Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

Зміст позовних вимог У жовтні 2023 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , через адвоката - Ковтун Наталію Вікторівну, звернулися до суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в якій просять: 1. Виділити [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в спільну часткову власність в натурі окремий об`єкт нерухомого майна зі спільної часткової власності квартир [ADDRESS] квартиру [ADDRESS] загальною площею 55,1 кв.м, яка складається з 2-х кімнат жилою площею 29,1 кв.м (1-а кімната площею 11,4 кв.м, 2-га кімната 17,7 кв.м), кухні - 8,3 кв.м, ванної кімнати 2,6 кв.м, вбиральні - 1,0 кв.м, коридору - 12,2 кв.м, квартира обладнана лоджією 1,9 кв.м; 2. Припинити право спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на квартиру [ADDRESS] ; 3. Припинити право спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] ; 4. Стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в якості матеріальної компенсації за недостаючі квадратні метри на користь [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по 21126,60 грн; 5. Стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13 вересня 2010 року у справі № 2-399/10 визнано за сторонами, а саме за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним на 1/8 частину спадкового майна, а саме кв. [ADDRESS] , [ADDRESS], [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] та після смерті батька [PERSON] . Тобто, в кожній з трьох квартир ([ADDRESS]) кожній особі належить по 1/8 загальної площі. Нерухоме майно має одну адресу, а саме: [ADDRESS] і надано у власність одній родині, відповідно розглядається як один майновий комплекс. Кожна квартира має окремий вхід, є ізольованою, підключеною до мереж електропостачання, опалення, водопостачання та каналізації. Кожна квартира є окремим об`єктом. Позивачі неодноразово намагались знайти спільну мову з відповідачами. Станом на дату звернення до суду позивачі не мають можливості проживати в квартирах, співвласниками яких є через те, що в них проживають відповідачі разом зі своїми сім`ями і сторонніми людьми. У досудовому порядку врегулювання питання щодо виділення частки в натурі із спільної часткової власності позивачі звернулись до відповідачів з пропозицією про виділення часток [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] із спільного майна шляхом виділення їм частини спільного майна - двокімнатної квартири [ADDRESS] . Однак отримали відмову у задоволенні їхньої пропозиції. Відповідачі у своїй відповіді зазначили, що кожен із них визначив свій порядок користування житловим приміщенням в квартирах за спільним усним погодженням усіх членів сім`ї; факт проживання в кімнатах у зазначених квартирах ніхто ніколи не оскаржував. Позивачі стверджують, що ніякої усної домовленості не існує і ніколи не існувало. Крім того, позивачі вказують, що квартири [ADDRESS] надавалися їх сім`ї, як багатодітній родині. Після смерті батьків сторони отримали ці квартири у спадок, оформили спільну часткову власність. Тобто, квартири давались для проживання сторонами, як дітям багатодітної родини, але, зараз в цих квартирах проживають відповідачі разом зі своїми сім`ями і співмешканцями, а самі позивачі, співвласники квартир, вимушені проживати в інших місцях та мають зобов`язання щодо утримання власності і сплати комунальних платежів. Позивачі мають бажання об`єднати свої частки, отримати у їх спільну часткову власність квартиру [ADDRESS] і вийти із спільної часткової власності квартир [ADDRESS] та припинити спільну часткову власність в квартирі [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позивачі вважають, що спірне майно, а саме квартири [ADDRESS] , які є у спільній частковій власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] можливо поділити в натурі відповідно до часток співвласників, трьом співвласникам і п`яти співвласникам може бути виділено відокремлені частини спірного майна з самостійним виходом (квартиру), які мають окремі системи життєзабезпечення. Внаслідок виділу в натурі трьох часток зі спільної часткової власності має припинитися право спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на квартиру [ADDRESS] та припинитися право спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на квартири [ADDRESS] . Оскільки ідеальні частки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зменшаться, позивачі вказують, що компенсація становить 105633,00 грн кожному позивачу і відповідно, по 21126,60 грн з кожного відповідача кожному позивачу. Позиція сторони відповідачів У спільному відзиві на позовну заяву відповідачі просять суд відмовити у задоволенні позовних вимог, вказуючи на те, що квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] були надані на підставі ордеру № 4047 на сім`ю з 11 осіб. Вищезазначені квартири були приватизовані і 30 травня 1994 року було видано свідоцтво про право власності на 10 осіб, в тому числі на батьків та їх 8 дітей, а саме позивачів та відповідачів. Після смерті батьків, рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13 вересня 2010 року, було визнано право власності за кожним із сторін по 1/8 частині спадкового майна. Отже, 1/8 частина загальної площі становить 22,67 кв.м, 1/8 частина жилої площі становить 12,61 кв.м. Позивачі в квартирі багато часу не проживають, не виконують свої обов`язки стосовно своїх часток власності. Вони про свою власність не піклуються, не підтримають її в належному стані, а саме не приймають участі в поточних ремонтах та заміні сантехніки. Відповідачі вказують, що у відсутності позивачів, які багато років не проживають в квартирах, між відповідачами склався конкретний порядок користування власністю. Відповідачі зауважують, що позивачами не було долучено до позовної заяви висновок експерта про дійсну ринкову власність конкретних об`єктів нерухомості. Крім того, у відповідачів немає коштів виплатити компенсацію позивачам. Також позивачі, порушуючи питання про виділення їм в натурі квартири [ADDRESS] , як окремого об`єкта, не зазначили, які частки конкретно виділяються відповідачам, тим самим позивачі не визначили конкретний об`єкт нерухомого майна, який залишається у власності кожного з відповідачів. Відповідь на відзив на позовну заяву Представник позивачів зауважує, що позивачі звертались до відповідачів з проханням і вимогами надати їм ключі від квартир, усунути перешкоди щодо можливості проживання в квартирах [ADDRESS] . Однак розуміння між сторонами нема. Позивачку - [PERSON] , взагалі вигнали з квартири. При цьому, відповідачі, не допускаючи до квартир позивачів, вимагають від них сплати коштів за утримання будинку. Представник позивачів зазначає, що через відсутність доступу до квартир було зроблено Довідки про ринкову вартість 1 кв.м. в будинку [ADDRESS] та надає разом з відповіддю на відзив Звіти про оцінку майна № 18-231110-005 об`єкт оцінки квартира [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; [ADDRESS] об`єкт оцінки квартира [ADDRESS] . Як наголошує представник позивачів, у власності відповідачів після виділення позивачам в спільну часткову власність в натурі квартиру [ADDRESS] залишиться у спільній частковій власності квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] , загальна площа яких становить 87,8 кв.м, житлова площа 54,1 кв.м, тобто, кожному з відповідачів у спільній частковій власності залишаються кв. [ADDRESS] та [ADDRESS] і частка кожного з відповідачів буде становити 25,26 кв.м загальної площі і 14,36 кв.м житлової площі. При цьому, у спільній частковій власності позивачів буде квартира [ADDRESS] і їх частки будуть становить 18,37 кв.м загальної площі і 9,70 кв.м житлової площі. У трьох квартирах 7 кімнат, позивачі на 3-х претендують на 2 кімнати, у спільній частковій власності відповідачів, яких 5 осіб залишається 5 кімнат, тобто у кожного з відповідачів у користуванні буде по 1 кімнаті. Додаткові пояснення [PERSON] Відповідачка зазначає, що наразі в квартирі [ADDRESS] проживає [PERSON] і його сім?я, яка складається з його дружини - [PERSON] та доньок [PERSON] , 20 років, та [PERSON] , 18 років. У квартирі [ADDRESS] , яка складається з 4-х кімнат проживають: [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] . Однак [PERSON] на даний час у своїй кімнаті не проживає, але кімнату (в якій знаходяться її речі), вона закрила на замок. Доступу до її кімнати інші співвласники не мають. У 2-х кімнатній квартирі [ADDRESS] , яку бажають виділити позивачі собі в натурі, тривалий час проживають, [PERSON] з дружиною і дитиною та відповідачка, [PERSON] з двома дітьми. На даний час [PERSON] проживає в Польщі, а в квартирі [ADDRESS] проживає її молодша дочка. Відповідачка стверджує, що при виділенні квартири [ADDRESS] в натурі вона з дітьми та [PERSON] втрачають право на проживана на житловій площі, яка була визначена та погодження з усіма членами сім`ї. Іншого житла у них немає. Вона та відповідач-5 тривалий час із сім`ями проживали у вказаній квартирі, поліпшували її, робили ремонти власним коштом. У квартирах [ADDRESS] та [ADDRESS], на які у відповідачів залишиться частка у праві власності, вони не можуть проживати через погоджений порядок проживання братів та сестер з сім`ями, що склався протягом тривалого часу. Відповідачка вважає, що поділ майна в натурі має супроводжуватись висновком експерта, який оцінить чи є можливим такий поділ, запропонує варіанти, визначить дійсний розмір компенсації, тощо. Позивачі не висувають позовних вимог про зміну часток відповідачів у праві власності, що у випадку задоволення позову призведе до певної правової невизначеності. На думку відповідачки, справедливим був би поділ в натурі трьох квартир між вісьмома співвласниками. Рух справи Ухвалою суду від 01 листопада 2023 року вказану позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків. Від представника позивачів надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою суду від 10 листопада 2023 року продовжено строк для усунення недоліків. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 14 листопада 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 04 грудня 2023 року від відповідачів надійшов відзив на позовну заяву. 19 грудня 2023 року представником позивачів подано відповідь на відзив на позовну заяву. 11 березня 2024 року від відповідача-1 [PERSON] надійшли додаткові пояснення. 24 квітня 2024 року від відповідача-3 [PERSON] надійшла заява про долучення письмових доказів. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 24 квітня 2024 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 27 травня 2024 року представником позивачів заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи оригіналів звітів про оцінку майна. 11 вересня 2024 року представником позивачів подано письмову промову в судових дебатах. 11 вересня 2024 року відповідачем-3 [PERSON] подано письмову промову в судових дебатах. У судовому засіданні 11 вересня 2024 року представник позивачів підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідачі 2 та 3 просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Інші учасники справи не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, в порядку ст. 128 ЦПК України, що підтверджується матеріалами справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13 вересня 2010 року у справі № 2-399/10 визнано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] право власності за кожним на 1/8 частину спадкового майна, а кв. [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] та після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . У задоволенні позовних вимог в частині визначення конкретного порядку користування житловою площею в кв. [ADDRESS] , [ADDRESS], [ADDRESS] відмовлено. Вселено [PERSON] , [PERSON] в квартири [ADDRESS] . У вказаному рішенні встановлено, що на підставі ордеру № 4047 серія Б від 15.04.1985 [PERSON] було видано на сім`ю із одинадцяти осіб на право заняття одно, двох та чотирьох кімнатних квартир по [ADDRESS] . Квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] були приватизовані і 30 травня 1994 року було видано свідоцтво про право власності на зазначені квартири на 10 осіб, в тому числі на двох батьків та 8 дітей, сторін у справі. З інформаційної довідки № 346686167 від 15.09.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] зареєстровані на праві власності за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/8 частки. З технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] від 22.12.2011 вбачається, що квартира розташована на 2 поверсі 16-ти поверхового будинку та складається з 1 кімнати житловою площею 17,7 кв.м, кухні - 8.5 кв.м, ванної кімнати - 2,6 кв.м, вбиральні - 1,0 кв.м, коридору - 4,7 кв.м, квартира обладнана лоджією 2 кв.м. Загальна площа квартири - 38.5 кв.м. Згідно зі звітом про оцінку майна № 18-231110-005 від 10.11.2023 вартість квартири [ADDRESS] становить 1179922,57 грн, у тому числі вартість 1 кв.м. - 30647,34 грн; вартість частки кожного співвласника - 147 490,32 грн. Відповідно до технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] від 22.12.2011 квартира розташована на 2 поверсі 16-ти поверхового будинку та складається з 2-х кімнат житловою площею 29,1 кв.м (1-а кімната площею 11,4 кв.м, 2-а кімната - 17,7 кв.м), кухні - 8,3 кв.м, ванної кімнати - 2,6 кв.м, вбиральні - 1,0 кв.м, коридору - 12.2 кв.м, квартира обладнана лоджією 1,9 кв.м. Загальна площа квартири - 55,1 кв.м. Зі звіту про оцінку майна № 18-231110-006 від 10.11.2023 вбачається, що вартість квартири [ADDRESS] становить 1764506,15 грн, у тому числі вартість 1 кв.м. - 32023,71 грн; вартість частки кожного співвласника - 220 563,27 грн. Згідно з технічним паспортом на квартиру [ADDRESS] від 22.12.2011 квартира розташована на 2 поверсі 16-ти поверхового будинку та складається з 4-х кімнат (1-а кімната - 11,6 кв.м, 2-а кімната - 11,7 кв.м, 3-я кімната - 18,0 кв.м, 4-та кімната - 12,8 кв.м), кухні - 8,6 кв.м, ванної кімнати - 2,6 кв.м, вбиральні - 1,0 кв.м, коридору - 13,2 кв.м, квартира обладнана лоджією площею 8,3 кв.м. Загальна площа квартири становить 87,8 кв.м. Відповідно до звіту про оцінку майна № 18-231110-007 від 10.11.2023 вартість квартири [ADDRESS] становить 2592457,39 грн, у тому числі вартість 1 кв.м. - 29526,85 грн, вартість частки кожного співвласника - 324 057,17 грн. З планів квартир у технічних паспортах вбачається, що кожна квартира має окремий вихід та є ізольованою. [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 15.08.2018. Інші учасники справи зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту про фактичне проживання від 03.08.2023 [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] з серпня 2001 року. Згідно з актом про встановлення факту проживання громадянина від 21.08.2023 [PERSON] постійно проживає з 05.01.2015 за адресою: [ADDRESS] . Рішеннями Деснянського районного суду м. Києва від 02 серпня 2022 року у справі № 754/19195/21, від 11 квітня 2023 року у справі № 754/11181/22 стягнуто з кожного окремо, а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» заборгованість за оплати послуг з утримання будинків та споруд, а також інфляційні втрати та 3 % річних. 31 липня 2023 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися до відповідачів з листом, в якому вказується, що через неможливість сумісного проживання всім співласникам в квартирах, які є спільною власністю [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вимушені проживати в інших місцях і не мають можливості користуватися, володіти і розпоряджатися власним майном на власний розсуд. Це є порушенням їх прав. Водночас, вони виконують свої обов`язки щодо здійснення оплати за утримання будинку в повному обсязі. Запропоновано відповідачам, як співвласникам квартир, вирішити питання щодо виділення в натурі часток [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] із спільного майна в позасудовому порядку. А саме, виділити їм частину спільного майна - двокімнатну квартиру [ADDRESS] . У результаті виділення в натурі часток із спільного майна право спільної часткової власності на квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] припиняється. Внаслідок вище запропонованого, квартира [ADDRESS] перейде у спільну часткову власність [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] у спільну часткову власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . На вказаний лист [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] надали відповідь, у якій зазначається, що кожен з них визначив свій порядок користування житловими приміщеннями в квартирах за спільним усним погодженням усіх членів сім`ї. Факт проживання в кімнатах у квартирах ніхто ніколи не оскаржував. У квартирі [ADDRESS] , яка складається з однієї кімнати проживає [PERSON] ; у квартирі [ADDRESS] , яка складається з 4-х кімнат проживають: [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] . [PERSON] , на даний час у своїй кімнаті не проживає, але кімнату (в якій знаходяться її речі), вона закрила на замок. Доступу до її кімнати інші співвласники не мають; у квартирі [ADDRESS] , яку бажають виділити позивачі собі в натурі, тривалий час проживають, [PERSON] з дружиною і дитиною та [PERSON] з двома дітьми. Відповідачі вказують на наявність заборгованості за комунальні послуги і на те, що оплата має здійснюватись солідарно. Норми права та мотиви суду Щодо виділу в натурі окремого об`єкта нерухомого майна та припинення права спільної часткової власності Відповідно до статті 15 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Частиною першою статті 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Таким чином співвласникам, як і кожному окремому власнику речі, належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, що належить їм на праві спільної часткової власності. Право спільної часткової власності - це право двох і більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися, розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. 3гідно з частиною першою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 викладено правовий висновок, що поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки із майна, що є у спільній частковій власності, правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце не виділ, а поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Після виділу частки зі спільного нерухомого майна відповідно до статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишається, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто становити окремий об`єкт нерухомого майна. Такий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 29 листопада 2023 року у справі № 761/28358/15-ц, від 10 травня 2023 року у справі № 154/3029/14-ц та від 09 серпня 2024 року у справі № 442/8542/19. Отже, виділ часток майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо сторонами організовано приміщення із самостійними виходами і відповідно кожній зі сторін може бути виділено відокремлені частини майна, які за розмірами відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Згідно з статтею 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. У сторін у спільній частковій власності перебуваю три квартири, які є ізольованими помешканнями в житловому будинку. Фактично кожній зі сторін належить 1/8 частка у справі власності на квартири. Під час розгляду справи судом встановлено, що між сторонами існує тривалий спір щодо користування належним їм на праві спільної часткової власності нерухомим майном, а позивачі, пред`являючи вимоги про виділ належної їм частки у праві власності на спірне нерухоме майно, просили припинити право спільної часткової власності на нього, що відповідає положенням статті 364 ЦК України. Загальна площа квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] становить 181,3 кв.м, а житлова - 100,9 кв.м. Таким чином ідеальна частка кожної зі сторін складає по 22,67 кв.м (181,3 кв.м / 1/8) від загальної площі та 12,61 кв.м (100,9 кв.м / 1/8) житлової площі всіх трьох квартир. Ідеальна частка позивачів у загальній площі майна сторін складає 3/8 частин квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , що становить 68,01 кв.м. загальної площі та 37,83 кв.м. житлової площі. Квартира [ADDRESS] складається з 2-х кімнат і має 55,1 кв.м. загальної площі та 29,1 кв.м житлової площі. Доводи відповідачів про неможливість виділення позивачам частки майна зводяться до того, що між відповідачами вже склався порядок користування належним сторонам майном та в квартирі [ADDRESS] проживають [PERSON] та [PERSON] , які не мають іншого житла. Також відповідачі вказують, що існує заборгованість за житлово-комунальні послуги. Такі доводи сторони відповідачів суд вважає необґрунтованими, оскільки наявність заборгованості за житлово-комунальні послуги, не впливає на право позивачів володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, зокрема наполягати на виділення їм частки майна в натурі зі спільної часткової власності сторін. Крім того, у кожного з відповідачів перебуває 1/8 частки у праві власності на квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] і виділення в натурі з неї квартири [ADDRESS] не обмежує відповідачів у праві власності квартирами [ADDRESS] та [ADDRESS] . При виділу в натурі позивачам квартири [ADDRESS] у спільну часткову власність, частка кожного з них буде становити 1/3 у вказаній квартирі, натомість частки відповідачів у квартирах [ADDRESS] та [ADDRESS] складатимуть 1/5 частин кожному з них. З огляду на викладене вище суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у частині виділу позивачам у спільну часткову власність в натурі окремого об`єкта нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , загальною площею 55,1 кв.м, житловою площею 29,1 кв.м. У зв`язку з чим слід припинити право спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , а також припинити право спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] . Щодо стягнення компенсації за зменшення ідеальної частки позивачів Відповідно до частини третьої ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з частиною другою ст. 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У постанові Верховного Суду 09 серпня 2024 року у справі № 442/8542/19 вказується, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Як вказувалось вище ідеальна частка позивачів у загальній площі майна сторін складає 3/8 частин квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , що становить 68,01 кв.м загальної площі та 37,83 кв.м житлової площі. Натомість, квартира [ADDRESS] має 55,1 кв.м. загальної площі та 29,1 кв.м жилої площі. Таким чином, ідеальна частка позивачів у спільній частковій власності на майно в результаті його виділення зменшилась, натомість частки відповідачів, як співвласників квартир, збільшились, у зв`язку з чим відповідачі мають компенсувати позивачам різницю вартості частки майна. При визначенні суми компенсації за зменшення ідеальних часток позивачам суд виходить з того, що вартість об`єктів нерухомості, у яких позивачі втратили свою частку, а саме квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] є різною, як і вартість 1 кв.м. кожного з об`єктів нерухомості, а тому слід виходити із загальної вартості майна всіх об`єктів. Під час розгляду справи відповідачами не оспорювалась вартість майна, яка визначена у звітах про оцінку майна від 10.11.2023 та не заявлялося клопотання про проведення судової експертизи, як і не надано доказів, що вартість об`єктів нерухомості є відмінною від тієї, що визначена у вказаних звітах. Загальна вартість квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , відповідно до звітів про оцінку майна від 10.11.2023 становить 5 536 886,11 грн (1179922,57 грн + 1764506,15 грн + 2592457,39 грн), а вартість ідеальної частки кожного зі сторін складає 692 110,76 грн (5 536 886,11 грн / 8). Таким чином вартість ідеальної частки позивачів становить 2 076 332,29 грн (692 110,76 грн * 3). Згідно зі звітом про оцінку майна № 18-231110-006 від 10.11.2023 вартість квартири [ADDRESS] становить 1764506,15 грн. Отже, різниця між ідеальною вартістю часток позивачів та вартістю майна, яке виділено їм у власність становить 311 826,14 грн (2 076 332,29 грн - 1764506,15 грн), тобто кожному з позивачів кожним з відповідачів має бути компенсовано 20788,41 грн ((311 826,14 грн / 3) /5). Відповідачами не надано доказів того, що матеріальна компенсація розміру частки позивачів, яка зменшилась в результаті виділення майна в натурі у розмірі 20788,41 грн, що є меншим за розмір заявлений позивачами, є для них надмірним тягарем. З огляду на викладене вимоги позивачів про стягнення з відповідачів компенсації в результаті зменшення їх ідеальних часток в спільній частковій власності на об`єкти нерухомого майна підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з кожного з відповідачів на користь кожного з позивачів по 20788,41 грн. Щодо стягнення судового збору Відповідно до положень частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги немайнового характеру задоволено судом повністю, а майнові вимоги позивачів задоволено частково. Отже, за вимоги немайнового характеру кожному позивачу має бути компенсовано 6441,60 грн, а за вимоги майнового характеру, виходячи з вартості майна та розміру компенсації за зменшення її ідеальної частки - 6921,10 грн. Таким чином з кожного з відповідачів на користь кожного з позивачів підлягає стягненню по 2672,54 грн судового збору ((6441,60 грн + 6921,10 грн) / 5).

Outcome: partial