Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~Акціонерне товариство «Ідея Банк» від імені якого діє [PERSON] звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з неї заборгованості за договором кредиту та страхування від 02.06.2021 №А02.00113.008120965 у сумі 115140,39 грн (в т.ч.: 60173,92 грн. прострочений борг, 18805,82 грн. проценти, 36160,65 грн. прострочена плата за обслуговування кредиту). \~ \~ \~ \~Представник позивача у змісті позовної заяви просив суд розглядати справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. На виконання вимог частини шостої ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України, суд встановив зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача та виконав свій процесуальний обов`язок, надіславши на цю адресу копію ухвали про відкриття провадження по справі разом з позовною заявою та додатками до неї. \~ \~ \~ \~Відповідач у судове засідання не з`явилася, відзив на позовну заяву не подала. \~ \~ \~ \~Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. \~ \~ \~ \~2 червня 2021 року між акціонерним товариством «Ідея Банк» (надалі - Позикодавець) та [PERSON] (надалі - Позичальник) було укладено договір кредиту та страхування від 02.06.2021 №А02.00113.008120965 (надалі - Договір) строком на 36 місяців (до 02.06.2024), згідно з яким Позикодавець передав Позичальнику грошові кошти в сумі 61333,33 грн. для власних потреб, а Позичальник доручив Позикодавцю оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 3066,67 грн. згідно з умовами договору добровільного страхування життя, укладеного відповідно до п.2 цього Договору. Сторони також погодили, що змінювана процентна ставка становить 15%, на період прострочки платежу за Договором кредиту діє ставка 86%. \~ \~ \~ \~Разом з тим, пунктом 1.7 Договору передбачено, що під час користування кредитом акціонерне товариство «Ідея Банк» надає Позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим Договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до Додатку №1 як «Обслуговування кредитної заборгованості». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в Банку, інші комісії за відкриття і ведення рахунку, сплачуються згідно з діючими тарифами банку. \~ \~ \~ \~Як вбачається з меморіального ордеру №638864 від 02.06.2021, відповідачу було перераховано кошти в сумі 61333,33 грн. (а.с. 21) та здійснено оплату страхового внеску за рахунок кредиту згідно меморіального ордеру №638866 від 02.06.2021 в сумі 3066,67 грн. (а.с.21, зворот). \~ \~ \~ \~Згідно з даними виписки (а.с. 22-23) відповідач частково здійснювала оплату кредитної заборгованості. \~ \~ \~ \~По відношенню до вищевказаних фактичних обставин справи суд наводить наступні норми права та мотиви їх застосування. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~ \~ \~ \~Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). \~ \~ \~ \~Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України). \~ \~ \~ \~Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України. \~ \~ \~ \~Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. \~ \~ \~ \~Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. \~ \~ \~ \~У відповідності з ст.ст. 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. \~ \~ \~ \~Згідно з частиною другою ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини другої \~ст. 625 Цивільного Кодексу України\~в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як свідчать подані по справі доказові матеріали, на момент звернення позивача до суду, зобов`язання за Договором відповідачем не виконані в повному обсязі. Водночас, суд приходить до висновку, що нарахування позивачем заборгованості за Договором у вигляді простроченої плати за обслуговування кредиту у сумі 36160,65 грн. є неправомірним. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2020 року у справі №183/2122/15 зробив висновок про те, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених\~постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року №6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 2 жовтня 2019 року по справі №740/4328/14. З урахуванням вимог ст.ст.\~549-552,\~625,\~1046,\~1048,\~1050 Цивільного кодексу України, належить зробити висновок, що наслідками укладення договору позики є: зобов`язання позичальника повернути позикодавцеві суму грошових коштів (суму позики); одержання позикодавцем від позичальника процентів від суми позики; сплата позичальником позикодавцю інфляційних втрат за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми; сплату позичальником позикодавцю неустойки (штрафу, пені) у разі порушення боржником зобов`язання. Враховуючи те, що позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд приходить до висновку, що положення Договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за Договором (а.с. 18) є нікчемними. Саме такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки у Договорі була встановлена плата за послуги, які за законом повинні надаватися безоплатно, то з відповідача не підлягає до стягнення заборгованість за прострочену плату за обслуговування кредиту в сумі 36160,65 грн. \~ \~ \~ \~У\~постанові Верховного\~Суду від\~07\~червня 2023\~року у\~справі N\~234/3840/15-ц\~(провадження\~N\~61-3014св22) зазначено, що кредитна заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву. \~ \~ \~ \~ Водночас, заборгованість Позичальника станом на 08.05.2024 (виписка, довідка-розрахунок, а.с. 22-23, довідка-розрахунок, а.с.24) за предметом позову у сумі 78979,74 гривень (в т.ч.: 60173,92 грн. прострочений борг, 18805,82 грн. проценти) підтверджена належними доказами відповідно до вимог ст.ст. 76-81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідачем не спростована, тому позовні вимоги щодо її стягнення підлягають задоволенню на підставі статей 1048, 1050, 1054 Цивільного кодексу України. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України\~з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 2077,03 грн. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного,

Outcome: approved