Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Посилається на те, що 04.08.2018 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] . За час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Протягом останніх двох місяців вони не проживають разом, а тому не вирішують всіх взаємних питань, притаманних сім`ї. Відносини з відповідачем зіпсувалися, у них немає спільної думки у вирішенні важливих питань. Чоловік перестав поважати її як особистість, не рахувався з її бажаннями й не поважав її працю в інтересах сім`ї. Всі важливі рішення приймав самостійно, не рахуючись з її думкою та без її згоди. У них з відповідачем абсолютно різні погляди на життя, виховання дитини. Більше того, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Рішення про розірвання шлюбу вона прийняла остаточно і змінювати його не має наміру, оскільки примирятись з відповідачем вони пробували неодноразово, однак все безрезультатно. Їхні стосунки остаточно погіршились, після чого шлюбно-сімейні відносини фактично припинились. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, і є таким, що суперечить її інтересам та інтересам відповідача. Син [PERSON] проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Просить: - розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Монастирищенським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 48; - стягувати з [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 16.08.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи, повідомлена у встановленому законом порядку. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання. На адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність. Проти задоволення позову не заперечував. Зазначав, що добровільно надає допомогу дружині та дитині. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову. Враховуючи те, що розгляд справи відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04.08.2018 року сторони зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис № 48, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Монастирищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління міністерства юстиції у Черкаській області 04.08.2018 року (а.с. 6). За час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.01.2019 року (а.с. 7). Факт проживання\~спільної дитини\~сторін з\~позивачкою та\~перебування на\~її утриманні підтверджується витягом № 108 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданим 01.08.2024 виконавчим комітетом Монастирищенської міської ради (а.с. 8). Щодо позовних вимог про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 21 СК України шлюб - це сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно змісту ст. 24 СК України добровільність шлюбу є однією з його основних засад. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до змісту положень ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. Позивач та відповідач категорично налаштовані на припинення шлюбних відносин, збереження шлюбу не відповідає їх інтересам, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини. Права та обов`язки матері і батька дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу (ст. 121 СК України). Судом встановлено, що [PERSON] , відповідач у справі, є батьком, а [PERSON] , позивачка у справі, є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Сторони проживають окремо, дитина сторін проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. За період з квітня по вересень 2024 року [PERSON] переказав на рахунок [PERSON] грошові на загальну суму 57 661 гривня, що підтверджується квитанціями АК КБ "ПриватБанк", які надані до суду відповідачем. Частиною другою статті 141 СК України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Суд, з урахуванням обставин справи, вважає, що позов в цій частині підлягає до задоволення та вважає за необхідне визначити розмір стягуваних аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача, у відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України, але не менше ніж 50 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 15.08.2024 року. Також суд звертає увагу про те, що в матеріалах справи відсутні докази про укладення між сторонами договору у письмовій формі про сплату аліментів на дитину у якому визначено розмір та строк їх виплати. Добровільне виконання обов`язку щодо утримання дитини відповідачем не може бути підставою для відмови в позові про стягнення аліментів на користь особи, на утриманні якої перебуває дитина. Суд вважає за необхідне на підставі ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, оскільки, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дитини, з відповідача підлягають стягненню на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати в дохід держави в розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved