Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] , яка зареєстрована по [ADDRESS] , реальне (фактичне) місце проживання - Франція, звернулася в суд з позовом до Городенківської міської ради (місцезнаходження: вул. Т.Шевченка, 77 м.Городенка Коломийського району Івано-Франківської області), в якому просить постановити судове рішення, яким: 1) будинок за адресою [ADDRESS] , який знаходиться разом з по господарськими прибудовами на земельній ділянці площею 0,25 га з цільовим призначенням для побудови та обслуговування названого будинку, господарських будівель та споруд визнати правом приватної власності [PERSON] , набутої в порядку спадкування за заповітом [PERSON] від 22.12.2020 р., в т.ч. і тому, що спадкодавець за життя набула право приватної за набувальною давністю; 2) визнати, що в порядку спадкування [PERSON] набула також і право на продовження забудови будинку в с. Кунисівці Коломийського (раніше Городенківського) району Івано-Франківської області згідно будівельного паспорта від 07.10.1991 р., який зареєстрований за номером 5, що виданий на підставі рішення Кунисівської сільської ради народних депутатів від 19.07.1991 р. за номером 53; 3) визнати, що визнанню підлягає право [PERSON] на перехід в її користування, відведеної під цю забудову земельної ділянки, площею 0,15 га. Позовні вимоги мотивовані тим, що 12 жовтня 2023 року за номером 1425/02-31 державний нотаріус Городенківської ДНК Івано-Франківської області Капріян С.В. видала позивачу постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо частин спадкового майна [PERSON] , яка проживала за адресою [ADDRESS] та померла [INFO] . Державний нотаріус Городенківської ДНК Івано-Франківської області Капріян С.В. вищеназвану постанову обґрунтувала тим, що з технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виданого 31.08.2023, виписки з інвентаризаційних матеріалів за № 10930 від 10.05.2023 р., що видані ОКП «Коломийське МБТІ» встановила, що вищезазначений житловий будинок в органах БТІ не зареєстровано. Стосовно будинку, який будується згідно із законом, титульним забудовником якого досі числиться померлий чоловік [PERSON] [PERSON] , який помер [INFO] понад 16 років до її смерті [PERSON] , нотаріус усно пояснила «тільки через суд» - право забудови в порядку спадкування виключно оформляється лише за судовим рішенням, а не за рішенням нотаріуса, тим більше, що забудова будинку, який будується згідно із законом, не оформлена на спадкодавицю [PERSON] . Найперший доказ про те, що будинок, який зараз за адресою [ADDRESS] , в сім`ї [PERSON] був, є копія з по господарської книги, в якій вказано, що в сім`ї (особовий рахунок [NUMBER] ) на початку 2000-х років було будинко та землеволодіння. Будинок був в приватній власності та газифікованим. Інших документів на названий будинок з господарським будівлями та спорудами не відшукано. Відомо лише, що з 80-х до 91 р.р. [PERSON] згідно із законодавством того часу перебудував старий аварійний будинок в сучасний, щодо якого 31.08.2023 створено технічний паспорт та отримана виписка з інвентаризаційних матеріалів за № 10930 від 10.05.2023. Чому цей будинок не зареєстровано в органах БТІ позивачу достеменно невідомо. Скоріш всього у [PERSON] на 1991 р. існували якісь складності для реєстрації в органах БТІ будинковолодіння за адресою (сучасний стан адреси) [ADDRESS] , проте це не значить, що права власності на названий будинок сім`я [PERSON] на початку 90-х не набула. На той час в чинному законодавстві норми про не набуття права власності не зареєстроване в органах БТІ нерухоме майно не існувало. В той же час, усі ці роки, починаючи з початку 90-х будинковолодіння сім`ї [PERSON] успішно отримує електропостачання, газопостачання тощо, більш того усі ці роки в ньому живуть, тому навіть за набувальною давністю це будинковолодіння є будинковолодінням приватної власності. На момент смерті [PERSON] ( [INFO] ) такою, що прийняла спадщину вважається [PERSON] , бо остання на момент його смерті була зареєстрована та проживала в будинку, в якому він і помер. [PERSON] спадщину свого чоловіка прийняла, але не встигла її оформити у свою власність, що не критично, бо конкретного строку на оформлення в спадковому законодавстві не існує. Те, що позивач є єдиним спадкоємцем [PERSON] доводить заповіт [PERSON] від 22.12.2020 р., а те, що позивач спадкоємець за заповітом в шестимісячний строк звернулася датою від 30.06.2021 р. до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини [PERSON] , яка померла [INFO] , доводять матеріали заведеної спадкової справи, що зареєстрована за № 520, 249/2021 у державного нотаріуса та в спадковому реєстрі за № 67895769. На момент смерті [PERSON] ( [INFO] ) в будинку за адресою [ADDRESS] були зареєстровані та проживали [PERSON] та [PERSON] , [INFO] мати позивача, проте це не свідчить про те, що [PERSON] вважається такою, що спадщину [PERSON] прийняла, бо на спадщину [PERSON] нею ж за життя видано заповіт на ім`я позивача, а [PERSON] по стану на 15.03.2021 р. не була особою, яка має обов`язкову частку у цій спадщині. Інші можливі спадкоємці на спадщину [PERSON] до нотаріуса з заявами про прийняття цієї спадщини не зверталися. Доказів про те, щоби хтось хоч раз заявляв практично за понад 30 років, що будинок за адресом [ADDRESS] є самочинним будівництвом, не здобуто. Отже, будинок за адресом - [ADDRESS] підлягає визнанню судом правом приватної власності позивача в порядку спадкування, бо у спадкодавців він був правом їх приватної власності за набувальною давністю. Стосовно спадкування права на добудову будинку, недобудованого спадкодавцями [PERSON] , а далі й [PERSON] , то позивач вважає, що в цьому випадку в порядку спадкування підлягає визнанню права позивача на продовження забудови будинку в [ADDRESS] , згідно будівельного паспорта від 07.10.1991, який зареєстрований за номером 5, що виданий на підставі рішення Кунисівської сільської ради народних депутатів від 19.07.1991 за номером 53, а також підлягає визнанню судом право позивача на перехід в її користування відведеної під цю забудову земельної ділянки, площею 0,15 га. Так, позивачу відомо, що [PERSON] , а далі й [PERSON] приступили до побудови будинку, однак побудова цього будинку зупинилася, коли в 1992 році були запроваджені в Україні купоно-карбованців, бо з початку їх обігу купівля-продаж за рублі СРСР дефіцитних товарів припинилася (до дефіцитних на той час відносилися усі будівельні матеріали). Тому на той час [PERSON] та [PERSON] для побудови будинку були викопані траншеї під фундамент, фундамент залито та збудовані стіни, а також тимчасове покриття конструкції, бо далі усе зупинилося. Лише після того як позивач влаштувалася на роботу у Франції (незадовго до смерті [PERSON] ) закинута з об`єктивних причин побудова розморозилася по крайній мірі на гроші позивача стали завершені покрівельні роботи, а також зроблене бетонне перекриття над підвалом. А до смерті [PERSON] в недобудові були ведені лише стіни, фундамент, їх захищено від намокання. Після смерті [PERSON] позивач в побудову будинку коштів уже не вкладає, бо визначається із правом на спадщину на продовження будівельних робіт в цій незавершеній побудові. [PERSON] та [PERSON] були сім`єю чоловіком та дружиною, в т.ч. [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину [PERSON] , але не зареєструвала право власності на неї в установленому законом порядку. Тим самим у [PERSON] й виникло право на продовження забудови в порядку спадкування, ст. 1216 ЦК, що нею не оформлено, проте на оформлення закон спадкоємця не обмежує. Ухвалою суду від 09\~листопада 2023\~року позовну\~заяву \~залишено без\~руху та\~надано позивачу\~строк для\~усунення недоліків, викладених в ухвалі, який не\~може перевищувати\~десяти днів\~з дня\~вручення ухвали\~про залишення\~позовної заяви\~без руху.\~14\~листопада 2023 року (у строк) позивач усунула недоліки позовної заяви. Ухвалою від 27 листопада 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі; справу постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 21 грудня 2023 р. о 10.00 год. у приміщенні Городенківського районного суду Івано-Франківської області (вул. Героїв Євромайдану, 7 м.Городенка Івано-Франківської області, зал судових засідань № 2); витребувано з Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського району\~Івано-Франківської\~області належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведену після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Городенка Коломийського району Івано-Франківської області. Ухвалою суду від 15\~січня 2024\~року по справі замінено відповідача - Городенківську міську\~раду Коломийського\~району Івано-Франківської\~області на Чернелицьку селищну\~раду Коломийського\~району Івано-Франківської\~області (адреса: 78112, Івано-Франківська обл., Коломийський р-н, смт. Чернелиця, вул. Незалежності, буд. 19). Підготовче засідання відкладено на 11 год. 00 хв. 05 лютого 2024 року. \~ \~ \~ \~ Ухвалою суду від 05\~лютого 2024\~року залучено до участі в справі за позовом [PERSON] до Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання\~права на\~спадкове майно,\~про визнання\~права на\~продовження забудови\~в порядку\~спадкування ст.\~1216\~ЦК, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - [PERSON] , [INFO] , жительку [ADDRESS] . Ухвалою суду від 16 травня 2024 року залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] . Підготовче засідання відкладено до 04 червня 2024 року, 10 год. 00 хв. Підготовче засідання по справі № 342/1374/23,\~ призначене на 10 год. 00 хв. 04.06.2024 не відбулося, у зв`язку з відключенням електропостачання в приміщенні Городенківського районного суду Івано-Франківської області з 09 год 03 хв. 11 год 05 хв. Ухвалою суду від 26 червня 2024 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - [PERSON] ,\~ [PERSON] , про визнання права на спадкове майно, про визнання права на продовження забудови в порядку спадкування ст. 1216 ЦК. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 09:45 год. 06.08.2024 в приміщенні Городенківського районного суду Івано-Франківської області (м. Городенка вул. Героїв Євромайдану, 7, зал судових засідань № 2). Призначене судове засідання на 09:45\~год.\~06.08.2024,\~було відкладено\~на 08:45\~год.\~27.08.2024,\~у зв`язку\~з неявкою\~в судове\~засідання третьої\~особи,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~на стороні\~відповідача -\~[PERSON] . Судове засідання, призначене на 09:45 год. 27.08.2024 не відбулося, у зв`язку з відключенням електропостачання в приміщенні Городенківського районного суду Івано-Франківської області з 09 год. 33 хв. до 11 год. 06 хв. Учасники справи в судове засідання 23.09.2024 не з`явилися. Позивач [PERSON] , в надісланій 02 січня 2024 року до суду заяві просила забезпечити їй право на суд, а тому без обов`язкової участі позивача в судовому засіданні. 12 квітня 2024 року позивач [PERSON] до суду надіслала додаткові пояснення, в яких зазначила, що згідно даних із по господарської книги 1967-1969 р.р. вбачається, що у її діда та баби був будинок 1958 року забудови, який тоді визначався як колгоспний (в т.ч. очевидно, що і «колгоспний двір»), в ньому проживали: [PERSON] , 1932 р.н., [PERSON] , 1933 р.н., [PERSON] , 1957 р.н., [PERSON] , 1960 р.н., [PERSON] , 1968 р.н., [PERSON] , 1968 р.н. Таким чином вбачається, що побудований в 1958 р. будинок як колгоспний, [PERSON] та [PERSON] , спорудили в шлюбі. Чому цей будинок не реєструвався в органах БТІ третій особі достеменно невідомо, проте, вбачається, що на часи 1858 р., а також на 1990 р. були законодавчі акти, які не зобов`язували таку реєстрацію. В 1990 році будинок групу господарств колгоспний двір не змінив, то тоді на 15.04.1991 р. його членами не були [PERSON] , 1957 р.н., [PERSON] , 1960 р.н., [PERSON] , 1968 р.н., а такими були [PERSON] , 1932 р.н., [PERSON] , 1933 р.н. та [PERSON] , 1968 р.н. Перші двож членів колгоспного двору померли, [PERSON] , 1968 р.н., офіційно суду заявляє, що реально членом колгоспного двору за адресою [ADDRESS] , не була, тому єдиним спадкоємцем на нього є лише позивач, одночасно також позивач є і спадкоємцем права на забудову будинку поряд із існуючим на підставі заповіту. Відповідач Чернелицька селищна рада Коломийського району Івано-Франківської області до суду подала заяву, в якій просила розглядати справу без їх представника та задовільнити позовну заяву заявника. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - [PERSON] до суду надіслала додаткові доказові пояснення, в яких зазначила, що не претендувала на частку будинку як на колгоспний двір, не претендує на спадкове майно за заповітом [PERSON] , 1933 р.н. Позов [PERSON] , [INFO] про визнання права на спадкове майно, про визнання права на продовження забудови в порядку спадкування, ст. 1216 ЦК України, просила задовольнити повністю, без її особистої обов`язкової участі в судових засіданнях по справі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - [PERSON] про дату, час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, у встановленому законом порядку. Передбачених ч.2\~ст. 223 ЦПК України\~підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за\~\~відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке. Стаття 15 Цивільного кодексу України\~передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті). Згідно статті\~328\~ЦК \~України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 41 Конституцією України\~та статтею\~1\~Першого\~протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів Вих. № 10930 від 10.05.2023, наданою ОКП "Коломийське МБТІ" доводиться, що згідно архівних даних ОКП "Коломийське МБТІ" право власності на житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] станом на 31.12.2012 р., не зареєстровано. Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 371122570 від 23.03.2024, відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок [ADDRESS] , відсутні. Колишня вулиця 60-річчя СРСР в с. Кунисівці перейменована на [ADDRESS] , що доводиться копією довідки № 214 від 10.10.2023, виданою Кунисівським старостинським округом Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. Відповідно до\~\~роз`яснень, що містяться в п. 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. По [ADDRESS] закріплена земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,15 га, що доводиться довідкою № 34 від 13.03.2024. виданою Кунисівським старостинським округом Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. Відповідно до\~статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із частиною четвертою\~статті 3 зазначеного Закону\~речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності\~Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~(03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до частини першої\~статті 58 Конституції України\~закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частинами першою та другою\~статті 5 Цивільного кодексу України\~акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. \~ \~ \~ \~До\~05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. \~ \~ \~ \~Так,\~постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення», яка втратила чинність 30 грудня 2004 року,\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~об`єктів будівництва,\~при цьому введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності, збудованих до 05 серпня\~\~1992 року, не передбачалося. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року\~№ 8.4-35//18/1). \~ \~ \~ \~У частині третій статті 12, частині першій\~статті 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша\~статті 76 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Згідно з частинами першою, другою\~статті 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої\~статті 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. \~ \~ \~ \~Частиною другою\~статті 89 ЦПК України\~встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З копії технічного паспорта на\~будинок\~ садибний типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] встановлено, що\~житловий будинок споруджено в 1990 році, господарські будівлі і споруди в 1960 та 1970 роках. Згідно\~ Звіту\~ про оцінку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, складеного\~ ЕТВО «Придністров`я» на підставі договору № 488 від 09.10.2023,\~\~ ринкова вартість житлового будинку\~ з господарськими\~будівлями та\~спорудами по [ADDRESS] станом на 11.10.2023 становить\~ - 180000 грн. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР\~\~\~\~від 25 травня 1990 року № 69. Цими Вказівками передбачено, що визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради. Суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору. Згідно ксерокопій погосподарських книг Кунисівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області за 1967-1969 р.р., 1971-1973 р.р., 1974-1976 р.р., 1980-1981 р.р., 1983-1985 р.р., 1991-1995 р.р., наданих Кунисівським старостинським округом Чернелицької селищної ради, суспільна група господарства, головою якого був [PERSON] , місце роботи - колгосп [PERSON] , колгосп Перемоги, колгосп [PERSON] , відносилася до «колгоспник». В [PERSON] відсутня книга погосподарського обліку за 1986-1990 роки № 3, що стверджується довідкою № 56 від 30.04.2024, виданою Кунисівським старостинським округом Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. В даному господарстві за 1980-1982 р.р. проживали: [PERSON] , голова сім`ї, 1932 р.н., місце роботи колгосп [PERSON] , [PERSON] , дружина, [INFO] , [PERSON] , дочка, [INFO] , вибула в 1980 р. у м. Івано-Франківськ на роботу, [PERSON] , син, 1960 р.н., вибув в 1980 р. у м. Запоріжжя на роботу, [PERSON] , дочка, [INFO] , [PERSON] , дочка, [INFO] . В даному господарстві за 1991-1995 р.р. проживали: [PERSON] , голова сім`ї, [INFO] , місце роботи колгосп Л.Українки, [PERSON] , дружина, [INFO] , [PERSON] , дочка, [INFO] , [PERSON] , дочка, [INFO] , [PERSON] , зять, [INFO] , [PERSON] , внука, [INFO] В господарській книзі № 5 за 1991-1995 р. була допущена помилка [PERSON] , [INFO] записана помилково [PERSON] , що стверджується довідкою № 24 від 30.04.2024, виданою Кунисівським старостинським округом Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. [PERSON] , [INFO] 07 листопада 1987 року уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , та їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що доводиться копією свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 07.11.1987 та копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00041252691, сформованого 05.09.2023. Згідно ксерокопії погосподарської книги Кунисівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області за 1986-1990 р.р., наданої Кунисівським старостинським округом Чернелицької селищної ради, в господарстві (особовий рахунок № [NUMBER] ), головою якого був [PERSON] , проживала його невістка [PERSON] , [INFO] , яка 20.08.1990 вибула в Чернелицю. Ксерокопією погосподарської книги Кунисівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області за 2001-2005 р.р., наданої Кунисівським старостинським округом Чернелицької селищної ради, доводиться, що в господарстві (особовий рахунок № [NUMBER] ) по [ADDRESS] , проживали: [PERSON] , голова сім`ї, 1932 р.н., помер [INFO] , [PERSON] , дружина, [INFO] , [PERSON] , дочка, [INFO] , [PERSON] , зять, [INFO] , [PERSON] , внука, [INFO] . Відповідно до\~статті 120 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року № 1540-VI\~(далі -\~ЦК УРСР) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Виходячи зі змісту цієї статті, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь в його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору у складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини. Згідно з частиною другою\~статті 123 ЦК УРСР\~розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. 15 квітня 1991 року набув чинності\~Закон України від 07 лютого 1991 року № 697-XII «Про власність», яким було передбачено право спільної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном. Пунктом 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права власності"\~передбачено, що\~Положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, були співвласниками у рівних частках у праві спільної власності на майно колгоспного двору. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13\~постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6\~постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила\~статті 563 ЦК УРСР\~про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Станом на 15.04.1991 р. за адресою [ADDRESS] проживали і були зареєстровані: [PERSON] , голова сім`ї, [INFO] , [PERSON] , дружина, [INFO] , [PERSON] , дочка, [INFO] , [PERSON] , зять, [INFO] , [PERSON] , внука, [INFO] , що стверджується довідкою № 48 від 01.04.2024, виданою Кунисівським старостинським округом Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. [PERSON] , [INFO] , 18 жовтня 2016 року змінила прізвище на " [PERSON] ", що вбачається із копії свідоцтва про зміну імені серія [NUMBER] від 18.10.2016. [PERSON] , [INFO] , [INFO] змінила прізвище, власне ім`я, по батькові на " [PERSON] ", що доводиться копією свідоцтва про зміну імені серія [NUMBER] від 06.07.2012. Отже, як встановлено, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були членами колишнього колгоспного двору по [ADDRESS] . Житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] належав\~на праві\~спільної часткової\~власності належав\~по 1/5\~частині колишнім членам\~колгоспного двору[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно статті 1226 ЦК України\~частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. [PERSON] помер [INFO] в с. Кунисівці Городенківського району Івано-Франківської області, про що\~28\~квітня 2004\~року складено\~відповідний актовий\~запис №\~6,\~що доводиться\~копією свідоцтва\~про смерть\~серія [NUMBER] ,\~виданого 28\~квітня 2004\~року. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). За ст.ст. 1268-1269 Цивільного\~\~кодексу\~\~України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі\~відповідного органу\~місцевого самоврядування заяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи,\~\~визначено ч.2\~ст.1220 ЦК України. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними (ст. 1278 ЦК України). На час смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , з ним проживали і були зареєстровані за адресою [ADDRESS] : [PERSON] , дружина, [INFO] , [PERSON] , дочка, [INFO] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією довідки № 216 від 10.10.2023, виданою Кунисівським старостинським округом Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. Про те, що [PERSON] , 1932 року народження та [PERSON] , 1933 року народження, були подружжям, 09 грудня 1956 року одружилися, доводиться копією свідоцтва про одруження серія [NUMBER] , виданого 11.12.1956. [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що доводиться копіями: свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 24.02.1968, свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 08.11.1987, свідоцтва про зміну імені серія [NUMBER] від 18.10.2016. Згідно ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (ч. 2 ст. 1236 ЦК України). За заповітом, посвідченим 19 квітня 2004 року секретарем Кунисівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, та зареєстрованим в реєстрі за № 22, [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження, яким грошовий вклад, що знаходиться в Кунисівському відділенні ощадбанку на рах. № [NUMBER] , та грошовий вклад, що знаходиться в Чернелицькому відділенні ощадбанку на рах. № 3480 заповів [PERSON] . Даний заповіт є чинним та зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 44539959, що доводиться копією Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 16928587, виданого 23.10.2008. \~ \~ \~ \~ \~Городенківська державна\~нотаріальна контора\~Західного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції,\~на виконання\~ухвали суду,\~надала належним\~чином завірену\~копію спадкової\~справи №\~1232/2008\~(Номер\~у Спадковому\~реєстрі №\~45882895),\~заведену після\~смерті [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] ,\~на підставі\~заяви спадкоємця\~першої черги\~за законом [PERSON] про прийняття та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.11.2008. Державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори Паньків Д.М. 13.11.2008 видано: - [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), розміром 45,86 в кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належала померлому [PERSON] згідно сертифікату серія [NUMBER] ; - [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом на грошові вклади з процентами в філії ощадбанку в селищі Чернелиця, що належали померлому [PERSON] . До складу\~спадщини [PERSON] , неохопленої заповітом, входить також 1/5 частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору.\~ Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом [PERSON] , які прийняли спадщину після його смерті є його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] . Як встановлено, [PERSON] та\~ [PERSON] \~успадкували після\~смерті [PERSON] 1/5 частину (кожний по 1/10 частині) житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] , однак не оформлено документи про спадкування. За заповітом, посвідченим 22 грудня 2020 року секретарем виконкому Чернелицької селищної ради, та зареєстрованим в реєстрі за № 86, [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] , на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження, яким все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] , [INFO] . Даний заповіт є чинним та зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 677027392, що доводиться копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 65373529, виданої 30.06.2021. [PERSON] , [INFO] померла [INFO] у віці 87 років у м. Городенка Коломийського району Івано-Франківської області, про що 31 березня 2021 року складено відповідний актовий запис № 260, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 31 березня 2021 року Городенківським районним відділлом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. На час смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , з нею проживала разом і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] - [PERSON] , дочка, [INFO] , що стверджується копією довідки № 228 від 23.10.2023, виданою Кунисівським старостинським округом Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] вступила в володіння спадковим майном за адресою: [ADDRESS] , що доводиться копією довідки № 219 від 11.10.2023, виданої Кунисівським старостинським округом Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом [PERSON] є [PERSON] , яка прийняла спадщину після її смерті. Городенківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, на виконання ухвали суду, надала належним чином завірену копію спадкової справи № 249/2021 (Номер у Спадковому реєстрі № 65373529), заведену після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі заяви спадкоємця за заповітом [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом від 30.06.2021, що подана у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України. Відповідно до ч.1\~ст.1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець,\~який прийняв\~спадщину,\~у складі\~якої є\~майно та/або\~майнові права,\~які обтяжені,\~та/або\~нерухоме майно\~та інше\~майно,\~щодо якого\~здійснюється державна\~реєстрація,\~зобов`язаний звернутися\~до нотаріуса\~або в\~сільських населених\~пунктах -\~до уповноваженої\~на це\~посадової особи\~відповідного органу\~місцевого самоврядування\~за видачею\~йому свідоцтва\~про право\~на спадщину\~на таке\~майно. Підставою звернення позивача [PERSON] до суду стало те, що Постановою державного нотаріуса Городенківської державної\~нотаріальної контори\~Коломийського району\~Івано-Франківської\~області від\~12\~жовтня 2023\~року за\~№ 1425/02-31 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті баби [PERSON] , померлої [INFO] на житловий будинок [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю реєстрації права власності на вищезазначене майно. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень\~ст. 317 Цивільного кодексу України\~власникові\~\~ належать права володіння, користування та розпорядження майном. Статтею 392 ЦК України\~визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку. Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Згідно п.2 ч.1\~ст. 346 ЦК України\~\~однією з підстав\~\~припинення права власності\~\~є\~\~відмова власника від права власності. Згідно\~ст. 347 ЦК України\~\~особа може\~відмовитися від\~права власності\~на майно,\~заявивши про\~це або\~вчинивши інші\~дії,\~які свідчать\~про її\~відмову від\~права власності. У\~разі відмови\~від права\~власності на\~майно,\~права на\~яке не\~підлягають державній\~реєстрації,\~право власності\~на нього\~припиняється з\~моменту вчинення\~дії,\~яка свідчить\~про таку\~відмову. У разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру. З матеріалів справи\~\~вбачається, що спадковий житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по [ADDRESS] належав\~до колгоспного\~двору,\~головою якого\~був [PERSON] ;\~станом на\~15.04.1991\~були зареєстровані\~та проживали: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Кожному\~\~із них належала частка\~\~в спадковому\~\~житловому будинку по 1/5 частині кожному. Проте, частки\~\~в колгоспному дворі не виділялися.\~\~\~Судом встановлено, що: спадщину після смерті [PERSON] прийняли - спадкоємець за заповітом [PERSON] та спадкоємець першої черги за законом [PERSON] ; спадщину після смерті [PERSON] прийняла спадкоємець за заповітом - [PERSON] . Через відсутність\~правовстановлюючого документу,\~що підтверджує\~право власності\~спадкодавця на\~спадковий житловий\~будинок, розташований по [ADDRESS] , [PERSON] не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3\~ст. 1296 ЦК України. \~ \~ \~ \~ \~ Треті\~особи,\~які не\~заявляють самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~на стороні\~відповідача -[PERSON] \~та [PERSON] ,\~\~які\~теж є\~колишніми членами\~колгоспного двору,\~на даний\~час\~\~можуть \~на\~власний розсуд\~розпоряджатися своїм\~майном та\~їх\~право\~\~не\~порушується та\~ніким не\~оспорюється чи\~не визнається,\~тому у\~них немає\~перешкод в\~оформленні права\~власності на\~належне їм\~майно.\~\~Крім\~того,\~подані [PERSON] \~пояснення,\~в яких\~зазначено,\~що вона\~позов [PERSON] ,\~ [INFO] \~про визнання\~права на\~спадкове майно,\~про визнання\~права на\~продовження забудови\~в порядку\~спадкування,\~ст.\~1216\~ЦК України,\~просить задовольнити\~повністю,\~та не\~претендувала на\~частку будинку\~як на\~колгоспний двір,\~не претендує\~на спадкове\~майно за\~заповітом [PERSON] ,\~1933\~р.н.,\~суд\~\~не\~розцінює,\~як\~\~відмову від\~належної їй\~частини\~\~житлового будинку\~у передбаченому\~Законом порядку.\~Також [PERSON] \~має право\~на звернення\~до нотаріальної\~контори для\~видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~після смерті батька [PERSON] на належну спадкодавцю, як колишньому члену колгоспного двору, частину вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. \~ \~ \~ \~Крім того, позивач у позовній заяві просить визнати правом приватної власності [PERSON] , набутої в порядку спадкування за заповітом [PERSON] від 22.12.2020 р., в т.ч. і тому, що спадкодавець за життя набула право приватної власності за набувальною давністю на будинок за адресою [ADDRESS] . Однак, в силу положень\~статті 344 ЦК України,\~відсутні підстави для встановлення того, що спадкодавець [PERSON] за життя набула право приватної власності на вказане нерухоме майно за набувальною давністю. Що стосується позовних вимог позивача [PERSON] - визнати, що в порядку спадкування [PERSON] набула також і право на продовження забудови будинку в с. Кунисівці Коломийського (раніше Городенківського) району Івано-Франківської області згідно будівельного паспорта від 07.10.1991 р., який зареєстрований за номером 5, що виданий на підставі рішення Кунисівської сільської ради народних депутатів від 19.07.1991 р. за номером 53; визнати, що визнанню підлягає право [PERSON] на перехід в її користування, відведеної під цю забудову земельної ділянки, площею 0,15 га, то слід зазначити наступне. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ст. 1297 ЦК України). Видача свідоцтва про право на спадщину є підставою для закріплення права власності на нерухоме майно та свідчить про законність набуття такого майна. Під час видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно відбувається прийняття речових прав на таке майно, при цьому остаточний перехід права власності та його належне закріплення відбувається після державної реєстрації такого права. Статтею 68 Закону України «Про нотаріат»\~вiд 02 вересня 1993 року №3425-XII з відповідними змінами і доповненнями, визначено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до\~статті 182 Цивільного кодексу України\~право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Після державної реєстрації переходу права власності на нерухоме майно воно вважається таким, що офіційно визнане та підтверджене державою, згідно з частиною першою\~статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~нотаріус як спеціальний суб`єкт в день видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно проводить державну реєстрацію прав у Державному реєстрі речових прав та вносить відомості про перехід права власності на ім`я спадкоємця до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. У відповідності до п.23\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з частинами першою, другою пункту першого\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, і способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення права власності в нотаріальному порядку (Постанова Верховного Суду від 11 травня 2022 року у справі № 450/3258/17 (провадження № 61-13688св21)). Проте, позивачем [PERSON] не надано та не долучено до матеріалів справи належних доказів того, що вона зверталася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на право на продовження забудови будинку в с. Кунисівці Коломийського (раніше Городенківського) району Івано-Франківської області згідно будівельного паспорта від 07.10.1991 р., який зареєстрований за номером 5, що виданий на підставі рішення Кунисівської сільської ради народних депутатів від 19.07.1991 р. за номером 53 та на право [PERSON] на перехід в її користування, відведеної під цю забудову земельної ділянки, площею 0,15 га, і на підставі її заяви, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Оскільки при розгляді справи, судом не встановлено обставин, які б об`єктивно унеможливлювали оформлення позивачем [PERSON] спадкових прав після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на зазначені вище права на продовження забудови будинку та право на перехід в її користування, відведеної під цю забудову земельної ділянки, площею 0,15 га,\~через нотаріуса,\~а тому\~в задоволенні\~ позовних\~вимог в\~цій частині\~слід відмовити\~через їх\~передчасність та\~необґрунтованість.Позивач [PERSON] не позбавлена можливості оформити через нотаріуса свої права. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позовні вимоги[PERSON] підлягають до часткового задоволення, а саме за [PERSON] слід визнати право власності на (5/10) частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] , оскільки1/5 (2/10) частини даного житлового господарства належала їй як колишньому члену колгоспного двору, 3/10 частини успадкована в\~порядку спадкування\~за заповітом\~після смерті[PERSON] . В іншій\~частині \~позовних вимог\~ [PERSON] відмовити. При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області. \~ \~ \~ \~На підставі\~ст.ст.\~120,\~123,\~563\~ЦК УРСР\~(1963\~р.),\~ ст.ст. 16, 316, 317, 328, 346, 347, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1261, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: partial