Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

у квітні 2024 року позивач [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє адвокат Самойленко П.М., звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 21 жовтня 2020 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/9034665, відповідно до якого ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу «Geely», номерний знак [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 11 червня 2021 року, о 18 год. 55 хв., по вул. Академіка Глушкова в м. Києві сталася ДТП за участю автомобіля «Geely», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Lexuc», номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок якої автомобілю «Lexuc», номерний знак [NUMBER] завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 05.08.2021 відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Власник пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля «Lexuc», номерний знак [NUMBER] , звернувся до ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування. ПрАТ «УПСК» на підставі страхового акту № 005/037/014367/21/1 було виплачено страхове відшкодування в розмірі 19249,66 грн.. Оскільки, як вбачається з постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 05.08.2021, водій автомобіля «Geely», номерний знак [NUMBER] , після здійснення ДТП покинув місце зіткнення та до проведення установленою особою медичного огляду з метою встановлення стану сп`яніння, у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати ПрАТ «УПСК» завдані збитки в порядку регресу в розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування за полісом № АР/9034665. 03.03.2023 між ПрАТ «УПСК» та ФОП [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступив, а новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, в тому числі і збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за полісом № АР/9034665 від 21.10.2020. Тому до нього (позивача) перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми боргу. Позивач просить суд стягнути із відповідача на його користь завдані збитки у порядку регресу у розмірі 19249,66 грн., а також судові витрати. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 17 травня 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 76-77). Відповідачу був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів, що підтверджують заперечення проти позову. У судовому засіданні сторони відсутні, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Позивач та його представник про причини неявки суд не повідомили. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Судова повістка на 18.09.2023, яка була направлена на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, повернута до суду з відміткою відділу зв`язку, «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 81). Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до положень п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Судом встановлено, що 21 жовтня 2020 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/9034665, відповідно до якого ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу «Geely», номерний знак [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам (а.с. 21). Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 5 серпня 2021 року у справі № 7521/18080/21, яка набрала законної сили 17 серпня 2021 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4, 130 ч. 4 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки (а.с. 22-23). Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене та відповідно до положення ст. 82 ЦПК України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 5 серпня 2021 року, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка набрала законної сили, відповідно до яких відповідача [PERSON] визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді. Зі змісту вказаної постанови слідує, що 11 червня 2021 року, о 18 год. 55 хв., [PERSON] , керуючи автомобілем «Джілі», номерний знак [NUMBER] , по проспекту Академіка Глушкова в м. Києві, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Лексус», номерний знак [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортного засобу, після чого покинув місце зіткнення та після ДТП з його участю до проведення установленою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, вжив алкоголь, чим порушив п.п. 2.10 а), є), 13.1 ПДР України. Власник пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля «Lexuc», номерний знак [NUMBER] , звернувся до ПрАТ « УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 24). Відповідно до копій відповіді від НПУ (а.с. 30-34), акту огляду транспортного засобу № 153185 та ремонтної калькуляції № 153185 від 08.07.2021 (а.с. 30-34, 35-49, 50-52) вартість ремонту автомобіля «Lexuc», номерний знак [NUMBER] становить 21849,66 грн.. ПрАТ «УПСК» на підставі страхового акту № 005/037/014367/21/1 від 07.10.2021 виплатило власнику автомобіля «Lexuc», номерний знак [NUMBER] страхове відшкодування в розмірі 19249,66 грн. (а.с. 66-67, 68). 21.01.2022 ПрАТ «УПСК» відповідачу було направлено вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, яка залишилася останнім без реагування(а.с. 59). Згідно частини другої ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого відноситься шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно вимог п.п. 33.1.4 п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Відповідно ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідної за завдані збитки. За нормою ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Згідно п. в) пп. 38.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Як встановлено постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 5 серпня 2021 року у справі № 752/18080/21, яка набрала законної сили 17 серпня 2021 року, [PERSON] 11 червня 2021 року, о 18 год. 55 хв., керуючи автомобілем «Geely», номерний знак [NUMBER] , по проспекту Академіка Глушкова в м. Києві, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Lexuc», номерний знак [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортного засобу, після чого залишив місце зіткнення та після ДТП з його участю, до проведення установленою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, вжив алкоголь. В зв`язку з вищевказаним ПрАТ «УПСК» має право подати регресний позов до відповідача, як водія забезпеченого транспортного засобу, який після вчинення дорожньо-транспортної пригоди самовільно залишив місце ДТП та після ДТП, до проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного сп`яніння, вжив алкоголь. 03.03.2023 між ПрАТ «УПСК» та ФОП [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступив, а новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, в тому числі і збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за полісом № АР/9034665 від 21.10.2020 в розмірі 19249,66 грн. (а.с. 10-20). Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин, суд вважає, що позивачем [PERSON] правомірно заявлені вимоги до відповідача з приводу відшкодування матеріальної шкоди в сумі 19249,66 грн., що є сумою страхового відшкодування, сплаченою ПрАТ «УПСК» за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, право вимоги за якою перейшло до позивача, та яка підлягає стягненню в порядку регресу з відповідача, як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Доказів протилежного відповідач суду не надав. Відповідно до частини другої ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення поданого позову. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь витрати на оплату судового збору за подання позовної заяви в розмірі 968,96 грн. та на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн.. Відповідно до ч.ч. 1, 3 п.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Із матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, останнім надано копії: договору про надання правової допомоги № 01/11/22 від 1 листопада 2022 року, укладеного між адвокатом Самойленком П.М. та ФОП [PERSON] (а.с. 61-62); акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) до договору про надання правової допомоги № 01/11/22 від 1 листопада 2022 року (а.с. 63), відповідно до яких адвокатом надавалися послуги з аналізу судової практики та обговорення з клієнтом правової позиції по справі, написання позовної заяви, підготовка процесуальних документів у кількості необхідних для подання позову до суду, подання позовної заяви через систему «Електронний суд», загальна вартість яких становить 3000 грн. а також надання послуг щодо здійснення супроводу та контролю судової справи, вартість яких становить 1000 грн.; довіреності, посвідчення адвоката та свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 6, 7). Матеріали справи не містять клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат з урахуванням наведених обставин відсутні. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465 цс 18); від 19 лютого 2020 року у справі№ 755/9215/15-ц (провадження № 14-382 цс 19); від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26 цс 21); від 07 липня 2021 року у справа № 910/12876/19 (провадження № 12-94 цс 20). Враховуючи положення ст. 137 ЦПК України, відсутність заперечень відповідача, суд приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 968,96 грн. за подання позовної заяви (а.с. 64) слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved