Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

13 березня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] , третя особа Територіальна громада в особі Одеської міської ради, в якій вона просила суд: - припинити право спільної часткової власності позивача на 92/3000 частин дачі, що знаходиться в [ADDRESS] та складається в цілому з п`яти житлових будинків з ракушняка, житловою площею 136,37 кв.м. та надвірних споруд « П,Р,Т,У,Ф,Ц,Ч» - сараїв, «Ж» - гаражу, «З,Л,К» - літніх кухонь, « Н,М,В,Х» - душевих, «С,И» - навісов, «О,Ш» - вбиралень, «Щ» - веранди, « Е,Ю» - альтанок, I-VIII мостіння № 1-20 огороджень, розташованих на земельній ділянці площею 5139 кв. м., яка знаходиться у фактичному користуванні, у тому числі, земельна ділянка площею 240 кв. м.; - визнати за нею право власності на окремий виділений об`єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який складається з будівлі загальною площею 16,7 кв. м., житлова площа 9,7 кв. м., кухня 7,0 кв.м та розташований на земельній ділянці площею 0,0240 гектарів (240 кв. м) в межах, згідно плану; - змінити адресу належної позивачеві на окремий виділений об`єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який складається з будівлі загальною площею 16,7 кв. м, житлова площа 9,7 кв. м., кухня 7,0 кв. м та розташований на земельній ділянці площею 0,0240 гектарів (240 кв. м.) в межах, згідно плану з адреси: [ADDRESS] або на іншу вільну (не зайняту) адресу. За результатами автоматичного розподілу справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Косіциній В.В. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2024 року позовну заяву залишено без руху. Надано позивачеві 10-ти денний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви. 21 квітня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, якою усі зазначені в ухвалі недоліки усунуто. Зазначено в якості співвідповідача Приморську районну адміністрацію Одеської міської ради. У заяві позивач просив: - визнати за [PERSON] право власності на окремий виділений об`єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який складається з будівлі, загальною площею 16,7 кв.м., житлова площа 9,7 кв.м., кухня 7 кв.м., та розташований на земельній ділянці площею 0,0240 гектарів (240 кв.м.) в межах, згідно плану; - змінити адресу належного [PERSON] об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який складається з будівлі, загальною площею 16,7 кв.м., житлова площа 9,7 кв.м., кухня 7 кв.м., та розташований на земельній ділянці площею 0,0240 гектарів (240 кв.м.) з: [ADDRESS] на адресу: [ADDRESS] або на іншу вільну адресу. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24.04.2023 року провадження у справі за позовом [PERSON] до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, [PERSON] та [PERSON] , третя особа Територіальна громада в особі Одеської міської ради відкрито. Встановлено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання по справі призначено на 18 травня 2023 року, та яке було відкладено на 21 червня 2023 року у зв`язку із виходом із ладу мережевого адаптеру технічного засобу фіксування, що підтверджується довідкою. У підготовче засідання, призначене на 21 червня 2023 року з`явився представник позивача. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду. Підготовче засідання було відкладено на 22 серпня 2023 року. 21 серпня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника [PERSON] адвоката Савенко Олександра Сергійовича надійшла заява про заміну неналежного відповідача. Підготовче засідання по справі, призначене на 22 серпня 2023 року не відбулося у зв`язку із оголошенням у місті Одесі та Одеській області повітряної тривоги, у зв`язку з чим, засідання по справі було відкладено на 19.09.2023 року. 19 вересня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про розгляд справи без участі. У підготовче засідання по справі, призначене на 19.09.2023 року з`явився представник позивача. Інші особи у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду від 19 вересня 2023 року витребувано у КП «БТІ» ОМР належним чином засвідчені копії реєстраційної справи щодо об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Підготовче засідання по справі відкладено на 19.10.2023 року. 20 вересня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника позивача адвоката Пінчука Дмитра Сергійовича надійшло клопотання про виключення неналежного відповідача, у якому заявник просив виключити неналежного відповідача [PERSON] 27 вересня 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника позивача адвоката Пінчука Дмитра Сергійовича надійшло клопотання про проведення експертизи щодо технічної можливості виділу в натурі частки об`єкту нерухомого майна, у якому заявник просив призначити у справі експертизу щодо технічної можливості виділу в натурі частки об`єкту нерухомого майна, проведення якої доручити ФОП [PERSON] . Підготовче засідання по справі, призначене на 19.10.2023 року не відбулося у зв`язку із перебування головуючої у відрядження, та було відкладено на 06.11.2023 року, та пізніше відкладено на 11.12.2023 року у зв`язку з неявкою учасників справи та пізніше відкладено на 14.12.2023 року у зв`язку із перебуванням головуючої у відрядженні. У підготовче засідання по справі з`явився представник позивача. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду. Оголошено перерву до 24.01.2024 року. Підготовче засідання по справі, призначене на 24.01.2024 року не відбулося у зв`язку із оголошенням у місті Одесі та Одеській області повітряної тривоги та було відкладено на 12.03.2024 року, та пізніше відкладено на 25.03.2024 року у зв`язку із оголошенням у місті Одесі та Одеській області повітряної тривоги. 20 березня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання представника позивача адвоката Пінчука Дмитра Сергійовича про заміну відповідача, у якому заявник просить замінити неналежних відповідачів [PERSON] та [PERSON] на належного відповідача Одеську міську раду, а також, залучити в якості третьої особи [PERSON] . У підготовче засідання, що відбулося 26 березня 2024 року учасники справи не з`явилися. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25.03.2024 року клопотання представника позивача від 20.03.2024 року задоволено, виключено зі складу відповідачів [PERSON] та [PERSON] . Залучено в якості третьої особи [PERSON] . Підготовче засідання по справі відкладено на 29 квітня 2024 року. У підготовче засідання, призначене на 29.04.2024 року з`явився представник позивача, представник Одеської міської ради, представник Приморської районної адміністрації Одеської міської ради та третя особа. У підготовчому засіданні третя особа не заперечувала проти розгляду справи за її відсутності та зазначила, що не заперечує проти вимог позивачки. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання долучено до матеріалів справи копію технічного паспорта. Засідання по справі відкладено на 27 червня 2024 року. У підготовче засідання по справі, призначене на 27 червня 2024 року з`явився представник позивача та представники Одеської міської ради і Приморської районної адміністрації Одеської міської ради. Оголошена перерві до 11.07.2024 року. 11 липня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника Одеської міської ради надійшли письмові пояснення. У підготовче засідання по справі, призначене на 11.07.2024 року з`явився представник позивача та представник Одеської міської ради. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду від 11 липня 2024 року закрито підготовче провадження у справі. Справу призначено до судового розгляду на 19.08.2024 року. 12 липня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника Приморської районної адміністрації Одеської міської ради надійшло клопотання про розгляд справи без участі. 16 серпня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника Одеської міської ради надійшло клопотання про розгляд справи без участі. 19 серпня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі. Також надійшло клопотання про долучення доказів, у якому заявник просив долучити до матеріалів справи копію державного акту на право постійного користування землею ІІІ-ОД №026789 від 01.08.2021 року. У судове засідання, призначене на 19 серпня 2024 року учасники справи не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час там місце судового розгляду. Будь яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. На підставі державного акту на право постійного користування землею від 01.07.2001 року, серія ІІІ-ОД №026783, [PERSON] надано у постійне користування земельна ділянка площею 0,0240 гектарів у межах, згідно плану за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26.06.2002 року у справі №2-1392/02, затверджено мирову угоду по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ дачного володіння, за якою, [PERSON] отримує у власність житлову кімнату площею 19,17 кв.м., веранду площею 18,7 кв.м., і веранду площею 9,1 кв.м., а [PERSON] отримує у власність кухню, загальною площею 7 кв.м., житлову кімнату площею 9,7 кв.м. (а.с.31). 19 грудня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування, реєстровий номер 9950, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кіріченко І.Є., за яким [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар безоплатно 92/3000 частини дачі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та складається в цілому з п`яти житлових будинків з ракушняка, житловою площею 136,37 кв.м. та надвірних споруд: «П, Р, Т, У, Ф, Ц, Ч» - сараїв; «Ж» - гаражу; «З, Л, К» - літніх кухонь; «Н, М, В, Х» - душевих; «С, И» - навісів; «О, Ш» - вбиралень; «Щ» - віранди; «Е, Ю» - альтанок; І-VIII мостіння; №1-20 огородження, розташованих на земельній ділянці площею 5\~139 кв.м., яка знаходиться у фактичному користуванні, у тому числі земельна ділянка площею 240 кв.м., надана у постійне користування [PERSON] згідно Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою від 01.08.2001 року №133 (а.с.15). На підставі договору дарування від 19.12.2006 року №9950, за [PERSON] було зареєстровано право спільної часткової власності (розмір частки 92/3000) на об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31.01.2007 року №13402453 (а.с.16). З листа КП «БТІ» ОМР від 12.08.2022 року №17075/04-04 вбачається, що станом на 31.12.2012 року у КП «БТІ» ОМР за [PERSON] зареєстровано право власності на 92/3000 частини дачі, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Кіріченко І.Є. від 19.12.2006 року, реєстровий номер 9950, про що 31.01.2007 року зроблено реєстраційний запис №59 у реєстровій книзі 20с на сторінці 150. З листа також вбачається, що 184/3000 частки були виділені в одиницю на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації від 26.10.2006 року №2687 замість договору дарування від 12.09.2003 та зареєстровані за новою поштовою адресою: [ADDRESS] , за іншою фізичною особою (а.с.21). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 30.08.2024 року №393001696, власником нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Згідно листа Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 31.08.2022 року, [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 18.01.2013 року, реєстровий номер 84. З листа вбачається, що заповіт не скасовано та не змінено (а.с.125). Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Ця засада означає, що право власності є недоторканним, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у статті 317 ЦК України. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частинами першою - третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з частинами першою та другою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до наведених норм виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно, за загальним правилом, розміру його частки у праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником виокремленого майна. Юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт. Частка, яка виділяється, повинна бути саме окремим об`єктом нерухомого майна, як і частка, яка залишається в іншого власника (власників), у розумінні статті 181 ЦК України. Внаслідок виділу частки з нерухомого майна утворюється два самостійних об`єкта майна. Отже, у спорах про поділ (виділ частки) в натурі учасникам спільної часткової власності може бути виділено відокремлену частину нерухомого майна, яка відповідає розміру їх частки у праві власності. Якщо виділ (поділ) можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною розмірів ідеальних часток і стягненням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася. Так, зі змісту технічного паспорту на будинок [ADDRESS] , що виданий 02.11.2006 року КП «БТІ ТА РОН» на 92/3000 частку зазначеного об`єкта нерухомого майна вбачається, що зазначена дача є окремим об`єктом нерухомого майна загальною площею 16,7 кв.м., та складається з житлової кімнати площею 9,7 кв.м., та кухні 7 кв.м. (а.с.17). Зазначене свідчить про те, що зазначений об`єкт нерухомого майна може бути виділено в натурі. За таких обставин, суд доходить до висновку про наявність підстав для припинення права спільної часткової власності на зазначений об`єкт нерухомого майна та визнання за нею права власності на окремий виділений об`єкт нерухомого майна. Щодо позовної вимоги про заміну адреси на окремий виділений об`єкт, суд зазначає наступне. Кожна особа\~має право\~в порядку,\~встановленому цими\~Кодексами, звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів (частина\~1\~статті 4\~ЦПК України, частина 1 статті 16 ЦК України). Частиною першою\~статті 15\~ЦК України\~визначено право\~кожної особи на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~порушення,\~невизнання або оспорювання. З урахуванням\~цих норм\~правом на\~звернення до\~суду за\~захистом наділена особа\~в разі\~порушення,\~невизнання або\~оспорювання саме належних їй\~прав,\~свобод чи\~інтересів,\~а також\~у разі\~звернення до\~суду органів і\~осіб,\~уповноважених захищати\~права,\~свободи та\~інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Згідно ч.ч.1-2 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань). За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (див. пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо. Варто відзначити про те, що способи захисту умовно поділяються на судові та позасудові. Досить часто, судовому способу захисту передує реалізація особою права на позасудовий захист, який зазвичай полягає у зверненні особою до уповноваженого органу з метою реалізації або захисту оспорюваного, порушеного або не визнаного права. І лише за умови неналежного виконання уповноважений на те суб`єктом повноважень щодо захисту прав та свобод людини, або ж у разі незгоди особи, яка вважає що її права та інтереси порушені із рішенням уповноваженого органу, підлягає застосуванню саме судовий спосіб захисту (оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування). Так, особливості надання об`єкту нерухомого майна (в тому числі виділеному в натурі) адреси регулюється Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». У ст. 26-3 Закону вказано, що адресою об`єкта нерухомого майна (далі - адреса) є унікальна структурована сукупність реквізитів, що використовуються для ідентифікації об`єкта та визначення місця його розташування на місцевості. Порядок присвоєння адрес об`єктів нерухомого майна затверджується Кабінетом Міністрів України. Порядок не може передбачати обов`язок фізичних та юридичних осіб щодо отримання будь-яких дозволів, погоджень або інших документів дозвільного характеру, а також повноважень державних органів, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, підприємств, установ, організацій, утворених такими органами, видавати зазначені документи. Адреса присвоюється об`єктам будівництва, будинкам, будівлям, спорудам, квартирам, гаражним боксам, машиномісцям, іншим житловим та нежитловим приміщенням, які є самостійними об`єктами нерухомого майна. Адреса не присвоюється: 1) тимчасовим спорудам; 2) будівлям та спорудам, що є приналежністю відповідної будівлі або споруди або їх складовою частиною; 3) іншим об`єктам нерухомого майна, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України в Порядку присвоєння адрес об`єктів нерухомого майна (далі - Порядок присвоєння адрес). Підставами для зміни адреси щодо закінченого будівництвом об`єкта є, зокрема, об`єднання, поділ закінчених будівництвом об`єктів, виділення частки із закінченого будівництвом об`єкта (з урахуванням вимог пункту 2 частини третьої цієї статті); Для зміни адреси щодо закінченого будівництвом об`єкта у разі його об`єднання, поділу або виділення частки (крім квартири, житлового або нежитлового приміщення тощо) подаються такі документи: 1) заява власника (співвласників) закінченого будівництвом об`єкта про зміну адреси із зазначенням прізвища, імені, по батькові власника (співвласників) та реєстраційного номера облікової картки платника податків (за наявності) - для фізичної особи або найменування та ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - для юридичної особи, відомостей про адресу, ідентифікатор закінченого будівництвом об`єкта (для об`єктів, яким присвоєно ідентифікатор до подання заяви), реєстраційного номера об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (у разі якщо право власності на об`єкт зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно); 2) документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його об`єднання, поділу або виділення частки, - у разі, якщо право власності на об`єкт не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; 3) копія договору про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення\~суду - у разі, якщо об`єкт перебуває у спільній власності; 4) документ, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (крім випадків, якщо об`єкт нерухомого майна створюється шляхом поділу, об`єднання або виділення без проведення будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення), - у разі, якщо відомості про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта не внесено до Реєстру будівельної діяльності; 5) технічний паспорт на новостворений об`єкт нерухомого майна - у разі, якщо технічний паспорт створений без використання Реєстру будівельної діяльності; 6) копія документа, що посвідчує особу заявника, - у разі подання документів поштовим відправленням; 7) копія документа, що засвідчує повноваження представника, - у разі подання документів представником поштовим відправленням або в електронній формі. У разі поділу або об`єднання окремих частин об`єкта нерухомого майна (квартир, житлових та нежитлових приміщень) реквізит адреси об`єкта нерухомого майна, передбачений пунктом 10 частини четвертої цієї статті, визначається замовником відповідно до Порядку присвоєння адрес та зазначається у проектній документації на будівництво об`єкта, документах, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів. Виконавчий орган сільської, селищної, міської та районної у місті ради, місцева державна адміністрація або районна у місті Києві державна адміністрація (далі - орган з присвоєння адреси) протягом п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення про необхідність присвоєння адреси об`єкту нового будівництва, визначеного частиною дев`ятою статті 36 та частиною третьою статті 37 цього Закону: 1) приймає рішення про присвоєння адреси, що повинно містити відомості про ідентифікатор об`єкта будівництва; 2) оприлюднює рішення про присвоєння адреси на своєму офіційному веб-сайті (у разі наявності); 3) вносить інформацію про присвоєння адреси (у тому числі копію рішення про присвоєння адреси) до Реєстру будівельної діяльності. Підставами для відмови у присвоєнні, коригуванні адреси є: 1) подання неповного пакета документів; 2) виявлення неповних або недостовірних відомостей у поданих документах, що підтверджено документально; 3) подання заяви особою, яка не є замовником, або його представником - у разі подання заяви щодо присвоєння, коригування адреси щодо об`єкта будівництва; 4) подання заяви до органу з присвоєння адреси, який не має повноважень приймати рішення про присвоєння, коригування адреси на відповідній території. Відмова у присвоєнні, коригуванні адреси з підстав, не передбачених цією частиною, не допускається. З зазначеного вбачається, що чинним законодавством передбачено позасудовий порядок присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Як вже зазначалося судом, для зміни адреси щодо закінченого будівництвом об`єкта у разі його об`єднання, поділу або виділення частки (крім квартири, житлового або нежитлового приміщення тощо) подається, зокрема, копія договору про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду - у разі, якщо об`єкт перебуває у спільній власності. Тому, рішення суду про виділ частки в натурі є підставою для звернення особи до спеціально уповноваженого на те органу задля вирішення питання про присвоєння такому об`єкту нерухомого майна адреси. Спосіб захисту цивільного права чи інтересу - це дії, які спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі дії мають бути ефективними, тобто приводити до того результату, на який вони спрямовані. Інакше кажучи, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі № 761/36873/18, від 09 лютого 2022 року у справі № 910/6939/20, від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 від 20 липня 2022 року у справі № 923/196/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 910/9627/20). Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що, як правило, суб`єкт може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту його права чи інтересу. Такий спосіб здебільшого випливає із суті правового регулювання відповідних спірних правовідносин. Застосування способу захисту має бути об`єктивно виправданим і обґрунтованим, тобто залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання, оспорення та спричинених відповідними діяннями наслідків. Обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. За таких обставин, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial