Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

До Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 09 квітня 2024року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору УКРАЇНСЬКА БІРЖА НЕРУХОМОСТІ «КРИВОРІЗЬКА ФІЛІЯ» про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним (а.с. 1-5). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ від 09 квітня 2024 року визначено головуючого - суддю Чайкіну О.В. Ухвалою судді від 27 травня 2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.13,31). Описова частина Короткий зміст позовної заяви Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу від 26 квітня 1999року, укладений між нею та [PERSON] , яка діяла за себе та свою неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , від особи якого діє [PERSON] , на підставі Доручення, посвідченого 01.02.1999року [PERSON] начальником установи ЯЕ308/188 та зареєстрованого за №44, [PERSON] , від імені якого діє [PERSON] на підставі доручення посвідченого 01.02.1999року [PERSON] начальником установи ЯЕ 308\\188 та зареєстрованого за номером [ADDRESS] та [PERSON] , [INFO] , квартири, загальною площею 43, 5 кв. м., житловою площею 27, 2 кв. м., яка складається з 2-х кімнат, знаходиться на 3 ( третьому ) поверсі 5-ти поверхового\~будинку за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~зареєстрований КРИВОРІЗЬКОЮ\~ФІЛІЄЮ «\~УКРАЇНСЬКА БІРЖА\~НЕРУХОМОСТІ»,\~реєстраційний номер\~1\~-673. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 26 квітня 1999 року між позивачем по справі, [PERSON] , та [PERSON] , яка діє за себе та за свою неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , від імені особи якого діє [PERSON] , на підставі доручення, посвідченого 01 лютого 1999 року, [PERSON] , начальником установи ЯЕ 308М88, за № 44, [PERSON] , від імені якого діє [PERSON] , на підставі доручення посвідченого 01 лютого 1999 року, [PERSON] , начальником установи ЯЕ 308М88 та зареєстрованого за № 188\\п-48, які за текстом Договору названі « Продавець», було укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна, а саме квартири за адресою: [ADDRESS] . На підставі ст. 15 Закону України від 10.12.1991 року « Про товарну біржу даний договір зареєстрований на Криворізький філії « Українська Біржа Нерухомості», Протоколу відкритих торгів № 70 від 26 квітня 1999 року та не підлягає нотаріально посвідченню, договір зареєстрований за реєстраційним номером 1- 673, договір підписаний у присутності уповноваженої посадової особи та підписаний заступником директора Криворізької філії « Українська Біржа Нерухомості» Воротеляк Е.Е. Після укладання договору, позивач звернувся до КП ДОР « Криворізьке БТІ» для реєстрації вказаного договору, договір належним чином зареєстрований, що підтверджується реєстраційним штампом безпосередньо на самому примірнику договору, архівною довідкою КП ДОР « Криворізьке БТІ», від 01 квітня 2024 за номером 209137, згідно до якої за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру, розташовану в [ADDRESS] , на підставі договору купівлі - продажу, зареєстрованого 26.04.1999 року на Криворізькій філії товарної біржі « Українська Біржа Нерухомості» , реєстраційний номер 1-673. Позивач з моменту придбання квартири сплачує комунальні платежі, підтримує квартиру у гарному стані, грошові кошти за продаж квартири були передані Продавцям Покупцю до підписання договору, одразу після укладання договору, Продавці знялися з реєстрації за вказаною адресою, звільнили квартиру від своїх речей, позивач користується квартирою з 26 квітня 1999 року. Позивач у квітні 2024 року звернулась до КП ДОР «Криворізьке БТІ» для виготовлення технічного паспорту квартири станом на 2024 рік, за результатами обстеження, нею було отримано технічний паспорт на кватиру. Позивач звернулась до нотаріуса задля отримання консультації з приводу укладання в майбутньому договору відчуження належного їй нерухомого майна - квартири, яка є предметом договору, але нотаріус повідомила, що позивач має звернутися до суду задля визнання договору купівлі - продажу дійсним, задля подальшого відчуження та переоформлення квартири. Аргументи учасників справи Представником позивача [PERSON] адвокатом Кафтасьєвою Г.В. подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника Позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відзив на позовну заяву відповідачами подано не було. В судове засідання відповідачі не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, за зареєстрованим місце проживання (перебування) а також за допомогою оголошення на офіційному сайті Судової влади України. Третя особа також була повідомлена належним чином про час ті місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, письмових заперечень до суду не направили. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за зареєстрованим місцем проживання, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи вбачається, що 26 квітня 1999року між позивачем [PERSON] та відповідачами на Товарній біржі «Українська Біржа Нерухомості» укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири загальною площею 43, 5 кв. м., житловою площею 27, 2 кв. м., яка складається з 2-х кімнат, знаходиться на 3 ( третьому) поверсі п`ятиповерхового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Пунктом 2 Договору визначено, що, нерухоме майно, яке є предметом договору, а саме - квартира належить Продавцю на підставі Свідоцтва про право власності на житло , видане 19 березня 1999 року, за № С - 976, Криворізьким УЖКГ на підставі розпорядження № Дз -211 від 26 лютого 1999 року, квартира зареєстрована в БТІ міста Кривого Рогу в книзі реєстрації за № 17ІП-265. Пунктом 3 Договору встановлено, що інвентаризаційна вартість квартири на 13 квітня 1999 року складає 5451, 00 ( п`ять тисяч чотириста п`ятдесят гривень 00 копійок). Пунктом 4 Договору визначено, що квартира оцінюється за згодою сторін та продається за 7 200, 00 гривень ( сім тисяч двісті гривень), грошові кошти отримані Продавцем від Покупця до підписання цього договору На підставі ст. 15 Закону України від 10.12.1991 року « Про товарну біржу даний договір зареєстрований на Криворізький філії « Українська Біржа Нерухомості», Протоколу відкритих торгів № 70 від 26 квітня 1999 року та не підлягає нотаріально посвідченню, договір зареєстрований за реєстраційним номером 1- 673, договір підписаний у присутності уповноваженої посадової особи та підписаний заступником директора Криворізької філії « Українська Біржа Нерухомості» [PERSON] . За [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру, розташовану в [ADDRESS] , (на теперішній час - [ADDRESS] , на підставі договору купівлі - продажу, зареєстрованого 26.04.1999 року на Криворізькій філії товарної біржі « Українська Біржа Нерухомості» , реєстраційний номер 1-673, що підтверджується довідкою КП ДОР « Криворізьке БТІ», від 01 квітня 2024 за номером 209137 (а.с.12). 22 квітня 2024 року позивачеві видано технічний паспорт на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.10-11). Позивач проживає і зареєстрована за вищевказаною адресою, що підтверджується копією паспорта (а.с.7). Відповідачі зареєстрованими за адресою [ADDRESS] не значаться (а.с.15-18,19,37-40). Мотивувальна частина Позиція суду та застосовані норми права Як вбачається з матеріалів справи, сторони договору купівлі-продажу 26 квітня 1999 року виконали умови договору, передали один одному об`єкт нерухомості та грошові кошти, прийняли їх. Однак нотаріально сторони договір не посвідчили, він був укладений на товарній біржі, згідно тексту договору, такий договір не підлягає нотаріальному посвідченню, відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» (а.с.9 зворот). Відповідно до статей 57, 58 Конституції України, статті 5 ЦК України до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Згідно пункту 1 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, цей Кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року. Відповідно до абзацу 1 пункту 4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, яки виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав та обов`язків, що виникли або породжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки договір був фактично укладений у 1999 році, тому до правовідносин, що виникли слід застосовувати ЦК України в редакції, яка діяла з 1963 року (далі ЦК УРСР). Згідно до ст.ст. 47, 227 ЦК УРСР (в редакції ЦК 1963р.), які діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами, коли одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати її дійсною. Судом встановлено,\~що 26\~квітня 1999\~року сторони\~по справі\~між собою\~уклали на\~ Товарній біржі «Українська біржа нерухомості» договір про купівлю - продажу квартири, яка складається з двох кімнат, загальною площею 43,5 м2, жилою площею 27,2 м2, розташованої на третьому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку за адресою [ADDRESS] , яка належала відповідачу на підставі Свідоцтва про право власності на житло, видане 19.03.1999року за №С-976 Криворізьким УЖКГ на підставі розпорядження №Дз-211 від 26.02.99. Квартира зареєстрована в Криворізькому бюро технічної інвентаризації в реєстраційній книзі за №171п-265 (а.с. 9). На теперішній час у позивача виникла необхідність провести відчудження квартири, однак через невідповідність даного договору вимогам закону, вона позбавлена можливості провести відчуження належної їй нерухомості. Відповідно до ст. 47 ЦК Української РСР 1963 р., який діяв на момент укладення договору, нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених в законі. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ст. 224 ЦК Української РСР 1963 р. за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Судом встановлено, що фактично правочин між сторонами був повністю виконаний. Угода двома сторонами виконана у повному обсязі позивач виплатив відповідачу повну суму грошових коштів за квартиру і ніколи не пред`являв до позивача ніяких претензій. Тобто, на підставі ст. 224 ЦК Української РСР 1963 р. зазначений біржовий договір є дійсним, так як сторони виконали всі істотні умови договору. Крім того, у статті 15 Закону України «Про товарну біржу» вказано, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Разом із тим, згідно з роз`ясненнями Міністерства юстиції України від 10 квітня 1998 року № 17-12/44 «Щодо діяльності товарних бірж» передбачено особливі умови щодо договорів купівлі-продажу будинку (його частини). Якщо хоча б однією із сторін є громадянин, вважається, що такі договори, укладені та зареєстровані біржами з дотриманням закону, підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Недотримання цієї вимоги згідно зі ст. 47 ЦК УРСР тягне недійсність договору. Також у вказаному роз`ясненні звертається увага на те, що угоди, зареєстровані на біржі, не прирівнюються до нотаріально посвідчених. Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором (стаття 128 ЦК УРСР). Відповідно до частини першої статті 45, статті 47 ЦК УРСР недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі. Нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Статтею 227 ЦК УРСР передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Як роз`яснено у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28 квітня 1978 року «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі частини другої статті 47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження (наприклад, статтями 101,102,105, 114, 226 ЦК ). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі частини другої статті 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилалася на те, що їй не було відомо про необхідність реєструвати біржовий договір у нотаріальній конторі, дізналася про обов`язковість нотаріального посвідчення лише при зверненні щодо розпорядження власністю, тому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу з тих підстав, що між сторонами відбулося повне виконання умов договору. Відповідно до частини другої статті 47 ЦК УРСР, чинної на час виникнення спірних правовідносин, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Обидві сторони умови договору виконали, однак нотаріально його не посвідчили, оскільки оформляючи його на товарній біржі були ознайомлені із застереженням в договорі про те, що нотаріальному посвідченню він не підлягає. Таким чином, позивач, на теперішній час, не має можливості реалізувати свої права, як власник майна, оскільки договір купівлі-продажу квартири не було посвідчено нотаріально. Беручи до уваги те, що позивач не має можливості усунути порушення своїх прав в позасудовому порядку, позов про визнання договору купівлі-продажу дійсним підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути і визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно зі статтею 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Таким чином, без визнання безпосередньо за позивачем права власності на нерухоме майно порушуються її права та законні інтереси. Враховуючи викладене, суд вважає, достатньо підстав для визнання договору купівлі-продажу дійсним. Щодо судових витрат Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позивачем вимога про відшкодування судових витрат не заявлялася, вони покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved