Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

09.09.2024\~до суду\~надійшла заява\~позивача [PERSON] \~про ухвалення\~у справі\~додаткового рішення,\~яким просила\~вирішити питання\~про відшкодування\~їй витрат\~на професійну\~правничу допомогу\~в сумі\~12\~000\~\~грн,про що її представником адвокатом Васюком Д.Г. було заявлено у заяві від 27.08.2024. Одночасно подано заяву про поновлення строку на подання заяви про винесення додаткового рішення. 10.09.2024 представником позивача адвокатом Васюком Д.Г. подано клопотання в якому з урахуванням принципу справедливості судового рішення та характеру спірних правовідносин, які пов`язані зокрема із оспореним рішенням органу місцевого самоврядування, просить стягнути судові витрати в сумі 12\~000 грн в солідарному порядку з відповідачів Ніжинської районної військової державної адміністрації Чернігівської області та Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, окрім відповідача [PERSON] , який не порушував прав позивача і не повинен відповідати за неправомірні рішення, прийняті органом місцевого самоврядування. 13.09.2024 представником відповідача Ніжинської районної військової державної адміністрації Чернігівської області Тарасенко А.М. подано клопотання в якому просить зменшити витрати на оплату правничої допомоги та заяву про розгляд справи без участі представника. Учасники судового процесу у судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про час та місце слухання справи. Згідно ч.4 ст.270 ЦПК України неявка сторін не є перешкодою для розгляду питання про ухвалення додаткового рішення по справі. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в справі докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до п.3 ч.1, ч.2, 3, 5 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27.08.2024 позов [PERSON] задоволено. Разом з тим, вказаним рішенням не було вирішено питання про судові витрати позивача, зокрема витрати на професійну правничу допомогу адвоката. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу [PERSON] надавалася правнича допомога адвокатом Васюком Д.Г. на підставі витягу з договору про надання правничої допомоги №91/23 від 08.12.2023 та ордеру на надання правової допомоги. Зі змісту позову вбачається, що позивачем зазначено про попередні (орієнтовні) витрати на правничу допомогу в сумі 14 000 грн, які позивач очікує понести. У клопотанні від 27.08.2024 адвокат Васюк Д.Г. просив справу розглянути без участі та зазначив, що позивач подасть докази, що підтверджують розмір понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України. Щодо поновлення строку для подання заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу та доказів понесення судових витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. За змістом ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або судом. Частиною 1 ст.127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. При цьому приписи чинного ЦПК України не пов`язують право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку; в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку. Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 зі справи "Пономарьов проти України", вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані із дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи № 740/401/24 за позовом [PERSON] до Ніжинської районної військової державної адміністрації Чернігівської області, Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «НІЖИН АГРО», виконавчий комітет Ніжинської міської ради Чернігівської області в особі відділу адміністративно-дозвільних процедур, про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації права на земельну ділянку та визнання права власності в порядку спадкування розглянуто у відсутності позивача та її представника. Зі змістом рішення представник позивача ознайомився 02.09.2024 з ЄРДСР. Заява про відшкодування судових витратна професійну правничу допомогу у вказаній цивільній справі зареєстрована судом 09.09.2024. Враховуючи наведені обставин суд вважає, що позивач пропустив встановлений законом строк з поважної причини і його слід поновити. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.1-6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Статтею 60 ЦПК України визначено, що представником в суді може бути адвокат або законний представник. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч.2,3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Згідно ч.6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved