Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про внесення частини аліментів на особовий рахунок дитини, третя особа - виконавчій комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що раніше він знаходився у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, у шлюбі у них народилася спільна дитина [PERSON] , [INFO] . Рішеням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 20.05.2021 року шлюб з відповідачем було розірвано. В грудні 2023 року він дізнався, що відповідно до судового наказу виданого 10.11.2023 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області у справі № 174/1052/23, з нього стягнути аліменти на користь відповідача на утримання їхнього сина у розмірі 1/4 частки його щомісячно доходу. У свою чергу, як йому стало відомо, його малолітній син [PERSON] у зазначений період 2023 року, січень, лютий 2024 року фактично проживав у його матері, і відповідач отримані від нього аліменти, фактично на утримання дитини не витрачала, а витрачала їх на свої власні потреби. З метою перевірки цільового використання відповідачем грошових коштів, які стягуються з позивача в рахунок сплати аліментів на утримання малолітньої дитини, позивач звернувся до Служби у справах дітей. 15.03.2024 року, службовими особами третьої особи у цій справі було зроблено висновок за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину, відповідно до якого: відповідач не забезпечує потреб дитини відповідно до суми коштів, сплачених ним як платником аліментів на дитину. Позивач є військовослужбовцем Збройних Сил України. Враховуючи викладене, стягнення аліментів здійснюється з сум грошового забезпечення позивача, а тому розмір аліментів, які стягуються з позивача, перевищує два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку. Враховуючи обов`язок обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а також розмір прожиткового мінімуму, встановлений для дитини відповідного віку, позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд частину аліментів, які, відповідно до судового наказу Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 10.11.2023 року по справі № 174/1052/23 стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 25 % цих аліментів, щомісячно стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , а іншу частину цих аліментів у розмірі 75 % щомісячно вносити на картку дитини [PERSON] у відділенні Державного ощадного банку України. Ухвалою судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 22.05.2024 року у справі відкрито загальне позовне провадження, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки та призначено підготовче засідання. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 17.07.2024 року закрито підготовче провадження по цивільній справі та справа призначена до судового розгляду. Від поданого 08.07.2024 року клопотання про витребування доказів відповідач в підготовчому засіданні відмовилась і ця відмова прийнята судом. В судове засідання позивач не з`явився, просив розглядати справу за його відсутності. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за відсутності його та позивача. Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі та про визнання позову. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день час та місце повідомлені належним чином. В зв`язку з неявкою усіх осіб, які беруть участь у розгляді справи, суд ухвалив справу розглянути без участі сторін у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, приходить до наступного висновку. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до судового наказу виданого Вільногірським міським судом Дніпропетровської області від 10.11.2023 року у цивільній справі № 174/1052/23 за заявою [PERSON] стягнуто з позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 30.10.2023 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7). Відповідно до копії звіту від 22.02.2024 року № 1528/ФЕС - на 01.02.2024 боргу по сплаті аліментів не має (а.с. 8). Відповідно до висновку за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину від 15.03.2024 року, одержувач аліментів не забезпечує потреб дитини відповідно до суми коштів, сплачених на дитину платником аліментів, розмір яких становить понад два прожиткові мінімуми для дитини відповідного віку (на кожну дитину). Розмір сплачених на дитину аліментів, перевищує два прожиткових мінімуми для дитини відповідно віку. Матір`ю, гр. [PERSON] не підтверджено цільове використання аліментів на малолітнього [PERSON] , [INFO] , відповідно до суми коштів, сплачених на дитину (а.с. 9). Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтями 8, 11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до положень зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. За приписами ст. 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Згідно із ч. 3 ст. 19 СК України звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. Механізм здійснення контролю за цільовим витрачанням аліментів визначений Порядком здійснення органами опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 15.11.2018 № 1713 (далі - Порядок). Так, відповідно до пунктів 2-6 Порядку, контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюють органи опіки та піклування шляхом проведення інспекційних відвідувань одержувача аліментів. Згідно з пунктом 17 Порядку, у разі виявлення за результатами проведеного інспекційного відвідування ознак, що можуть свідчити про нецільове витрачання аліментів, платник аліментів відповідно до ст. 186 СК України має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Отже, саме на орган опіки та піклування покладено здійснення контролю за цільовим витрачанням аліментів, який може здійснюватися як за власною ініціативою органу, так і за заявою платника. Для платника аліментів у разі нецільового витрачання аліментів передбачено право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Таким чином, в таких правовідносинах платник аліментів має покладатися лише на належне виконання своїх функцій органом опіки та піклування, його добросовісність та фаховість, оскільки інші докази витрачання коштів отримувачем не є належними доказами в таких правовідносинах. Подібні правові висновки зроблено у постановах Верховного Суду від 08.04.2019 у справі №711/11054/17 (провадження № 61-42009св18), від 02.02.2021 у справі № 751/1396/19 (провадження № 61-18643св19). Отже, позивач сплачує аліменти на користь відповідача на утримання їх неповнолітнього сина, заборгованість зі сплати аліментів згідно наданих суду відомостей відсутня, факт нецільового витрачання аліментів в даному випадку виявлено у ході перевірки органом опіки та піклування та відображено у складеному ним висновку. Враховуючи наведене, дослідивши усі обставини справи та приймаючи до уваги, що відповідач визнала позов в повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов має бути задоволений в повному обсязі. З урахуванням клопотання позивача у зв`язку із задоволенням позову суд вважає за можливе віднести судові витрати на його рахунок.

Outcome: approved