Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою в якій просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Позовну заяву мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, фактично сім`я припинила своє існування, а шлюб розпався та має лише формальний характер. Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе, так як вони не підтримують подружніх відносин та не мають спільного бюджету. Подружнє життя в майбутньому є неможливим, а тому шлюб повинен бути розірваним. Ухвалою суду від 05 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 27 серпня 2024 року. У судове засідання 27 серпня 2024 року відповідач не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. У зв`язку із неявкою відповідача, судове засідання відкладено на 23 вересня 2024 року. 23 вересня 2024 року позивач в судове засідання не з`явилася, у позовній заяві зазначила, що не заперечує щодо винесення заочного рішення у разі неявки відповідача. Також просила розгляд справи проводити без її участі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Враховуючи, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав і позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд проводить розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивача. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Голубицькою сільська рада Бродівського району Львівської області, від 04 вересня 2004 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис за № 1. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 5). За час перебування у шлюбі у сторін народилось четверо неповнолітніх дітей: дочка [PERSON] від [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26 березня 2007 року (а.с. 10), дочка [PERSON] від [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05 червня 2012 року (а.с.11), син [PERSON] від [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08 жовтня 2014 року та дочка [PERSON] від [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03 листопада 2017 року (а.с. 13). За правилами частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (стаття 113 Сімейного кодексу України). При вирішення спору по суті суд виходить із того, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, не підтримують подружніх стосунків, разом не проживають і позивач бажає розлучитися. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати. Також, розірвання шлюбу не суперечитиме інтересам неповнолітніх дітей сторін. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до частини другої статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абзацу 2 частини третьої статті 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved