Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-19 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 30.06.2020 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту № 500834518, відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» надав позичальнику кредит у сумі 131824,33 грн. строком на 36 місяців на споживчі потреби з відсотковою ставкою 32,00 % річних. Вказав, що договір кредитної лінії укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаний сторонами.АТ «Альфа-Банк» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, перерахувавши на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 131824,33 грн. 20 вересня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено Договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором № 500834518 від 30.06.2020 укладеним з [PERSON] . Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за даним кредитним договором. Згідно з розрахунком заборгованості за [PERSON] станом на 20.09.2021 обліковується заборгованість в розмірі 180679,81 грн. Оскільки відповідач ухиляється від належного виконання взятих на себе зобов`язань, встановлених кредитним договором, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором в розмірі 180679,81 грн. та судові витрати по справі, які складаються з судового збору та витрат на професійну правову допомогу в розмірі 7100,00 грн. Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»своєчасно і належним чином повідомлений про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Представником через систему «Електронний суд» направлено до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, та зазначив, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, а також вказав що не заперечує проти винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлена про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, а також про необхідність надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують відзив.Однак, відповідач не використала наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, в зв`язку з чим суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 30.06.2020 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту № 500834518, відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» надав позичальнику кредит у сумі 131824,33 грн. строком на 36 місяців на споживчі потреби з відсотковою ставкою 32,00 % річних. Договір кредитної лінії укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаний сторонами.АТ «Альфа-Банк» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, перерахувавши на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 131824,33 грн., в свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість. 20 вересня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено Договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором № 500834518 від 30.06.2020 укладеним з [PERSON] . Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за даним кредитним договором, що також підтверджується відповідними Актом приймання-передачі Реєстру боржників від 20.09.2021 до Договору факторингу № 3 від 20.09.2021 та платіжним дорученням № 559 від 20.09.2021 за право вимоги згідно Договору факторингу № 3 від 20.09.2021. Згідно з розрахунком заборгованості за [PERSON] станом на 20.09.2021 обліковується заборгованість в розмірі 180679,81 грн., яка складається з тіла кредиту в розмірі 131824,33 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 48855,48 грн. Вирішуючи вказаний спір суд виходить з наступного. Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Відповідно до ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних заз дійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19. З досліджених в судовому засіданні доказів по справі судом достовірно встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» правомірно набуло права вимоги за вказаним кредитним договором, боржником за яким є відповідач[PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 статті 1054 ЦК України та частини 2 статті 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На виконання вищенаведеної норми, позивачем надано розрахунок заборгованості з якого слідує наявність заборгованості за кредитним договором, яка виникла у [PERSON] перед позивачем, та заборгованість по процентах, в той же час, відповідачем будь-яких заперечень та доказів стосовно відсутності боргу, його погашення або незгоди з розрахунком суми заборгованості суду не надано. Частинами 2 та 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи наведене, суд доходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до частин 1 та 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Як слідує з матеріалів справи, позивачем були понесені наступні судові витрати, а саме судовий збір за подачу позову в сумі 3028,00 гривень. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3028,00 гривень. Стосовно стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як слідує з матеріалів справи, що між ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» та адвокатом Макєєвим В.М. укладено договір № 05/10-23 про надання правничої допомоги від 05.10.2023. Згідно акту № 1 приймання - передачі виконаних робіт від 07.03.2024 адвокатом Макєєвим В.М. позивачу надані юридичні послуги відповідно до договору № 05/10-23 про надання правничої допомоги від 05.10.2023, по справі за позовом [PERSON] , загальна вартість яких склала 7100,00 грн. Згідно платіжної інструкції № 344 від 26.01.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» перерахувало ТОВ «Перший Інвестиційний Клуб» кошти в розмірі 7100,00 грн., призначення платежу: оплата згідно договору № 02-10/23 про надання правничої допомоги від 02.10.2023. З огляду на вказане, суд зазначає, що докази надані позивачем на обґрунтування понесених ним витрат на професійну правничу допомогу не підтверджують як їх надання позивачу адвокатом саме за складання цього позову, так і перерахування позивачем саме вказаному адвокату з яким було укладено відповідний договір про надання юридичних послуг в зазначеному розмірі суми гонорару. Таким чином, оскільки понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу не доведено, належних доказів останнім суду не надано, а тому суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача в цій частині. На підставі викладеного та

Outcome: partial