Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

На адресу Роздільнянського районного суду Одеської області 14 червня 2024 року надійшов вищевказаний позов через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», згідно якого представник позивача [PERSON] просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість у розмірі 16 397,18 гривень та сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень. Стислий виклад позиції позивача. 19 жовтня 2023 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] (далі відповідачка) було укладено договір № 60200326192 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ (далі Договір). Цей Договір укладено в електронній формі, що згідно статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» за правовими наслідками прирівнюється до укладення Договору в письмовій формі та підписаного власноручно, що підтверджується протоколом електронного підпису. Згідно з пунктом 8.1 Договору Клієнт отримує товари (послуги) від Постачальника на умовах Договору та згідно обраного Клієнтом Пакету фінансування (далі Пакет фінансування), а Постачальник забезпечує надання товарів (послуг) Клієнту. Згідно вказаних умов Договору відповідачці передано в оренду на умовах лізингу «Пральна машина Indesit BTW D51052, Мультиварка Tefal Multicook & Bake IH RK908A34 (RK908A34)» (далі Товар), встановленою вартістю 24 026,25 гривень. Умовами Пакету фінансування визначеними в Договорі, встановлено розмір і порядок оплати місячних платежів: щомісяця рівними частинами до 20 числа кожного місяця, починаючи з наступного за місяцем укладення Договору. Згідно пунктів 1.1., 1.3. Договору про участь постачальника в системі ПлатиПізніше™ №2022100402 від 4 жовтня 2022 року всі права вимоги до відповідачки, що випливають з умов Договору, були відступлені Постачальником на користь Позивача в момент підписання Договору 19 жовтня 2023 року. Разом з цим, відповідачка порушила свої зобов`язання за Договором, в результаті чого у неї заборгованість перед позивачем становить 16 397,18 гривень. Стислий виклад заперечень відповідачки. [PERSON] у встановлений судом строк подала відзив, згідно якого просила відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вони є необгрунтованими, безпідставними, адже позивачем не додано до позовної заяви ні Правил участі постачальника в системі ПлатиПізніше™, ні доказів відступлення постачальником права вимоги саме до відповідачки, доказів здійснення фінансування «відступлених» постачальником прав вимоги. Процесуальні дії у справі (крім протокольних). 28 червня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 30 - 31). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 19\~жовтня 2023\~року між\~ФОП [PERSON] \~та відповідачкою\~було укладено\~Договір про\~отримання товарів\~в системі\~ПлатиПізніше™ (а.с. 9). Відповідно до\~розрахунку заборгованості\~за вказаним\~Договором,\~станом на\~14\~червня 2024\~року відповідачка\~має заборгованість\~у розмірі\~16\~397,18\~гривень (а.с. 8). Згідно Договору № 2022100402 про участь постачальника в системі ПлатиПізніше™ (ФАКТОРИНГУ), який укладений між ФОП [PERSON] (далі постачальник) та позивачем (далі Процесинг-центр), зокрема, пункт 1.1. визначає, що за цим Договором постачальник постачає товари клієнтам (надає послуги) та відступає Процесинг-центру права вимоги платежів та право власності на товари в якості забезпечення грошових вимог за Договорами з Клієнтами, а Процесинг-центр здійснює факторингове фінансування відступлених Постачальником Процесинг-центру прав разом з усіма правами вимоги до клієнтів, що випливають з умов, на яких було здійснено постачання клієнтам товарів та надання послуг (а.с. 17). Водночас, статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, та норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). Як встановлено\~судом,\~міжФОП [PERSON] та відповідачкою було укладено Договір. Вказаний факт сторонами не оспорюється. Суд відхиляє заперечення відповідачки, оскільки у відповідності до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". При цьому, згідно Договору № 2022100402 про участь постачальника в системі ПлатиПізніше™ (ФАКТОРИНГУ), укладений між ФОП [PERSON] (далі постачальник) та позивачем (далі Процесинг-центр), зокрема, пункт 1.1. визначає, що за цим Договором постачальник постачає товари клієнтам (надає послуги) та відступає Процесинг-центру права вимоги платежів та право власності на товари в якості забезпечення грошових вимог за Договорами з Клієнтами, а Процесинг-центр здійснює факторингове фінансування відступлених Постачальником Процесинг-центру прав разом з усіма правами вимоги до клієнтів, що випливають з умов, на яких було здійснено постачання клієнтам товарів та надання послуг. У пункті 7 Договору зазначений Процесинг-центр ТОВ «ФК «ФАНГАРАНТ ГРУП». Відповідно до підпункту 10.4.2 Договору клієнт зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати платежі, передбачені пакетом фінансування та цим договором. Згідно із підпунктом 13.7 Договору клієнт ознайомився з Правилами отримання товарів (послуг) в системі ПлатиПізніше в редакції згідно наказу №05/02-18 від 5 лютого 2018 року, зміст Правил є зрозумілим для клієнта, і він погоджується їх дотримуватись та виконувати. Пункт 14 Договору містить графік сплати місячних платежів. Разом з цим, відповідачка порушила свої обов`язки за Договором. Крім того,\~суд вважає\~необхідним зазначити,\~що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Частина 1 статті 526 ЦК України визначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Згідно частини першої статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Велика Палата Верховного Суду (справа №127/15672/16-ц) в постанові від 8 листопада 2019 року зазначила, що для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. На підставі викладеного, надавши оцінку аргументам сторін та фактичним обставинам справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункту 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Розподіл судових витрат. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пункт перший частини другої вказаної статті ЦПК України визначає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved