Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

Позивачі звернулися в суд із позовом до виконавчого комітету Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна, у якому просять визнати за [PERSON] , право власності на 2/5 частини житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 65,2 м2, житловою площею 45,8 м2, допоміжна площа 19,4 м2 з відповідною частиною господарських будівель: сарай, вбиральня, сарай, погріб, сарай, та споруд, з яких право власності на 1/5 частину даного житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , яка фактично прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , але юридично не оформила своїх спадкових прав, та право власності на 1/5 частину даного житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд як членом колишнього колгоспного типу двору, а також визнати за [PERSON] та [PERSON] як членами колишнього колгоспного типу двору кожним право власності на 1/5 частину цього житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель: сарай, вбиральня, сарай, погріб, сарай, та споруд . Свої позовні вимоги мотивують тим, що [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] . Будинок [ADDRESS] , а після перейменування [ADDRESS] належав до колгоспного двору, головою якого був [PERSON] . Виходячи з даних, так як будинок станом на 30.06.1990 року та 15.04.1991 року належав до колгоспного типу двору, головою колгоспного типу двору за адресою: [ADDRESS] , був [PERSON] , а членами двору [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які не втратили право на частку в майні двору станом на 15.04.1991 року, то відповідно їм належало по 1/5 частці даного двору. Після смерті [PERSON] [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається з 1/5 частини житлового будинку [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилася спадщина, в тому числі і на частку в житловому будинку [ADDRESS] . [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті та на що вона за законом матиме право, заповіла своїй дочці, [PERSON] , 1967 року народження. Вказують, що [PERSON] , враховуючи норму ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину як спадкоємець за заповітом після смерті своєї матері, [PERSON] , оскільки була зареєстрована та постійно проживала з нею на день її смерті, тобто станом на 25 жовтня 2022 року. Однак, спадщини юридично не оформила, оскільки [INFO] [PERSON] померла, про що 07 грудня 2022 року було складено відповідний актовий запис № 262. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі і на частку в житловому будинку [ADDRESS] , яка нею успадкована після смерті батька, [PERSON] , та на частку в даному житловому будинку, яка нею фактично успадкована, але юридично не оформлена після смерті матері, [PERSON] . Позивач [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] , як наслідок є спадкоємцем за законом другої черги після смерті [PERSON] , вона прийняла спадщину. Приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Любов Вікторівною 29 квітня 2024 року в нотаріальному порядку [PERSON] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] вже видані свідоцтва про право на спадщину за законом, однак постановою № 53/01-16 від 13 травня 2024 року приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/5 частку житлового будинку в [ADDRESS] після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , яка фактично прийняла спадщину, але юридично не оформила своїх прав, після смерті матері, [PERSON] , яка померла [INFO] . Так як [PERSON] , яка померла [INFO] , належала на праві власності 1/5 частина житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд як членові колгоспного типу двору, після смерті якої [PERSON] як спадкоємець за заповітом спадщину фактично прийняла, але юридично не оформила своїх спадкових прав, а [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , прийняла спадщину після її смерті, а тому вважають, що право позивача [PERSON] на спадкування за законом даного майна підлягає захисту в судовому порядку. Крім того вказують, що вони були членами колгоспного типу двору [ADDRESS] станом на 30.06.1990 року та до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні двору, а тому з врахуванням рівності часток членів колгоспного типу двору просять визнати за ними кожним право власності на 1/5 частину житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд як членами колишнього колгоспного типу двору. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 19 серпня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 19 вересня 2024 року о 10 год. 15 хв., в подальшому на 23 вересня 2024 року. Витребувано у приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівни належним чином засвідчену копію спадкової справи № 62/2023, яка зареєстрована 07.06.2023 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та копію спадкової справи, а у разі відсутності реєстрації спадкової справи, копію інформаційної довідки зі Спадкового реєстру щодо реєстрації спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце проведення такого були повідомлені належним чином, однак подали на адресу суду письмові заяви, у яких просять справу розглядати у їх відсутності. Зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять такі задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача, виконавчого комітету Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Жовківської міської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, зазначили, що не заперечують проти задоволення позовних вимог, при вирішення справи покладаються на думку суду. Третя особа, приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що при вирішенні спору покладається на думку суду. Крім того на виконання вимог ухвали суду від приватного нотаріуса надійшла належним чином засвідчена копія спадкової справи № 62/2023, яка зареєстрована 07.06.2023 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а також копія інформаційної довідки зі Спадкового реєстру щодо відсутності реєстрації спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивачів, представника відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач фактично не заперечує проти позовних вимог, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] у селі Гійче, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України № [NUMBER] , який виданий 18 січня 2021 року органом 0514. Позивач [PERSON] народився [INFO] у селі Гійче, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України № [NUMBER] , який виданий 23 травня 2024 року органом 4628. Позивач [PERSON] народився [INFO] у селі Гійче, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , який виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 10 вересня 2001 року. З свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , яке видане виконкомом Мигалівецької сільської ради Барського району Вінницької області 11 грудня 1999 року, вбачається, що своє дошлюбне прізвище [PERSON] позивач [PERSON] змінила на Дмуховська внаслідок реєстрації шлюбу 11 грудня 1999 року у виконкомі Мигалівецької сільської ради Барського району Вінницької області, про що в книзі реєстрації актів про одруження 11 грудня 1999 року було зроблено запис за № 12. Тобто дошлюбним прізвищем позивача [PERSON] було [PERSON] . Викладеним у свідоцтві про укладення шлюбу серії [NUMBER] , яке видане Гійченською сільською радою Львівської області 14 лютого 1987 року, стверджується, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 14 лютого 1987 року у Гійченській сільській раді, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 14 лютого 1987 року було зроблено запис за № 4. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища чоловікові та дружині [PERSON] . Тобто дошлюбним прізвищем [PERSON] було [PERSON] . З свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане Гійченською сільською радою Львівської області 17 грудня 1975 року, вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьком є [PERSON] , матір`ю- [PERSON] . Викладеним у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , яке видане Гійченською сільською радою Львівської області 21 листопада 1967 року, вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьком є [PERSON] , матір`ю- [PERSON] . Тобто позивач [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] . З свідоцтва про право особистої власності, яке видане виконкомом Гійченської сільської ради 17.10.1987 року згідно рішення Нестеровського райвиконкому № 271 від 15.10.1987 року та записаного 17.10.1987 року в реєстрову книгу за реєстраційним номером № [NUMBER] , вбачається, що будинок [ADDRESS] належав до колгоспного двору, головою якого був [PERSON] . Відповідно до рішення двадцять четвертої сесії Рава-Руської міської ради VIII демократичного скликання № 75 від 09 вересня 2022 року [ADDRESS] було перейменовано на [ADDRESS], що підтверджується довідкою № 425, яка видана виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області 16.05.2024 року. Викладеним у довідці № 423, яка видана виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області 16.05.2024 року, стверджується, що згідно із погосподарською книгою станом на 30.06.1990 року членами колгоспного типу двору в [ADDRESS] були: [PERSON] , 1937 року народження, голова двору, [PERSON] , 1944 року народження, [PERSON] , 1975 року народження, тобто позивач 1, [PERSON] , 1978 року народження, тобто позивач 2, [PERSON] , тобто позивач 3. З довідки № 424, яка видана виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області 16.05.2024 року, вбачається, що згідно із погосподарською книгою станом на 15.04.1991 року членами колгоспного типу двору в [ADDRESS] були: [PERSON] , 1937 року народження, голова двору, [PERSON] , 1944 року народження, [PERSON] , 1975 року народження, тобто позивач 1, [PERSON] , 1978 року народження, тобто позивач 2, [PERSON] , тобто позивач 3. Згідно ст. 120 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року майно колгоспного типу двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року, встановлено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Виходячи з даних, так як будинок станом на 30.06.1990 року та 15.04.1991 року належав до колгоспного типу двору, головою колгоспного типу двору за адресою: [ADDRESS] , був [PERSON] , а членами двору [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які не втратили право на частку в майні двору станом на 15.04.1991 року, то відповідно їм належало по 1/5 частці даного двору. [PERSON] помер [INFO] , про що 03 червня 2004 року в книзі реєстрації актів про смерть було зроблено запис за № 20, що підтверджується викладеним у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , яке видане Гійченською сільською радою Жовківського району Львівської області 03 червня 2004 року. Після смерті [PERSON] у Рава-Руській державній нотаріальній конторі Львівської області 26 грудня 2019 року було зареєстровано спадкову справу № 223/2019, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 58895179 від 26.12.2019 року. З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видане 04 лютого 2020 року Сапелюк М. О. , державним нотаріусом Рава-Руської державної нотаріальної контори Львівської області та зареєстроване в реєстрі за № 55, вбачається, що на підставі заповіту, посвідченого Федюк Я. А. , секретарем виконавчого комітету Гійченської сільської ради Жовківського району Львівської області 20 жовтня 2003 року, зареєстрованого у реєстрі за № 73, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , 1937 року народження, який помер [INFO] , є його дочка, [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з 1/5 частини житлового будинку [ADDRESS] , яка належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданого 17 жовтня 1987 року виконкомом Гійченської сільської ради на підставі рішення Нестеровського райвиконкому № 271 від 15.10.1987 року та зареєстрованого 17 жовтня 1987 року в Червоноградському міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі за № 20. Реєстрація видачі даного свідоцтва про право на спадщину підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 59279666 від 04.02.2020 року. [PERSON] померла [INFO] , про що 28 жовтня 2022 року було складено відповідний актовий запис № 226, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане Рава-Руською міською радою Львівського району Львівської області 28 жовтня 2022 року. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. А тому після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі і на частку в житловому будинку [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті та на що вона за законом матиме право, заповіла своїй дочці, [PERSON] , 1967 року народження. Даний заповіт 18 листопада 2019 року посвідчено Іванусою Іриною Богданівною , Гійченської сільської ради Жовківського району Львівської області та зареєстрований в реєстрі за № 85 Даний заповіт заповідачем не змінювався і не скасовувався, що підтверджується записом старости В. Терешко від 07.06.2023 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Викладеним у довідці № 419, яка видана 16.05.2024 року виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, стверджується, що [PERSON] , [INFO] , до дня смерті, [INFO] , проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. З довідки № 422, яка видана 16.05.2024 року виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що [PERSON] , 1967 року народження, проживала та була зареєстрована разом з мамою, [PERSON] , до дня її смерті, [INFO] , в будинку [ADDRESS] та вели спільне господарство. Тобто [PERSON] , враховуючи норму ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину як спадкоємець за заповітом після смерті своєї матері, [PERSON] , оскільки була зареєстрована та постійно проживала з нею на день її смерті, тобто станом на [INFO] . Однак спадщини юридично не оформила, оскільки [INFO] [PERSON] померла, про що 07 грудня 2022 року було складено відповідний актовий запис № 262, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане Рава-Руською міською радою Львівського району Львівської області 07 грудня 2022 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі і на частку в житловому будинку [ADDRESS] , яка нею успадкована після смерті батька, [PERSON] , та на частку в даному житловому будинку, яка нею фактично успадкована, але юридично не оформлена після смерті матері, [PERSON] . З довідки № 421, яка видана 16.05.2024 року виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що заповіт від імені громадянки [PERSON] , 1967 року народження, яка помера [INFO] , у Рава-Руській міській раді Гійченського старостинського округу не посвідчувався. Не посвідчувався заповіт від імені [PERSON] і нотаріусом, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 72745253 від 07.06.2023 року. Ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Так як заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, а тому спадкування після її смерті відбувається за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкоємця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] , які б прийняли спадщину внаслідок спільного проживання чи внаслідок звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця, з матеріалів справи не вбачається, судом під час розгляду справи не встановлено. [PERSON] не перебувала у зареєстрованому шлюбі на день смерті, оскільки її шлюб із [PERSON] було розірвано у Радивилівському відділі реєстрації актів громадянського стану Рівненської області 21 березня 2003 року, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 21 березня 2003 року було зроблено запис за № 20, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , яке видане Радивилівським відділом реєстрації актів громадянського стану Рівненської області 21 березня 2003 року. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Позивач [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] , як наслідок є спадкоємцем за законом другої черги після смерті [PERSON] . Викладеним у довідці № 420, яка видана 16.05.2024 року виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, стверджується, що [PERSON] , [INFO] , до дня смерті, [INFO] , проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Л. В. із заявою про видачу їй свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті рідної сестри, [PERSON] . Внаслідок звернення [PERSON] приватним нотаріусом Кобзар Л. В. було зареєстровано 07.06.2023 року спадкову № 62/2023, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 72745624 від 07.06.2023 року. Водночас позивач [PERSON] та позивач [PERSON] відмовилися від належних їм часток спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , в користь сестри, [PERSON] . Приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Любов Вікторівною 29 квітня 2024 року в нотаріальному порядку [PERSON] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , вже видані свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме: 1)серії [NUMBER] , яке зареєстровано в реєстрі за № 565, спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається із 1/5 ідеальної частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що в цілому складається із трьох кімнат, житловою площею 45,8 кв.м, кухні, веранди, кладової, загальною площею 65,2 кв. м. При будинку є господарські будівлі та споруди; 2)серії НТВ № 831011, яке зареєстровано в реєстрі за № 566, спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається із земельної ділянки, загальною площею 0,97 га, кадастровий номер 4622782000:18:000:0131, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої була її дочка, [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових справ. 3)серії НТВ № 831012, яке зареєстровано в реєстрі за № 567, спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається із земельної частки (паю), розміром 0,77 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), у землі, яка перебуває у колективній власності СП «Нива», розташованої на території Гійченської сільської ради Львівського (колишнього Жовківського) району Львівської області, що належала громадянину [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 518393, виданого Жовківською районною державною адміністрацією Львівської області 04.08.2011 року на підставі розпорядження голови Жовківської районної державної адміністрації Львівської області № 352 від 22.05.2001 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 04.08.2011 року за № 6075, спадкоємцем якого була його дочка- [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Факт видачі [PERSON] свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , підтверджує те, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] . [PERSON] є власником 1/5 частки житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд, а також земельної ділянки, площею 0,97 га, кадастровий номер 4622782000:18:000:0131, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав № 376500729 та № 376501783, які сформовано 29.04.2024 року приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Л. В. Однак постановою № 53/01-16 від 13 травня 2024 року приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/5 частку житлового будинку в [ADDRESS] після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , яка фактично прийняла спадщину, але юридично не оформила своїх прав, після смерті матері, [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку із тим, що [PERSON] було надано свідоцтво про право особистої власності на будівлі, з якого вбачається, що господарство в [ADDRESS] , головою якого був [PERSON] , відноситься до колгоспного типу двору, крім нього членами двору були: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , отже всі члени двору мають право на частку, а частка померлої не визначена в майні двору. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Із довідки № 2936, яка видана Комунальним підприємством Львівської обласної ради "Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» 28.05.2024 року, вбачається, що в КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» станом на 31 грудня 2012 року житловий будинок [ADDRESS] , зареєстрований за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Гійченської сільської ради 17.10.1987 року згідно рішення Нестеровського райвиконкому № 271 від 15.10.1987 року та записаного 17.10.1987 року в реєстрову книгу за реєстраційним № 20. Дубліката свідоцтва про право власності на вищевказаний житловий будинок не видавався. На підставі рішення XXIV сесії VIII демократичного скликання Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області № 75 від 09 вересня 2022 року [ADDRESS] на [ADDRESS] Згідно нового адміністративно-територіального устрою України село Гійче належить до Рава-Руської територіальної громади Львівського району Львівської області. Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, з вищенаведеного вбачається, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином право власності на колгоспний двір (житловий будинок) [ADDRESS] було зареєстроване згідно вимог діючого на той час законодавства в погосподарській книзі Гійченської сільської ради Жовківського району Львівської області. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до підпункту 4.15, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. В позивачів відсутній правовстановлюючий документ на частку майна померлої [PERSON] . З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське бюро технічної інвентаризації» 28.05.2024 року, та з довідки-характеристики № 2937, яка видана Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське бюро технічної інвентаризації» 28.05.2024 року на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , вбачається, що рік побудови житлового будинку 1970, загальна площа житлового будинку 65,2 м. кв., житлова площа 45,8 м. кв. Допоміжні приміщення та їх площі: кухня 11,2 м. кв., веранда 4,8 м. кв., кладова 3,4 м. кв. При будинку є вбиральня, 3 (три) сараї, погріб та споруди: ворота, огорожа, колодязь. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ст. 80 ЦК України встановлено, що жилий будинок є об`єктом права приватної власності. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Отже, позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом другої черги після смерті рідної сестри, [PERSON] , яка померла [INFO] , прийняла після її смерті спадщину, оскільки в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, не відмовилася від прийняття спадщини упродовж шестимісячного строку після її смерті. [PERSON] єдиний спадкоємець за законом, яка прийняла спадщину, осіб, які б мали право на обов`язкову частку і прийняли таку немає. І так як [PERSON] , яка померла [INFO] , належала на праві власності 1/5 частина житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд як членові колгоспного типу двору, після смерті якої [PERSON] як спадкоємець за заповітом спадщину фактично прийняла, але юридично не оформила своїх спадкових прав, а [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , прийняла спадщину після її смерті, а тому право позивача 1 [PERSON] на спадкування за законом даного майна підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок є підстави для визнання за [PERSON] права власності на 1/5 частину житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , яка як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , спадщину фактично прийняла, але юридично не оформила своїх спадкових прав. Крім того, позивач [PERSON] , позивач [PERSON] , позивач [PERSON] були членами колгоспного типу двору [ADDRESS] станом на 30.06.1990 року та до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні двору, а тому з врахуванням рівності часток членів колгоспного типу двору та наведених обставин справи за ними кожним підлягає визнанню право власності на 1/5 частину житлового будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд як членами колишнього колгоспного типу двору. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивачів.

Outcome: approved