Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

16 травня 2024 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до\~ [PERSON] про\~розірвання шлюбу, в якій позивач просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] укладений 18 вересня 2010 року відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого виконкомом Миролюбівської сільської ради Піщанського району Вінницької області 18 вересня 2010 року, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », стягнути з відповідача на її користь витрати понесені при поданні позовної заяви, а саме 1211,20 грн, сплаченого нею судового збору та 2500,00 гривень за надання правничої допомоги. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачем зареєструвала шлюб 18 вересня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом поро шлюб серії [NUMBER] , виданим виконкомом Миролюбівської сільської ради Піщанського району Вінницької області 18 вересня 2010 року. В шлюбі в них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим виконкомом Миролюбівської сільської ради Піщанського району Вінницької області та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження сепії [NUMBER] , виданим Крижопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Вінницької області 10 серпня 2017 року. Позивач зазначає, що на даний час їхній шлюб фактично не існує, вона з дітьми проживає в домоволодінні своєї матері, що підтверджується довідкою Піщанської селишної ради за № 757 від 09.05.2024 року та актом обстеження фактичного місця проживання та матеріально-побутових умов від 09.05. 2024 року. Також позивач вказує, що причиною розпаду шлюбу стало те, що між ними часто виникали непорозуміння в сімейному житті, спори з різних причин, відповідач не поважав її, принижував як дружину та маму їхніх дітей, що негативно впливало на поведінку дітей. Вважає, що надалі такий шлюб існувати не може, оскільки це буде суперечити інтересам кожного із них та негативно впливатиме на виховання дітей, на примирення позивач не згодна. Зазначає, що після розірвання шлюбу діти будуть проживати з нею. Також після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] », та бажає стягнути з відповідача, витрати понесені нею за сплату судового збору та витрати за надання правничої допомоги. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 травня 2024 року, зазначену справу було передано на розгляд судді Нестеруку В.В. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, враховуючи, що відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, судом 21 травня 2024 року було направлено запит до Піщанської селищної ради Вінницької області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] , [INFO] . 31 травня 2024 року на адресу суду від Піщанської селищної ради Вінницької області надійшла відповідь за № 901 від 27 травня 2024 року, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 03 червня 2024 року в даній справі було відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату, час та місце проведення судового засідання, призначено судове засідання на 10 годину 00 хвилин 01 липня 2024 року. 01\~липня 2024\~року дану\~цивільну справу\~було знято з розгляду до 09 години 00 хвилин 01 серпня 2024 року у зв`язку із перебуванням головуючого судді Нестерука В.В. у відпустці відповідно до наказу голови Піщанського районного суду Вінницької області від 12 червня 2024 року № 060-тз "Про надання частини щорічної оплачуваної відпустки [PERSON] " [INFO] у зв`язку з відсутністю у суду відомостей про належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, судове засідання було відкладено на 08 годину 30 хвилин 22 серпня 2024 року. 22 серпня 2024 за клопотанням представника відповідача судове засідання по даній справі було відкладено на 09 годину 00 хвилин 24 вересня 2024 року. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Гордащ Н.М. в судове засідання 24 вересня 2024 року не з`явились, проте від представника позивача на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить суд розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Кабанов М.О. в судове засідання 24 вересня 2024 року не з`явилися, проте від представника відповідача на адресу суду надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити без їхньої з відповідачем участі, та зазначає, що проти розірвання шлюбу відповідач не заперечує. Будь-яких інших заяв чи клопотань, а також відзиву на позовну заяву із викладенням своїх можливих заперечень проти позовних вимог, від відповідача на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.1. ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4\~ ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у даному судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення, відповідно до вимог ст. 200 ЦПК України, немає. Також, враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання і заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд у судовому засіданні без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню у зв`язку з\~визнанням заявлених вимог відповідачем, за наявності законних на те підстав, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 18 вересня 2010 року, про що виконкомом Миролюбівської сільської ради Піщанського району Вінницької області було складено відповідний актовий запис № 10 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Під час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей : син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8-10) . Відповідно до довідки Піщанської селищної ради Вінницької області № 757 від 09 травня 2024 року, [PERSON] , [INFO] , разом з сином [PERSON] , [INFO] , та сином [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.9) Згідно копії акту обстеження фактичного місця проживання та матеріально-побутових умов проживання громадян від 09 травня 2024 року, [PERSON] проживає в [ADDRESS] , в будинку своєї матері [PERSON] (а.с.11) Судом встановлено, та не було спростовано під час судового розгляду, що шлюб між сторонами існує формально, на даний час сторони однією сім`єю не проживають та мають різні інтереси. Позивач та відповідач проживають окремо, примиритись не бажають, мають стійке волевиявлення спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, що вбачається зі змісту позовної заяви, заяви представника позивача до суду про підтримання позовних вимог та заяви представника відповідача про визнання позовних вимог про розірвання шлюбу. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, обставини справи та підстави пред`явлення позову до суду, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та інтересам їхніх неповнолітніх дітей, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а тому враховуючи волевиявлення позивача їй після розірвання шлюбу слід залишити прізвище " [PERSON] " При вирішенні питання про судові витрати суд бере до уваги норми ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, яка визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. В частині 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). А тому, враховуючи, надані позивачем докази на підтвердження понесених судових витрат, беручи до уваги, що позов задоволено, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений нею згідно банківської квитанції 01 травня 2024 року судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок. Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь витрати понесенні нею за надання юридичної допомоги в сумі 2500 гривень, на підтвердження чого надає квитанцію № 6 від 14 травня 2024 року про отримання адвокатом Гордаш Н.М. від [PERSON] гонорару за надання юридичної допомоги в розмірі 2500 гривень, а також договір № 4 про надання правничої допомоги від 14 травня 2024 року, укладений між адвокатом Гордпш Н. М. та позивачем [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Згідно ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги. \~ \~ \~ \~Згідно правового висновку, який було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18, відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та\\або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає, як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та\\або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18. Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Разом з тим, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про дійсну домовленість сторін про адвокатський гонорар та його розмір, містили розрахунок витрат за виконаний адвокатом обсяг робіт, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а долучений до позовної заяви договір про надання правничої допомоги, такої інформації не містить, що є підставою для відмови у стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved