Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-12 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування, посилаючись на те, що 08 жовтня 2020 року між позивачем та [PERSON] укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №АМ.158244, згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу «Renault» державний номер [NUMBER] . Позивач вказує, що 23 червня 2021 року в м. Одесі, керуючи транспортним засобом «Toyota» державний номер [NUMBER] , [PERSON] скоїв зіткнення з автомобілем «Renault» державний номер [NUMBER] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Київського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2021 року у справі №947/21279/21 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивач зазначає, що товариство на підставі Страхового акту №5766/1, Страхового акту №5766/2 13 квітня 2021 року, враховуючи Рахунок-Фактуру №ИБ-00000868 від 02 липня 2021 року, здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок СТО в розмірі 63184 (шістдесят три тисячі сто вісімдесят чотири) гривні. Також позивач вказує, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу «Toyota» державний номер [NUMBER] , була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», яке на підставі вимоги у порядку суброгації здійснило виплату у розмірі 39784 (тридцять дев`ять тисяч сімсот вісімдесят чотири) гривні 03 (три) копійки. Позивач вказує, що станом на момент подання позову сума, яка підлягає відшкодуванню становить 23399 (двадцять три тисячі триста дев`яносто дев`ять) гривень 97 (дев`яносто сім) копійок, у зв`язку з чим з метою стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, позивач вимушений звернутись з позовом до суду. Представник позивача, відповідно до позовної заяви, просить суд позовні вимоги задовольнити, справу розглянути в спрощеному провадженні, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 23 червня 2021 року о 17 годині 10 хвилин в м. Одесі по вул. Ак. Вільямса, біля буд. №44/1А, [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Toyota» державний номер [NUMBER] , під час виїзду з прилеглої території на головну вчинив зіткнення з автомобілем «Renault» державний номер [NUMBER] , у зв`язку з чим автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Відповідно до постанови Київського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2021 року у справі №947/21279/21 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, факт винуватості відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що трапилась 23 червня 2021 року, є встановленим та не підлягає доказуванню. Також судом встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Renault» державний номер [NUMBER] застраховано на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту №АМ.158244, укладеного між Приватним акціонерним\~товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] . Враховуючи наявність Договору страхування, потерпілий [PERSON] звернувся до позивача з заявою про настання страхового випадку. Позивач на підставі Страхового акту №5766/1, Страхового акту №5766/2 13 квітня 2021 року, враховуючи Рахунок-Фактуру №ИБ-00000868 від 02 липня 2021 року, здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок СТО в розмірі 63184 (шістдесят три тисячі сто вісімдесят чотири) гривні, що підтверджується платіжними дорученнями №00058392 від 20 липня 2021 року, №00059012 від 02 серпня 2021 року. Також судом встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу «Toyota» державний номер [NUMBER] , була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», яке на підставі вимоги у порядку суброгації здійснило виплату позивачу у розмірі 39784 (тридцять дев`ять тисяч сімсот вісімдесят чотири) гривні 03 (три) копійки. Позивач звертався до відповідача із претензією щодо відшкодування шкоди заподіяної в результаті ДТП у розмірі 23399 (двадцять три тисячі триста дев`яносто дев`ять) гривень 97 (дев`яносто сім) копійок, однак відповідач не виконав свого зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до\~ст.\~993\~ЦК України\~та ст.\~27\~Закону України\~«Про страхування»,\~до страховика,\~який виплатив\~страхове відшкодування\~за договором\~майнового страхування,\~у межах\~фактичних витрат\~переходить право\~вимоги,\~яке страхувальник\~або інша\~особа,\~що одержала\~страхове відшкодування,\~має до\~особи,\~відповідальної за\~завдані збитки. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Положення статті 993 ЦК передбачає право страховика вимагати стягнення збитків з особи, винної у заподіянні шкоди страхувальникові. У даному випадку існує основне зобов`язання між страхувальником або вигодонабувачем, з одного боку, і особою, відповідальною за збитки, - з іншого. Однак тут відбувається зміна осіб у зобов`язанні шляхом переходу прав кредитора до іншої особі на підставі закону (ст.993 ЦК): страховик заміняє собою страхувальника в його вимогах до особи, відповідальної за збитки. Перехід прав страхувальника до страховика після виплати страхового відшкодування здійснюється на підставі договору, за яким страхувальник передає свої права страховику і приймає на себе зобов`язання сприяти останньому в здійсненні його суброгаційних прав. Страхувальник передає свої права на добровільній основі. При цьому права вимоги передаються в тім же обсязі, в якому вони могли б бути здійснені самим страхувальником. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Враховуючи те, що за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що трапилась з вини відповідача, ПрАТ «Страхова компанія\~«ПЗУ Україна» здійснило виплату страхового відшкодування на користь потерпілої сторони, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень, що підтверджується платіжною інструкцією №110141 від 25 січня 2024 року. Оскільки позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування задоволено в повному обсязі, то вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved