Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17 рудня 2015 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 17 грудня 2015 року уклала шлюб з відповідачем. Мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося та призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вони з чоловіком мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Ухвалою суду від 02 серпня 2024 року відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про визнання позову розгляд справи без його участі. За таких обставин, відповідно до ст.223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню на підставі наступного. Сторони перебувають у шлюбі з 17 грудня 2015 року, шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області про що зроблено відповідний актовий запис № 189, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17 грудня 2015 року. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01 листопада 2013 року, виданим виконавчим комітетом Письмечівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області. [INFO] у сторін народилась [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18 травня 2016 року, виданим виконавчим комітетом Письмечівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області. Позивач зазначає, що збереження шлюбу неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач позов визнав. За змістом положень ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що шлюб сторін існує формально, сторони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, поновлення шлюбних відносин неможливе, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дітей, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню половина сплаченого судового збору в розмірі 605,60 грн, інша частина судового збору в розмірі 605,60 грн компенсується позивачу за рахунок державного бюджету. На підставі викладеного, ст.ст. 56, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved