Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , який народився [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого у них народився син [PERSON] . Після розірвання шлюбу з відповідачем, син проживає з нею, відповідач аліменти на утримання сина не сплачує, не цікавиться сином, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, припинив будь-які стосунки з дитиною, не цікавиться його життям та успіхами, тощо. На даний час вона перебуває у шлюбі з [PERSON] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.04.2024 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.07.2024 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивачкою подано заяву про розгляд справи у відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини не явки суд не повідомляв, відзив не подано. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у відсутність представника. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, ухваливши заочне рішення. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому 17.08.2001 року шлюбі, який за рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 13.10.2016 року розірвано, що підтверджено копією рішення суду від 13.10.2016 року у справі №766/9676/16-ц (арк. справи 9). [PERSON] народився [INFO] , батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.04.2014 року (арк. справи 8). Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 16.02.2017 року у справі №766/13689/16-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. починаючи з 01.11.2016 року і до досягнення ними повноліття. Рішення набрало законної сили 28.02.2017 року (арк. справи 10). Згідно розрахунку заборгованості від 19.01.2024 р., заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 01.02.2024 р. складає 84012,17 грн. (арк. справи 12). 07.02.2020 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, внаслідок чого дружині присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 07.02.2020 року (арк. справи 13). Згідно характеристики школи І-ІІІ ступенів №309 Дарницького району м. Києва від 01.02.2024 р., [PERSON] навчається у школі з вересня 2022 року. Батько дитини [PERSON] з педагогами сина контакту не підтримує, успіхами дитини не цікавиться у класного керівника. Мати дитини [PERSON] та вітчим [PERSON] беруть активну участь у шкільному житті, приділяють значну увагу вихованню та розвиткові сина (арк. справи 14). З висновку органу опіки і піклування Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації №101-6580 від 22.07.2024 року вбачається, що Орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . У відповідності зі ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати свою дитини, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. В судовому засіданні встановлено, а відповідачем не спростовано, що [PERSON] вихованням своєї дитини не займається, матеріально її не забезпечує, необхідних умов для розвитку дитини не надає, не цікавиться її долею та здоров`ям, маючи при цьому об`єктивну можливість, тим самим свідомо нехтує своїми обов`язками. У відповідності до ст.12 ч.3 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок про те, що відповідач, маючи об`єктивну можливість виконувати свої батьківські обов`язки у відношенні дитини, ухиляється від їхнього виконання, самоусунувшись від виконання батьківських обов`язків. У відповідності зі ст. 164 ч.1 п. 2 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у випадку, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин по справі, зокрема ставлення батьків до дитини. Пунктом 16 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України передбачає, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим вважає за необхідне, як крайню міру, позбавити відповідача батьківських прав у відношенні його дитини, оскільки байдужість відповідача до дитини свідчить про винну поведінку відповідача та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками. Доказів, що спростовують вказане відповідачем суду не надано. Також, суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що за приписами ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо дитина не була усиновлена до досягнення дитиною повноліття. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. На підставі викладеного,

Outcome: approved