Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник, адвокат Гримут Тетяна Василівна звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру стягуваних аліментів. В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.06.2019 р. Від даного шлюбу у них народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 28 лютого 2022 року ухваленого у цивільній справі №307/4810/21 шлюб між сторонами було розірвано. Діти знаходяться на повному вихованні та утриманні позивачки, що стверджується характеристикою виданою виконавчим комітетом Усть-Чорнянської селищної ради №530 від 14.05.2024 та актом обстеження матеірально побутових умов сім?ї від 16 травня 2024 року за №545. Згідно рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 12.05.2021 року ухваленого у справі №307/383/21 з відповідача стягуються аліменти на утримання дітей в розмірі по 1400 гривень щомісячно на кожну дитину і до їх повноліття. Довідкою виданою Усть-Чорнянською АЗПСМ від 25.09.2024\~року вказано, що діти позивачки дійсно знаходяться на «Д» обліку з приводу ДЗ Анемія ІІ ст. залізодефіцитна. Потребують обстеження та лікування тривалий період. Позивачка зазначає, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення з відповідача аліментів від 12 травня\~2021\~року, за яким були враховані існуючі на той час обставини, передбачені ч.1 ст.182 СК України, ці обставини істотно змінились. Враховуючи той факт, що діти подорослішали і витрати на їх утримання кожного року зростають, у позивачки не вистачає коштів для покриття всіх необхідних витрат дітей, постійних медичних обстежень, лікування, придбання одягу, оплати комунальних послуг та інших необхідних витрат. Разом з цим, позивачка не має постійного місця роботи та власного будинку, проживає в будинку матері та намагається забезпечити всім необхідним малолітніх дітей. Оскільки рідний батько дітей зовсім не сплачує аліменти, то станом на 08.05.2024 року у межах ВП №65899149\~існує заборгованість у розмірі 54 289 грн, Позивачка вказує, що відповідач, покладених законом на батьків обов?язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової (копія розрахунку заборгованості зі сплати аліментів додається), посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Всі питання щодо виховання та утримання дитини вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Представник стверджує, що наявність таких обставин впливає на матеріальний стан позивачки у сторону його погіршення. В зв?язку з цим, позивачка вимушена звернутися до суду з позовом про збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів. На підставі викладеного, просить суд збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 12.05.2021року по справі №307/383/21 та стягнути з [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі по 3500 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття, починаючи з дня набрання рішення законної сили. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 13.06.2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Позивач будучи повідомленими про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися та про причини неявки, суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи зі сторони позивача, не надходило. Представник позивача, адвокат Гримут Т.В. у судовому засідання позовні вимоги підтримала та просила позов задоволити повністю. Разом з тим, зазначила, що у поданій позовній заяві була допущена помилку в написанні імені дитини, зазначено [PERSON] та просила правильно вважати [PERSON] . Відповідач, будучи відповідно до положень п. 1,4 ч.8 ст. 128 ЦПК України, належним чином повідомленою про дату час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення за штрих кодовими ідентифікаторами за №0600935187378,\~№0600939655252,\~в судове засідання не з`явився та про причини неявки, суду не повідомив. У зв`язку з неявкою у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, суд відповідно до положень ч.1 ст.223 ЦПК України, розглянув справу за відсутності сторін на підставі наявних в ній письмових доказів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, що надані позивачкою до позовної заяви, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. З свідоцтв про народження дітей, вбачається, що сторони являються батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] виданого 17.10.2023 року Тячівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] виданого 21.09.2020 року виконкомом Руськомокрянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, Україна (а.с.12,13). Судом встановлено, що діти перебувають на утриманні матері, що стверджується характеристикою №530 від 14.05.2024 та актом матеріального обстеження сім`ї за №545 від 16.05.2024, виданих виконавчим комітетом Усть-Чорнянської селищної ради (а.с. 18, 19). З вказаних акту обстеження матеріально ботових умов та характеристики вбачається, що позивачка перебуває в скрутному матеріальному становищі, сама утримує та ростить своїх дітей. Зазначено, що позивачка в даний час не працююча, так як веде догляд за двома малолітніми дітьми. З довідки №86 від 16.05.2024 виданої заступником начальника Дубівського відділу Тячівської філії Закарпатського обласного центру зайнятості Йовжій М., ствердежно що позивачка [PERSON] не перебуває на обліку в Тячівській філії Закарпатського обласного центру зайнятості як безробітня (а.с.20). Згідно довідки №169 від 29.05.2024 виданої лікарем Усть-Чорнянської амбулаторії загальної практики сімейної медицини, вбачається, що діти [PERSON] та [PERSON] знаходяться на "Д" обліку з приводу Дз Анемія ІІ ст. залізодефіцитна, потребують обстеження та лікування тривалий період. (а.с. 21). З довідки №1094 від 17.05.2024 виданої заступником начальника Тячівського УСЗН-начальником Дубівського відділу СЗН Мостіпака В. вбачається, що позивачка дійсно являється малозабезпеченеою сім`єю та одержує допомогу з 01.04.2024 по 30.09.2024 (а.с.22). Згідно рахунку замовлення №220348295, №220348299 від 21.05.2024 вбачається, що позивачка понесла витрати за проведення лаболаторних досліджень у розмірі 2484,00 гривень та 2459,00 гривень (а.с.23-24). Як вбачається з рахунку заборгованості зі сплати аліментів відповідач станом на 08.05.2024 року значиться як боржник, де сукупний розмір заборгованості складає 54 289,00 гривень (а.с. 25-27). Згідно відомостей Єдиного реєстру боржників від 10.06.2024 року вбачається, що відповідач [PERSON] значиться в реєстрі як боржник. (а.с. 28-29). Як вбачається з рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 12.05.2021 року (справа № 307/383/21), яке набрало законної сили, з [PERSON] на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] 13.09.2020 року у розмірі по 1400 грн. щомісячно, на кожну дитину починаючи з 04.02.2021 року і до досягнення ними повноліття. (а.с. 14-16). Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Стаття 182\~СК України\~передбачає обставини,\~які враховуються\~судом при\~визначенні розміру\~аліментів.\~Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України. За приписами ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, спільні діти сторін перебувають на утриманні позивачки та розмір присуджених до стягнення з відповідача аліментів не забезпечує достатній рівень життя малолітних дітей. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» установлено у 2024 році прожитковий мінімум на одну дитину віком від до 6 років: з 1 січня - 2563 гривень. На момент ухвалення рішення суду від 12.05.2021 року про стягнення аліментів на утримання спільних дітей сторін згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» було установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2021 року 1921 гривень. Суд вважає, що з часу ухвалення судом вказаного рішення сталася значна зміна цін на основні життєво-необхідні товари та продукти, що є загальновідомою обставиною і не потребує доказування в силу положень ч. 3 ст. 82 ЦПК України, а тому доводи позивачки частково обґрунтовані, та наявні підстави для частково задоволення позову. При визначенні розміру аліментів на утримання спільної дитини суд враховує майновий стан позивачки, яка веде догляд за малолітніми дітьми, вік малолітніх [PERSON] та [PERSON] , майновий стан відповідача, який є особою молодого та працездатного віку, відсутність у нього постійного місця роботи та стабільного джерела доходу, відсутність у нього на утриманні інших утриманців, обставини щодо перебування сім`яї в скрутному матеріальному становищі, а також вимоги щодо розміру аліментів, який має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України. Разом із тим, судом береться до уваги та обставина, що з моменту ухвалення рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 12.05.2021 року, за яким були враховані існуючі на той час обставини, передбачені ст. 182 СК України, істотно зріс рівень споживчих цін та відповідно до цього та з урахуванням вікових особливостей дітей, зросли витрати на їх утримання, що вплинуло на матеріальний стан позивачки у сторону його погіршення. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п. 23 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішення законної сили. Зважаючи на рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей та з урахуванням всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково і збільшити розмір аліментів, встановлений рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 12.05.2021 року в справі №307/383/21 та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ними повноліття. Розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому, суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За приписами\~ст.\~ст.\~13,\~76,\~81\~ЦПК України,\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках.\~Кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Доказів того, що відповідач [PERSON] має можливість сплачувати аліменти у розмірі 3500 грн. щомісячно на утримання дітей, позивачка та її представник суду не надали, а відтак, суд вважає, що у решті позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 1211, 20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) судового збору.

Outcome: partial