Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки в якому просить розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 17 жовтня 1997 року Андрушівським відділом реєстрації актів громадянського Житомирської області, актовий запис № 69. В обґрунтування позову позивач зазначив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 жовтня 1997 року. Під час шлюбу у подружжя [INFO] народився син [PERSON] . З часом між позивачем та відповідачкою зникло взаєморозуміння та з`явилось розходження поглядів на сімейні відносини, права та обов`язки. Сторони підтримують стосунки, однак втратили почуття любові один до одного. Сім`я розпалась, шлюб носить виключно формальний характер. Позивач вирішив, що продовжувати формальне перебування в сім`ї, якої фактично вже не існує не має сенсу, оскільки вони разом не проживають, шанси на відновлення сімейних стосунків відсутні. Спільне проживання припинено з 2018 року. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 09 липня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, відповідачка відзив на позовну заяву не подала. 23.07.2024 на електронну адресу суду надійшла заява від імені [PERSON] , яка не підписана електронним цифровим підписом та в якій зазначено, що остання не заперечує проти позову, просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі, з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги» (ч. 1 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). При цьому, в порушення вищевказаних вимог, на офіційну електронну адресу суду надійшла заява з поштової скриньки « [INFO] », з якою встановлено, що електронний цифровий підпис на неї не накладено, тобто на адресу суду надійшла копія заяви без підпису її електронним цифровим підписом у встановленому законодавством порядку. Таким чином, надіслані електронною поштою на офіційну електронну адресу суду документи мають статус інформаційного, оскільки, не зазначені докази щодо проведення відповідної реєстрації заявника в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі. Враховуючи вищевикладене, подана через електронну пошту заява відповідачки, судом до уваги не приймається. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 17 жовтня 1997 року уклали шлюб, який зареєстрований у Андрушівському відділі реєстрації актів громадянського Житомирської області, актовий запис № 69 (а.с.05). Неповнолітніх дітей сторони не мають. Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Сторони з 2018 року не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, шлюб має формальний характер, як зазначив позивач збереження сім`ї та подальше спільне проживання є неможливим. Оскільки позивач та відповідачка у встановлений законом строк заяву про розірвання шлюбу не відкликали, суд вважає за необхідне шлюб сторін розірвати. Відповідно до ч.1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка клопотання про відновлення дошлюбного прізвища не заявила. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи клопотання позивача про залишення судових витрат на ньому, суд вважає за можливе судові витрати залишити за позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved