Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

У Московський районний суд м. Харкова надійшов позов Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 53 325,26 грн та судових витрат у розмірі 3 028,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначається, що 05.02.2021 [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» (скорочена назва - АТ «А-БАНК») з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку, підписавши Анкеті-Заяву. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Акціонерному товаристві «АКЦЕНТ-БАНК» відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Банк свої зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі, встановивши відповідачу відповідний кредитний ліміт. Але відповідач свої зобов`язання належним чином перед Акціонерним товариством «АКЦЕНТ-БАНК» не виконав, у зв`язку з чим станом на 02.07.2024 року утворилася заборгованість в розмірі 53 325,26 грн, яка складається з наступного: 32 841,74 грн - заборгованість за кредитом; 20 483,52 грн - заборгованість за відсотками; 0,00 грн - заборгованість за штрафами. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 19.07.2024 відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судові засідання, призначені на 07.08.2024 та 09.09.2024, представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справу за відсутності представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судові засідання, призначені на 07.08.2024 та 09.09.2024, не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи наявні поштові конверти з відміткою про відсутність адресату за адресою, зазначеною в позовній заяві, що свідчить про належне його повідомлення. Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Своїм правом на подачу відзиву на позов відповідач не скористався. Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про місце і час судового засідання, суд розглядає справу за відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 09.09.2024 постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши кожен наявний у матеріалах справи доказ на предмет його належності, допустимості, достовірності, а усі докази в сукупності та взаємозв`язку - на предмет їх достатності, суд встановив відповідні обставини, які вказують на характер кредитних правовідносин між сторонами, врегламентованих відповідними цивільно-правовими нормами, які підлягають застосуванню. Судом встановлено, що відповідно до Анкети-Заяви відповідача по справі № б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «А-БАНК» від 05.02.2021, відповідач підтвердив, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між нею і банком договір про надання банківських послуг, з яким відповідач ознайомилася і згодна, примірник отримала шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту, зобов`язалася виконувати вимоги Умов і Правил, регулярно самостійно знайомитися зі змінами. Відповідач підтвердила, що їй роз`яснені і зрозумілі умови кредитування, відомості про сукупну вартість кредиту. Просила вважати наведений зразок її цифрового підпису або його аналог обов`язковим при здійсненні операцій зі всіма рахунками, які відкриті або будуть їй відкриті банку (а.с. 7). Своїм власноручним підписом на Анкеті-Заяві відповідач висловив згоду, що дана Анкета-Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами являється кредитним договором між відповідачем та Банком (надалі-Кредитний договір). Окрім Анкети-Заяви відповідач простим електронним підписом шляхом підтвердження ОТП 2218 з номера телефону [NUMBER] у відповідності з Умовами та правилами надання банківських послуг підписала Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», у якому чітко зазначені всі обумовлені умови кредитування, строки кредитування, процентна ставка (а.с. 8). Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3. Умов та Правил надання банківських послуг, підписання Кредитного договору є згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.п. 2.1.1.2.3. Умов (а.с. 15-22). Кредитні кошти надавалися клієнту у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку під процентну ставку, зазначену в Паспорті споживчого кредиту. Відповідач підтвердила, що отримала та ознайомилася з інформацією про умови кредитування, орієнтовну загальну вартість кредиту. Відповідач належним чином не дотримувався умов Кредитного договору, внаслідок чого станом на 02.07.2024 у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 53 325,26 грн, яка складається з наступного: 32 841,74 грн - заборгованість за кредитом; 20 483,52 грн - заборгованість за відсотками; 0,00 грн - заборгованість за штрафами. Розмір заборгованості зафіксований у наданому суду Розрахунку станом на 02.07.2024 (а.с. 5-6) та підтверджується банківською випискою з рахунком контрагента [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] за період 05.02.2021-02.07.2024 (а.с. 9-11). З інформації, зазначеної у виписці, дата останньої операції 27.03.2024, залишок після операції «-53 325,26грн» Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 04.07.2018 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за відповідний день операцій. Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, а відтак є належними доказами на підтвердження факту наявності заборгованості позичальника перед кредитодавцем. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, зазначивши, що виписка з позичкового рахунку є підтвердженням видачі кредиту. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1062 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення Цивільного кодексу України, що стосуються позики, якщо інше не встановлено цим параграфом розділу про кредит і не випливає із суті самого кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно норми частини першої ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач надав суду Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», розрахунок заборгованості, виписку по картці. Відповідачем не спростовано факту отримання ним коштів від позивача, не спростовано факту неналежного виконання своїх зобов`язань за Кредитним договором, а також факту наявності заявленої у позові заборгованості. На підставі наведеного вище, виходячи з «балансу ймовірностей» як стандарту доказування, котрий ЄСПЛ у рішенні «J.K. AND OTHERS v. SWEDEN» (заява № 59166/12) 23.08.2016 визнає притаманним саме цивільним справам, відповідно до якого доведення факту вважається виконаним, якщо на підставі поданих доказів можна зробити висновок, що факт швидше мав місце, ніж не мав, суд доходить до висновку про те, що шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» між банком та відповідачем 05.02.2021 укладено кредитний договір, позивач умови кредитного договору виконав належним чином, надавши відповідачеві кредит у вигляді поновлювальної кредитної лінії (кредитного ліміту) на картковий рахунок. Зі своєї сторони, відповідач належним чином свої зобов`язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 02.07.2024 склалась заборгованість у розмірі 53 325,26 грн. Відтак суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованості за кредитним договором у розмірі 53 325,26 грн є обґрунтованими, підтвердженими належними і допустимими доказами, а відтак підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3 028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved