальної шкоди від 16.09.2023, проведеного згідно такс, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 06.10.2021 № 1039, розмір шкоди завданої [PERSON] становить: рак 170 екземпляри х 3332,00 = 566440,00 гривень (а.с. 16,17). Як встановлено судом, факт завдання [PERSON] шкоди рибному господарству України у розмірі 566440 гривень підтверджений протоколом № 015402 від 16.09.2023 про адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 85 КУпАП, та постановою №015402 від 16.09.2024 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності та призначення йому адміністративного стягнення. Варто зазначити, що суму шкоди, заподіяної протиправними діями [PERSON] у розмірі 566440,00 гривень було встановлено та зазначено як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і у постанові про визнання його винуватим у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 85 КУпАП, яку ним отримано та не оскаржено. Відповідно до статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Враховуючи вищевикладене, доведеність вини [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 85 КУпАП, а також його обов`язок відшкодувати завдані ним збитки рибному господарству у вигляді спричиненої шкоди водним живим ресурсам, які на даний час ним не відшкодовано, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної рибному господарству України в розмірі 566440,00 гривень та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому, кошти на відшкодування шкоди у розмірі 566440,00 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області, на території якої ним проводився вилов раків. Аргументи сторони відповідача, викладені у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив, суд відхиляє, оскільки вони стосуються обставин, які мали місце під час виявлення адміністративного правопорушення, складання протоколу та розгляду справи про адміністративне правопорушення, при цьому [PERSON] , будучи обізнаний із змістом постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, не скористався правом на її оскарження. Тобто, твердження відповідача не підлягають встановленню чи доказуванню у даній цивільній справі. Щодо клопотання сторони відповідача про застосування положення частини четвертої статті 1193 ЦК України та зменшення розміру відшкодування шкоди, заподіяної незаконним виловом біоресурсів до розміру 10000 гривень, слід зазначити таке. Так, відповідно до частини четвертої статті 1193 ЦК України, суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням кримінального правопорушення. З аналізу доказів, наданих стороною відповідача на підтвердження обставин, викладених у запереченнях на відзив на позовну заяву, а саме щодо непомірності розміру заподіяної шкоди, який позивач просить стягнути з відповідача і стягнення заявленої суми коштів, поставить сім`ю відповідача, на утриманні якого перебувають батьки-інваліди, у скрутне матеріальне становище, судом встановлено відсутність належних, достовірних та достатніх доказів на підтвердження матеріального становища відповідача, оскільки батьки-інваліди другої та третьої групи, згідно медичних довідок можуть працювати у спеціально створених умовах, а також, відповідно до чинного законодавства України вони мають отримувати пенсійне забезпечення. Будь-яких доказів про доходи відповідача, а також відповідного рішення про обов`язок утримувати батька, суду не надано. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий сторонами, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів, як зазначено в пункті 27 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 №2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», при цьому жодна із сторін не була поставлена судом у менш сприятливе становище, порівняно з іншою стороною, на чому наголошується у практиці Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в пункті 48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» наголошується на принципі рівності сторін як одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. У зв`язку з вищевикладеним суд дійшов висновку, що позовні вимоги керівника Вишгородської окружної прокуратури є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами та не спростованими у встановленому процесуальним законом порядку відповідачем, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні. Згідно платіжного доручення №4005 від 18.12.2023 Київською обласною прокуратурою сплачено 8496,60 грн. судового збору. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь Київської обласної прокуратури 8496,60 грн. в рахунок відшкодування понесених витрат на оплату судового збору.

Outcome: approved