Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

[PERSON] 30.04.2024 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов`язати Суботцівську сільську раду Кропивницького району Кіровоградської області виділити йому в натурі (на місцевості) земельну ділянку площею 5,18 га відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РН №401078 за рахунок земель нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв) КСП «Маяк», які розташовані на території Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області. На обґрунтування\~вимог зазначив,\~що 15.08.2022\~він отримав\~свідоцтво про\~право на\~спадщину за\~законом після\~смерті своєї\~матері [PERSON] ,\~яка складається\~з права\~на земельну\~частку (пай)\~розміром 5,18\~га в\~умовних кадастрових\~гектарах без\~визначення меж\~цієї частки\~в натурі\~(на\~місцевості)\~в КСП\~«Маяк»,\~с.Трепівка\~Знам`янського району\~Кіровоградської області,\~що належало\~спадкодавцю на\~підставі сертифікату\~на право\~на земельну\~частку (пай)\~серія РН\~№401078\~від 31.05.2001. На звернення позивача до Суботцівської сільської ради про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі на (місцевості), як власнику вказаного вище сертифікату на земельну частку (пай), рішенням сільської ради від 23.04.2024 йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю протоколу розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) по КСП «Маяк» колишньої Трепівської сільської ради, що унеможливлює встановити місце розташування земельної ділянки, яка виділялася [PERSON] , як члену КСП «Маяк». Позивач вважає відмову сільської ради незаконною, оскільки відповідач зобов`язаний надати особі земельну частку (пай) з колективної власності із земель нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв). При цьому, на території Суботцівської сільської ради наявні невитребувані земельні частки (паї) із земель КСП «МАЯК». Представником відповідача подано відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що відсутність протоколу розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) по КСП «Маяк» колишньої Трепівської сільської ради унеможливлює встановити місце розташування земельної ділянки Суботцівською сільською радою, яка виділялася [PERSON] , як члену КСП «Маяк», та надати дозвіл на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки із земель КСП «Маяк» позивачу. При цьому, сертифікат на земельну частку не є підтвердженням права власності на саму ділянку й не встановлює її меж, саме оформлення у власність земельної частки передбачає заміну сертифіката про право на таку земельну частку на витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку. Крім того, землі запасу та резерву колишнього КСП Маяк перейшли до комунальної власності Суботцівської сільської ради та перебувають в оренді у ТОВ «ПАК З» та ФГ «Артеменко». В свою чергу, згідно зі ст.27 Закону України «Про оренду землі» орендар на період оренди має право захисту на орендоване майно, в тому числі і від претензії власника об`єкта оренди. Тобто без згоди орендаря вилучити з його оренди земельну ділянку не є можливим. Позивач в судове засідання не з`явився, однак його представник адвокат Позненко Ю.В. подав суду заяву про розгляд справи без їх участі, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача\~в судовому засіданні пред`явлені позовні вимоги не визнала з підстав, викладених у відзиві на позов, та пояснила, що протокол розподілу земельних ділянок, який складається членами колишнього КСП шляхом проведення зборів, має вирішальну роль для встановлення місцезнаходження земельної ділянки. Крім того, невитребувані паї перебувають в оренді, а позивач при поданні заяви не зазначив бажане місцезнаходження земельної ділянки. При цьому, Суботцівська сільська рада не має змоги самостійно визначити її розташування, з яких саме земель запасу не витребуваних полів буде земельна ділянка виділена, і які саме права третіх осіб-орендарів буде порушено. Позивачу відмовлено у виділенні земельної ділянки, оскільки відсутній протокол розподілу земельних ділянок, який встановлює фактичне місцезнаходження земельної ділянки, яка умовно була наділена при розпаюванні земель. Крім того, такі земельні ділянки, як і землі запасу, перебувають в оренді, тому виділення позивачу земельної ділянки призведе до порушення прав орендарів. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 31.05.2001 Знам`янською районною державною адміністрацією Кіровоградської області на підставі розпорядження голови Знам`янської районної державної адміністрації №323-р від 07.08.1996 на ім`я [PERSON] видано сертифікат серії РН №401078 на право на земельну частку (пай) розміром 5,18 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель колективної власності КСП «Маяк» с.Трепівка Знам`янського району Кіровоградської області, зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 31.05.2001 за №1270. З відомостей, наданих Відділом №2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області 28.02.2024 за вих.№0-22-0.555,2-508/290-24, вбачається, що Державний акт на право власності на землю на підставі вказаного вище сертифікату [PERSON] не видавався. Схемою поділу передбачено поділ загальної площі земель на окремі земельні ділянки з визначенням порядкового номеру/площі. Протоколи, рішення зборів громадян-членів КСП, відомості про жеребкування щодо визначення номеру на плані, закріплення за громадянином членом КСП та будь-які інші документи щодо розподілу на визначення земельної ділянки до відділу не передавалися. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.08.2022, зареєстрованого в реєстрі за №195, спадкоємцем майна [PERSON] є її син [PERSON] (позивач у справі). Спадщина складається з права на земельну частку (пай) розміром 5,18 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) в КСП «Маяк», с.Трепівка Знам`янського району Кіровоградської області, що належало спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №401078, виданого 31.05.2001 Знам`янською районною державною адміністрацією Кіровоградської області на підставі розпорядження голови Знам`янської районної державної адміністрації №323-р від 07.08.1996 та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 31.05.2001 за №1270. На звернення позивача Суботцівською сільською радою 14.03.2024 за вих.№03-20/988 повідомлено, що на території сільської ради наявні невитребувані земельні частки (паї) із земель КСП «Маяк», земельні ділянки резервного фонду сільськогосподарського призначення комунальної власності, що були сформовані із земель КСП «Маяк», та земельні ділянки резервного фонду сільськогосподарського призначення комунальної власності, однак вони всі перебувають в оренді. Як встановлено судом та не оспорювалося учасниками справи, позивач, як власник вказаного вище сертифікату на земельну частку (пай), звернувся до Суботцівської сільської ради із заявою, в якій просив надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку із земель КСП «Маяк» колишньої Трепівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Рішенням Суботцівської сільської ради №3647 від 23.04.2024 позивачу відмовлено в наданні дозволу на виготовлення такої технічної документації у зв`язку з відсутністю протоколу розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) по КСП «Маяк» колишньої Трепівської сільської ради, що унеможливлює встановити місце розташування земельної ділянки, яка виділялася [PERSON] , як члену КСП «Маяк». Суд вважає таку відмову неправомірною виходячи з наступного. Так, ч.2 ст.14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно з ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільгосппідприємствам, сільгоспкооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, визначені в Законі України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є свідоцтво про право на спадщину. Згідно зі ст.5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), зокрема розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). В п.17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до ч.4 ст.122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. За змістом ч.11 ст.118 ЗК України, у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п.7 Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Законом України «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», постановами Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 №801, від 04.02.2004 №122 та спільним наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства сільського господарства і продовольства України та Академії аграрних наук від 04.10.1996 №47/172/48, Рекомендаціями по складанню проектів роздержавлення і приватизації земель сільськогосподарських підприємств і організацій, затверджених 15.05.1992 Державним комітетом України по земельних ресурсах, Міністерством сільського господарства і продовольства України, Міністерством у справах роздержавлення власності і демонополізації виробництва України, встановлено, що з числа земель, які підлягають роздержавленню та приватизації створюється резервний фонд. Згідно зі ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай); громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов`язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості. Отже, за змістом зазначених норм, резервний фонд використовується у тому числі, для надання земельних ділянок особам, які незаконно були позбавлені права на земельну ділянку, до яких відносяться також громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Даний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03.05.2023 у справі №541/1512/21. Відповідно до ст.3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Крім того, статтею 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» також передбачається можливість наявності нерозподіленої земельної ділянки та невитребуваної земельної ділянки. Зокрема, нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю). Невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості). У разі якщо до 01.01.2025 власник невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився від одержання земельної ділянки. Зазначені норми передбачають право осіб, яким належить право на земельну частку (пай), та їх спадкоємцям отримати земельні ділянки в натурі до 01.01.2025; виділення таких земельних ділянок здійснюється сільськими, селищними або міськими радами. Отже, саме сільська рада повинна здійснити заходи щодо відновлення права позивача. До подібних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09.11.2021 у справі №542/1403/17. В п.10.29 зазначеної постанови Велика Палата Верховного Суду вказала, що саме державні органи та органи місцевого самоврядування повинні здійснити таке забезпечення (забезпечення порушеного права позивача на отримання земельної ділянки в натурі) за рахунок земель резервного фонду або земель запасу. Як встановлено судом, право позивача на земельну частку (пай) підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15.08.2022 №195, яке не скасоване та має преюдиційне значення, а повноваження щодо реалізації такого права позивача, в силу вимог\~ст.122 ЗК України, покладені на сільські, селищні, міські ради. Наявність у позивача сертифікату на земельну частку (пай) засвідчує його право на виділення земельної ділянки в натурі та отримання відповідного документу про право власності на землю. Маючи на руках сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН №401078 від 31.05.2001, позивач звернувся до належного органу, який розпоряджається землями в правовому полі, однак рішенням відповідача позивачу відмовлено у наданні дозволу на виготовлення технічної документації щодо відведення земельної ділянки (виділення земельної частки (паю) в натурі на місцевості у зв`язку з відсутністю протоколу розподілу земельних ділянок. Проте, дана відмова не ґрунтується на вимогах закону, оскільки відповідно до ст.5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» за результатом розгляду заяви про виділення земельної частки (паю) у натурі (на місцевості) саме Сільська рада, реалізуючи надані їй повноваження, приймає рішення щодо виділення земельної частки (паю) у натурі (на місцевості); уточнює списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); уточнює місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв), що є підставою для звернення до землевпорядної організації та укладення договору на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), організації проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та земель, що залишилися у колективній власності, в порядку, визначеному цим Законом, та отримання заявником Витягу з Державного земельного кадастру та здійснення ним реєстрації права власності на таку земельну ділянку. В свою чергу, і відповідно до ст.9 вказаного вище Закону, розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться саме відповідною сільською, селищною, міською радою за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), що є наслідком оформлення відповідного протоколу та його затвердження Сільською радою. Саме затверджений Сільською радою протокол про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) є підставою для прийняття рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та державної реєстрації права власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв). Крім того, заперечуючи проти позову, представник відповідача як у відзиві, так і в судовому засіданні зазначила, що землі запасу та резерву колишнього КСП Маяк перейшли до комунальної власності Суботцівської сільської ради та перебувають в оренді, у зв`язку з чим виділення позивачу земельної ділянки призведе до порушення прав орендарів. Разом з тим, такі доводи суд відхиляє, оскільки відповідно до ст.13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження. З моменту державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку договір оренди припиняється, а державна реєстрація припинення права оренди проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності. У разі якщо договір оренди невитребуваної (нерозподіленої) земельної ділянки, переданої в оренду в порядку, визначеному цією статтею, закінчився у зв`язку з набуттям права власності на неї до збирання врожаю, посіяного орендарем на земельній ділянці, орендар має право на збирання такого врожаю. Власник земельної ділянки має право на відшкодування збитків, пов`язаних із тимчасовим зайняттям земельної ділянки колишнім орендарем, у розмірі пропорційно до орендної плати з дня припинення договору до дня збирання врожаю. Отже, перебування земель комунальної власності, а також земель запасу (резерву) комунальної власності в оренді на підставі укладених відповідачем договорів оренди землі не є перешкодою для виділення позивачу земельної часки (паю) в натурі. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем безпідставно відмовлено позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для передачі у власність земельної ділянки, оскільки наявність тих обставин, які були покладені в основу рішення про відмову, не стосується порядку оформлення права власності на земельну ділянку власником невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємцем. Як встановлено з матеріалів справи, на території Суботцівської сільської ради наявні невитребувані земельні частки (паї) із земель КСП «Маяк», земельні ділянки резервного фонду сільськогосподарського призначення комунальної власності, що були сформовані із земель КСП «Маяк», та земельні ділянки резервного фонду сільськогосподарського призначення комунальної власності, тому Суботцівська сільська рада повинна забезпечити порушене право позивача на отримання земельної ділянки в натурі за рахунок земель резервного фонду або земель запасу. З огляду на викладене та враховуючи, що під час розгляду справи знайшов своє підтвердження факт порушення прав позивача на виділення йому земельної ділянки в натурі (на місцевості), тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За клопотанням представника позивача, понесені позивачем судові витрати необхідно віднести на його рахунок.

Outcome: approved