Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулась до суду з вимогою до [PERSON] про стягнення аліментів. Заявлену вимогу мотивує тим, що 23.12.2021 вона з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб, який розірваний у 2024 році. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. У добровільному порядку відповідач матеріальну допомогу дитині не надає, а [PERSON] не має можливості самостійно її утримувати, оскільки дитині потрібні кошти для придбання одягу, продуктів харчування, належного відпочинку, тощо. Просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини [PERSON] ,\~ [INFO] , аліменти в розмірі 1/2 частини з усіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 28.08.2024 позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 24.09.2024 вирішено проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась у зв`язку із сімейними обставинами. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. На адресу суду подала заяву, відповідно до якої просить справу розглядати у її відсутність. Позов підтримує повністю, просить його задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. У судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений за місцем своєї реєстрації, жодних заяв чи клопотань не подавав, правом на надання відзиву на позов не скористався. Передбачених ч. 2\~ст. 223 ЦПК України\~підстав для відкладення розгляду справи не встановлено, а тому суд прийняв рішення про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до \~ст. 280 - 283 ЦПК України. Оскільки, відповідно до вимог\~ст. 279 ЦПК України, справа розглядається без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з такого. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Права та обов`язки матері і батька дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу ( ст.121 СК України). Судом встановлено, що [PERSON] , відповідач у справі, є батьком, а [PERSON] , позивач у справі, є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується\~свідоцтвом про народження: серії [NUMBER] , виданим повторно 28.08.2024 Монастирищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 99. Дитина станом на дату звернення до суду проживає разом з позивачем за адресою [ADDRESS] , що підтверджується витягом про зареєстрованих у житловому приміщення №644 від 20.08.2024 (а.с.7). Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу станом на 28.08.2024 [PERSON] за період з січня 2024 року по червень 2024 року отримувала 860 грн. і джерелом отримання доходів є УСЗН Тульчинської РДА (а.с.16). Положеннями ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Норми національного та міжнародного права вказують на те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, їхні найкращі інтереси повинні стояти понад усе, дитині має забезпечується такий захист, який є необхідним для її благополуччя. Згідно з ч. 2\~ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом ч. 1, 2 ст. 155 СК України вбачається, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч.3ст.\~181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України. При цьому суд враховує, що положення ст. 180 СК України зобов`язують\~обох батьків\~утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років з 01.01.2024 становить 2 563,00 грн. є таким, який відповідно до ст. 180 СК України підлягає розподілу між обома батьками. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на дитину у розмірі 1/2 частки від усіх його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Обґрунтовуючи їх розмір\~\~ [PERSON] зазначила, що їх донька потребує харчування, одягу, належного відпочинку. Надавши належну оцінку зазначеним доводам позивача та поданим нею доказам, суд вважає їх необґрунтованими, оскільки купівля одягу, придбання їжі, та забезпечення дозвілля дитини є складовою частиною аліментів. Позивачем не надано доказів необхідності в особливому харчуванні чи лікуванні дитини. З огляду на викладене, позивачем не доведено, що для забезпечення гармонійного розвитку дитини необхідною сумою аліментів є саме 1/2 частки від усіх його доходів. Визначаючи розмір аліментів на дитину, ураховуючи принцип розумності і справедливості, зважаючи на те, що відповідач за віком є працездатним, зважаючи на те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на дитину у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд зазначає, що сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (ч. 1 ст. 192 СК України). Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 26.08.2024. \~ \~ \~ \~\~ Суд вважає за необхідне на підставі ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1\~211,20 гривень, від сплати якого позивач була звільнена відповідно до положень п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: partial