Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

У травні 2024 року Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради звернулася до суду з позовом, в якому просить відібрати у [PERSON] та Хурцідзе Звіаді малолітнього сина [PERSON] , [INFO] без позбавлення їх батьківських прав, а також передати дитину Управлінню (службі) у справах дітей Чернігівської міської ради для подальшого його влаштування. Позов обґрунтовано тим, що відповідачі не виконують своїх батьківських обов`язків щодо належного виховання та утримання свого сина, що є небезпечним для його життя, здоров`я і морального виховання, а тому є підстави для відібрання дитини у батьків без позбавлення їх батьківських прав. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 травня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження; визначено відповідачам строк для подачі відзиву на позов. Відповідачі відзиви на позов не подали. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 червня 2024 року закрито підготовче провадження в справі і призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив суд його задовольнити, також вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, заяв чи клопотань до суду не подали. Представник Чернігівського міського центру соціальних служб у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Заслухавши поясненя учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.04.2024, батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] є: Хурцідзе Звіаді та [PERSON] (а.с. 5). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00044735999 від 26.04.2024, відомості про батька дитини - Хурцідзе Звіаді записані відповідно до частини першої статті 133 Сімейного кодексу України (а.с. 6). Як зазначено у позовній заяві, 20 квітня 2024 року до Управління (служби)\~у справах\~дітей ЧМР надійшла інформація поліції про можливе порушення прав дитини за адресою: [ADDRESS] , але двері до помешкання ніхто не відчиняє. 21 квітня 2024 року представники поліції отримали доступ до квартири, проте ні матері, ні дитини у помешканні не було. 22 квітня 2024 року до Управління (служби) надійшло подання від сектору ювенальної превенції Чернігівського районного управління поліції про те, що у квартирі за адресою: [ADDRESS] повністю відсутні умови для проживання там малолітнього [PERSON] . Поліція у поданні просила вжити невідкладних заходів у межах компетенції. Зокрема, у поданні зазначено, що в ході обшуку квартири [ADDRESS] було встановлено, що громадянка [PERSON] , 1992 року народження, разом зі своїм малолітнім сином [PERSON] , 2022 року народження, покинула місце проживання, у квартирі порушені санітарно-гігієнічні норми, дана квартира відрізана від комунікацій газопостачання, електропостачання, водопостачання та заблокована каналізація, вибиті вікна, страшний сморід,вся квартира під стелю закидана сміттям, а саме, коробками, пляшками, брудними речами, у таких умовах проживання дитини неможливе. (а.с. 11). 22 квітня 2024 року [PERSON] та її дитина, були доставлені працівниками поліції у місто Чернігів до Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради. З громадянкою [PERSON] було проведено бесіду та запропоновано тимчасово, разом з дитиною, пожити в кризовій кімнаті центру соціально-психологічної допомоги, на що вона добровільно погодилась і була того ж дня влаштована. Місце перебування Хурцідзе Звіаді на даний час управлінню не відомо, за інформацією матері дитини, він перебуває за кордоном, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у її вихованні не приймає. 24 квітня 2024 року о 16 год. 30 хв., у телефонному режимі, до Управління (служби) надійшла інформація центру соціально-психологічної допомоги, у підпорядкування якого знаходиться кризова кімната, про те, що громадянка [PERSON] порушувала правила внутрішнього розпорядку, недбало ставилась до виконання своїх батьківських обов?язків (а.с. 12), у зв`язку із чим в той же день Виконавчим комітетом міської ради було прийнято рішення № 253 про негайне відібрання малолітнього [PERSON] , [INFO] , від матері - [PERSON] (а.с. 8). На виконання рішення виконавчого комітету, спеціалістами управління, спільно з поліцією, 24 квітня 2024 року о 22 год. 30 хв. малолітнього [PERSON] було відібрано від матері та поміщено до Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради. Також, у січні 2024 року, працівниками поліції на громадянку [PERSON] , був складений адміністративний протокол за неналежне виконання батьківських обов?язків (а.с. 10). Відповідно до повідомлення Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» Чернігівської обласної ради, [PERSON] з 22 березня 2011 року перебуває на обліку закладу з діагнозом: психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання стимуляторів та канабіноїдів. Синдром залежності (а.с. 9). Рішенням Виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 14 травня 2024 року за № 300 затверджено висновок щодо доцільності відібрання малолітнього [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] та батька - Хурцідзе Звіаді, без позбавлення батьківських прав (а.с. 29). Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі статтею 8 Конвенції про права дитини держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно зі\~статтею 11\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» сім`я\~є природним\~середовищем для\~фізичного,\~духовного,\~інтелектуального,\~культурного,\~соціального розвитку\~дитини,\~її матеріального\~забезпечення і\~несе відповідальність\~за створення\~належних умов\~для цього. Кожна\~дитина має\~право на\~проживання в\~сім`ї разом\~з батьками\~або в\~сім`ї одного\~з них\~та на\~піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною першою\~статті 170\~Сімейного кодексу\~України визначено,\~що суд\~може постановити\~рішення про\~відібрання дитини\~від батьків\~або одного\~з них,\~не позбавляючи\~їх батьківських\~прав,\~у випадках,\~передбачених пунктами\~2-5\~частини першої\~статті 164\~цього Кодексу,\~а також\~в інших\~випадках,\~якщо залишення\~дитини у\~них є\~небезпечним для\~її життя,\~здоров`я і\~морального виховання. У\~цьому разі\~дитина передається\~другому з\~батьків,\~бабі,\~дідові,\~іншим родичам\~-\~за їх\~бажанням або\~органові опіки\~та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Відповідно до\~частини другої\~статті 170\~Сімейного кодексу\~України у\~виняткових випадках,\~при безпосередній\~загрозі для\~життя або\~здоров`я дитини,\~орган опіки\~та піклування\~або прокурор\~мають право\~постановити рішення\~про негайне\~відібрання дитини\~від батьків. У\~цьому разі\~орган опіки\~та піклування\~зобов`язаний негайно\~повідомити прокурора\~та у\~семиденний строк\~після постановлення\~рішення звернутися\~до суду\~з позовом\~про позбавлення\~батьків чи\~одного з\~них батьківських\~прав або\~про відібрання\~дитини від\~матері,\~батька без\~позбавлення їх\~батьківських прав. З таким позовом до суду має право звернутися прокурор. Таким чином,\~основними підставами\~для відібрання\~дитини є:\~ухилення матері,\~батька від\~виконання своїх\~обов`язків щодо\~виховання дитини\~та/або\~забезпечення здобуття\~нею повної\~загальної середньої\~освіти; жорстоке\~поводження з\~дитиною; коли\~мати,\~батько є\~хронічними алкоголіками\~або наркоманами ; коли мати, батько вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Інші випадки охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, в якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, ЕСПЛ, від 16 липня 2015 року). За встановлених обставин, беручи до уваги надані докази, а також надаючи перевагу правам дитини та враховуючи якнайкраще забезпечення його інтересів, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. При цьому, суд враховує, що згідно із частиною третьою статті 170 Сімейного кодексу України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачів належить стягнути судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: approved