Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-18 00:00:00

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.01.2021 приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова М.В. відповідно до виконавчого напису № 747 від 12.01.2021 виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. відкрив виконавче провадження № 64303849. За вказаним виконавчим провадженням з заробітної плати позивача влітку 2021 року відбулось списання коштів Після чого, 12.08.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про надання інформації щодо підстав відкриття кредитором виконавчого провадження. Позивач зазначив, що 30.09.2021 отримав відповідь від відповідача від 06.09.2021 №\~38540, копії кредитного договору та виконавчого напису нотаріуса. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис нотаріуса повинен бути визнаним таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не перевірено безспірність заборгованості за кредитним договором, виконавчий напис був вчинений на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчувався та те, що редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів на сьогоднішній день взагалі не передбачає можливість стягнути у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів заборгованість за кредитними договорами. Відповідач проти позову заперечував, надіслав до суду відзив на позовну заяву у якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо для вчинення виконавчого напису подані документи, передбачені Переліком документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, затвердженим постановою КМУ від 19.06.1999 № 1172. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Крім того, в обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що законодавством не визначено виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Ухвалою суду від 26.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, призначено підготовче засідання. Зазначена ухвала доставлена відповідачу в його електронний кабінет 29.07.2024, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу. 09.08.2024 на електронну адресу суду надійшли відзив відповідача, клопотання про зменшення витрат на правову допомогу та клопотання про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву. Клопотання відповідача про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву, залишено без задоволення оскільки, встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали суду про відкриття провадження у справі не було порушено, а отже відзив подано у встановлений законом строк. 13.08.2024 на адресу суду поштовою кореспонденцією від відповідача надійшли аналогічні відзив на позовну заяву, клопотання про зменшення витрат на правову допомогу та клопотання про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 15.08.2024 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Позивач та представник позивача до суду не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, представник позивача надав заяву про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, надіслав до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Треті особи до суду не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Жодних клопотань, заяв про відкладення розгляду справи та пояснень до суду не надійшло. Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 26.09.2014 [PERSON] та Акціонерне товариство «Альфа-банк» уклали Кредитний договір 630216964 . 21.06.2016 між АТ «Альфа-банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу № 1, відповідно до якого право вимоги до [PERSON] перейшло до ТОВ «Кредитні ініціативи». 26.12.2018 за договором факторингу № 2019-1КІ/ВЕСТА укладеного між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Веста» право вимоги за кредитним договором до [PERSON] перейшло до ТОВ «ФК «Веста». На підставі Договору про відступлення прав вимоги № 16-01/19/1 від 16.01.2019, укладеного між ТОВ «ФК «Веста» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», право вимоги за кредитним договором до [PERSON] перейшло до відповідача ТОВ «Вердикт Капітал», що підтверджується Додатком 1-1 до зазначеного договору. 12.01.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис за № 747, згідно із яким стягнуто з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором 630216964 від 26.09.2014 укладеного з АТ «Альфа-банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Вердикт Капітал», за період з 16.01.2019 по 31.12.2020 суми заборгованості у розмірі 11952,92 грн. та 650 грн. плати за вчинення виконавчого напису, яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню 12602,92 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової М.В. від 28.01.2021, за зазначеним виконавчим написом відкрито виконавче провадження № 64303849. Згідно із ч. 1 ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України № 3425-XII від 02.09.1993 «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 87 Закону України № 3425-XII від 02.09.1993 «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України № 3425-XII від 02.09.1993 «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п. 1.1, 3.1, 3.2 розділу 2 глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Згідно із пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №\~1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Разом із тим, суд звертає увагу, що на сьогодні є чинною постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, якою визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, пунктів 1, 2, зокрема, скасовано наступні норми: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині а після слів заставлене майно доповнити словами (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку) ; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: 1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу . п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та не чинною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Верховного Суду від 29 січня 2019 року по справі № 910/13233/17 визначено, що в зв`язку з визнанням судом не чинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів № 1172. Таким чином, зважаючи на визнання незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», на момент виникнення спірних відносин, зокрема, в момент вчинення приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 747 від 12.01.2021 про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №\~630216964 від 26.09.2014 укладеного з АТ «Альфа-банк», обов`язковою підставою для здійснення нотаріусом виконавчого напису є нотаріальне посвідчення такого договору. Разом із тим, в матеріалах наявна Анкета-Заява про приєднання позивача до публічного договору АТ «Альфа-Банк», дослідивши зміст якої встановлено відсутність відомостей щодо її нотаріального посвідчення. Суд звертає увагу, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже відповідне право стягувача про захист якого він звернувся до нотаріуса повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України № 3425-XII від 02.09.1993 «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт, зокрема, подання стягувачем відповідних документів нотаріусу, не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України № 3425-XII від 02.09.1993 «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів нотаріуса може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог стягувача до боржника. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України №3425-XII від 02.09.1993 «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.03.2019 у справі №137/1666/16-ц. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у даному випадку нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконалася належним чином у безспірності заборгованості, що підлягає стягненню за виконавчим написом, чим порушила норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, тому позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. З огляду на наведене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а заперечення відповідача, які викладені у відзиві на позов є безпідставними. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 968, 96 грн сплаченого судового збору за подання позовної заяви. Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4500 грн., суд дійшов наступного висновку. В підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем додано до позовної заяви Договір про надання правової допомоги № 1208 від 15.07.2024, Специфікація № 1 від 15.07.2024 та Акт надання послуг № 164 від 22.07.2024. У Акті надання послуг № 164 від 22.07.2024 зазначено, що на виконання Договору №\~1208 від 15.07.2024 надано [PERSON] адвокатські послуги з правової допомоги. Відповідно до Специфікації № 1 від 15.07.2024 перелік юридичних послуг що надаються за цією специфікацією зазначено «супровід судової справи щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню», вартість послуг складає 4500 грн., порядок оплати: 2250 гр. сплачується в момент підписання Специфікації, 2250 грн. сплачується до 05 серпня 2024 року. Відповідно до\~ч.\~4\~та ч.\~5\~ст.\~137\~ЦПК України\~розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із:\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг);\~ часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг);\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт;\~ціною позову\~та (або)\~значенням справи\~для сторони,\~в тому\~числі впливом\~вирішення справи\~на репутацію\~сторони або\~публічним інтересом\~до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Посилання відповідача у клопотанні про зменшення витрат на правову допомогу на те, що позивачем не додано доказів фактичної оплати правничої допомоги, суд відхиляє оскільки витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція підтверджується постановами Верховного суду у справах № 23/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18. Для визначення суми відшкодування необхідно керуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Зазначена позиція викладена Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. Проаналізувавши складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг, суд приходить до висновку, що заявлена до стягнення сума витрат на правничу допомогу у розмірі 4500 грн. є розумною та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу задоволенню не підлягає. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved