Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-18 00:00:00

11 квітня 2024 року [PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із позовом [PERSON] про збільшення розміру аліментів, відшкодування додаткових витрат на утримання дитини. В обґрунтування позову позивач вказує на те, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] . За рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2018 року з [PERSON] на її користь були стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв`язку з початком військових дій на території України, з метою забезпечення безпеки життя та здоров`я їх спільної дитин [PERSON] , вона з дитиною переїхала на проживання до м. Івано-Франківськ. З моменту присудження аліментів у твердій грошовій сумі 2000,00 грн. матеріальний стан позивача погіршився. Оскільки потреби на витрати на дитину тільки зросли,а її дохід не збільшився. Вона проживає з дитиною в іншій області, винаймає житло. Відповідач має відмінний стан здоров`я, може працювати і отримувати дохід. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі частки від усіх доходів відповідача. Також нею понесені додаткові витрати, викликані особливими обставинами, зокрема, у зв`язку з переїздом до м. Івано-Франківська разом з дитиною, де вони проживають в орендованому приміщенні. Їхня донька навчається в Микитинецькому ліцеї Івано-Франківської міської ради, а також відвідує посилені уроки англійської мови, оскільки в неї наявні певні здібності до вивчення іноземної мови. Тому відповідач має відшкодувати їй 1\\2 понесених нею витрат. Позивач просить суд: - збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача на її користь, на утриманя доньки,аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнея дитиною повноліття. Допустити негайне виконання рішення сду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць; - стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 20064,00 грн. Ухвалою Івано-Фраківського міського суду Івано-Франківської області від 15 квітня 2024 року справу направлено за підсудністю до Самарського районного суду м. Дніпропетровська. Справа надійшла до Самарського районного суду м. Дніпропетровська 30 травня 2024 року. Ухвалою суду від 03 червня 2024 року відкрито провадження у справі,призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. Сторони в судове засідання повторно не з`явилися. Позивач направила до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач причини неявки суду не повідомив. Відзив на позов не подав. Суд приходить до висновку про можливість розгляду даної справи без участі сторін, за наявними у справі доказами. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані суду письмові докази, суд встановив наступне. [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 лютого 2014 до 10.11.2017 року (набрання рішення суду про розірвання шлюбу законної сили). [INFO] у подружжя народилася донька [PERSON] (а.с.9). Після розірвання шлюбу подружжя дитина залишилася проживати з матір`ю. За рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2017 року та ухвали цього ж суду від 13 квітня 2018 року ( а.с.10,13-14) з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 06 жовтня 2017 року. Позивач, у заявлених позовних вимогах фактично просить змінити спосіб стягнення аліментів, а саме стягнути аліменти у частці від заробітку (доходу відповідача). Суд приходить до висновку, що ці вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 05.02.2014р. у справі №143цс13 з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Положення ч. 3 ст.181 СК України не пов`язують право особи, яка звертається з позовом про зміну способу стягнення аліментів з обов`язком надання доказів про наявність підстав для зміни розміру аліментів, оскільки таке право позивачу гарантовано вказаною нормою. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України ( із змінами, які набрали чинності 08.07.2017р.) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України встановлюється час з якого присуджуються аліменти. Зміна розміру аліментів або зміна способу стягнення аліментів відбувається з загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Враховуючи встановлені судом обставини, а також вимоги ч. 2 ст. 182 СК України, суд приходить до висновку про необхідність зміни способу стягнення аліментів із твердої суми на частку від заробітку (доходу) відповідача та встановлення їх у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили. Що стосується позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, то суд приходить висновку,що ці вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Так, позивач вказує на те, що у зв`язку з введенням 24.02.2022 року воєнного стану на території України вона разом з дитиною виїхала з м. Дніпра на проживання до м. Івано-Франківська, де винаймає житло. Вартість оренди житла становить 230 доларів (8965,90 грн) на місць. За період проживання дитини в орендованій квартирі з 18.09.2023 по 18.02.2024 відповідач має компенсувати їй 13449,00 грн. Також позивач зазначає, що донька навчається в Микитинецькому ліцеї Івано-Франківської області, відвідує посилені курси англійської мови, у зв`язку з необхідністю її розвитку, за наявності у неї певних здібностей до вивчення іноземної мови. Вартість понесених витрат відвідування курсів за 5 місяців становить 13230,00 грн. Відповідач повинен відшкодувати їй 6615,00 грн. Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 185 СК України передбачає, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір таких витрат визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, понесених додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема, необхідністю розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці правила стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку та підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов. За обставинами даної справи позивач просить стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину, пов`язані з виїздом на проживання до іншого міста і орендою житла, у зв`язку з введенням воєнного стану на території України і необхідністю забезпечення безпеки для дитини. До заяви позивач надала копію договору оренди квартири від 18.09.2023 року, вказуючи на те, що вона вже понесла витрати на оренду житла. Однак жодних доказів на підтвердження понесення реальних витрат ( доказів сплати цих грошових коштів) на оплату оренди житла не надала. За таких підстав, ці вимоги позивача задоволенню не підлягають. Одо вимог про стягнення додаткових витрат, пов`язаних із розвитком здібностей дитини до вивчення англійської мови, суд зазначає наступне. Наявність у дитини особливих здібностей мають бути підтвердженні відповідними доказами. Наприклад, дипломами, грамотами, похвальними листами, подяками, медалями за участь та/або перемоги у конкурсах, олімпіадах на шкільному, міському, обласному, державному та/або міжнародному рівні. Натомість, позивач на підтвердження своїх вимог надала до суду довідку з місця навчання доньки в Микитинецькому ліцеї Івано- Франківської МР та квитанції про оплату Кравець І.В. за уроки англійської мови (а.с.20-21), що взагалі не свідчать про наявність особливих обставин, які потребують додаткових витрат на утримання дитини. При цьому, суд зауважує на тому, що відвідування додаткових занять з вивчення англійської мови, поза шкільної програми, не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає також стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 605,60 грн.

Outcome: partial