Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] , від імені якої діє адвокат Ткаченко С.В., звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] . \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 08.08.2023 року сторони зареєстрували шлюб, однак сімейне життя сторін не склалось через відсутність взаєморозуміння. Шлюбно-сімейні відносини сторін фактично припинені, подружжя проживає окремо та строни не цікавляться життям один одного. Неповнолітніх дітей від даного шлюбу сторони не мають. Ухвалою судді від 25.07.2024 прийнято вказану справу до свого провадження та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. \~ \~ \~ \~З наявної у матеріалах справи поштової розписки вбачається, що надіслані судом копії ухвали про відкриття провадження у справі та позову з доданими до нього копіями документів відповідач [PERSON] отримав ще 02.08.2024, однак у визначений йому строк, відзиву, заперечень на позов або інших клопотань суду не подав. У зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до вказаних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Відповідно до частини першої статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що сторони 08.08.2023 року зареєстрували шлюб у Полтавському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 202, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). \~ \~ \~ \~Від вказаного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Судом також встановлено, що подружнє життя сторін не склалося через різні погляди на нього, шлюбні стосунки вони не підтримують, проживають окремо. Спільне господарство не ведуть. Клопотання про примирення між подружжям сторони до суду не подавали. Відповідно до положень статтей 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Положеннями ст.110 Сімейного кодексу України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Перешкод для розірвання шлюбу, визначених частиною другою статті 110 Сімейного кодексу України, судом не встановлено. Вказане свідчить, що подальше спільне життя подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам кожного з них тому, відповідно до ст. 112 СК України, шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved