Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування своїх вимог вказав, що [INFO] загинув [PERSON] (надалі спадкодавець), про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) видано свідоцтво про смерть [NUMBER] від 27.04.2022, а/з № 989. Після його смерті залишилося спадкове майно: квартира [ADDRESS] . Зазначена квартира, належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 5718 від 20.09.2002 укладеного на Товарній біржі "Нерухомістьпівдень" та договору купівлі-продажу нерухомого майна № 5732 від 12.09.2002 укладеного на Товарній біржі "Нерухомість-південь". Спадкоємцями першої черги є: - дружина - [PERSON] , СЗ.08.1986 р.н; - син - [PERSON] , Ос. 08.2013 р.н.; - донька - [PERSON] . [INFO] ; - донька - [PERSON] . [INFO] ; - мати [PERSON] , [INFO] . 02 березня 2023 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Карцевої Н.О. із заявою щодо видачі свідоцтва, про право на спадщину за законом щодо належного спадкодавцю нерухомого майна. Однак отримала постанову про відмову вчинення нотаріальної дії, де було зазначено, що оригінали зазначених документів спадкоємець, позивач, надати не може, а отже відповідно до ст. 334 та ст. 657 Цивільного кодексу України, ст. 55 Закону України «Про нотаріат», п.1.2. Глави 2 та п.4.15. Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5, право власності на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, видача свідоцтва про право на спадщину щодо нерухомого майна відбувається за умови подання документів, що підтверджують право власності на це майно, та відповідають вимогам ст.657 ЦК України, тобто укладені у письмовій формі, нотаріально посвідчені та пройшли державну реєстрацію. Крім іншого нотаріус зазначила, що відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 09.10.2018 року зареєстроване право власності номер 284012640 на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Підставою виникнення права власності на зазначене нерухоме майно вкано договір №5718 купівлі-продажу нерухомого майна від 20.08.2002 року. Який зареєстрований Товарною біржею «НЕРУХОМІСТЬ-ПІВДЕНЬ» у журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за №5718 20.08.2002 року та договір №5732 12.09.2002 року, за якими було придбано квартири [ADDRESS] . Також за матеріалами реєстраційної справи нерухомого майна Державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстраційний номер нерухомого майна 1668828748101 для державної реєстрації об`єднання об`єктів нерухомості (квартири) не надавалось висновку бюро технічної інвентаризації про технічну можливість об`єднання цих об`єктів без проведення будівельних робіт чим порушено п. 54 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2015р. №1127. Нотаріусом зроблено висновок, що відповідно до ст. 334 та ст. 657 ЦК України, ст. 55 Закону України «Про нотаріат», п.1.2 Глави 2 та п.4.15 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерством юстиції України від 22.02.2012р. №296/5, право власності на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, видача свідоцтва про право на спадщину щодо нерухомого майна відбувається за умови подання документів, що підтверджують право власності на це майно, та відають вимогам ст.. 657 ЦК України, тобто укладені у письмовій формі, нотаріально посвідчені та ппрройшли державну реєстрацію. Бажаючи оформити свої права власності на спадкове майно, позивач звернувся до суду з вказаним позовом про визнання права власності в порядку спадкування на 1/4 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. 18.04.2024 року Позивач зменшила позовні вимоги та просила визнання права власності в порядку спадкування на 1/5 частини квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Для підтвердження зазначених обставин представник позивача заявила клопотання про витребування від Приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Карцевої Наталі Олександрівни належним чином завірену копію спадкової справи № 22/2022, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 26.02.2024 року клопотання задоволено та витребувано копію спадкової справи. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Островська О.В. до зали судового засідання не з`явилися. Від адвоката Островської О.В. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку - шляхом направлення судової повістки на адресу місця реєстрації, а також оголошенням на офіційному веб-порталі судової влади України (на сайті суду). Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність не надходило. Від приватного нотаріуса Карцевої Н.О. надійшла заява про проведення розгляду справи без її участі. Від представника служби у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради надійшла заява про розгляд справи без їх участі, просить розглянути справу враховуючи найкращі інтереси дітей. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог, та зазначених і доведених обставин, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в м. Миколаєві помер [PERSON] , про що 05 квітня 2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено відповідний актовий запис №989, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] /а.с. 31/. Родинні відносини\~позивача зі\~спадкодавцем підтверджуються Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00042934048 від 28.12.2023р., з якого вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в м. Керч, про що 10.11.1978 року складено актовий запис №586, в графі відомості про матір зазначено [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] /а.с. 14-15/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої, зокрема, увійшло право власності на квартиру [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою №353498096 від 08.11.2023р. з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, згідно якої: Власником квартири є [PERSON] ; Дата державної реєстрації 09.10.2018р.; Реєстраційний номер об`єкта нерхомого майна - 1668828748101; Державний реєстратор - [PERSON] , Департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Миколаївської області; Підстава внесення запису -Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 43525920; Документи подані для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, нерухомого майна, серія та номер 5718, виданий 20.09.2002, видавник: Товарна біржа "Нерухомість-південь" та договір купівлі-продажу, нерухомого майна, серія та номер 5732, виданий 12.09.2002, видавник: Товарна біржа "Нерухомість-південь"; Розмір частки 1/1; /а.с. 29-30/. З матеріалів витребуваною копії спадковою справи №22/2022 відкритою за фактом смерті [PERSON] (померлого [INFO] ), вбачається, що 20.06.2022р. [PERSON] до приватного нотаріуса Карцевої Н.О. подана заява про прийняття спадщини після смерті її сина [PERSON] . Також в матеріалах спадкової справи наявний лист приватного нотаріуса Власової С.Я. від 27.09.2022р. №25/01-16 адресований приватному нотаріусу Карцевій Н.О., згідно якого [PERSON] направляє заяву [PERSON] про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Так згідно вищезазначеної заяви, вбачається, що [PERSON] 27.09.2022р. подала заяву до приватного нотаріуса Власової Л.В. про відмову від прийняття спадщини після смерті її чоловіка [PERSON] на користь її дітей: [PERSON] [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] )., про що свідчить вхідний штамп нотаріуса Радіонової Л.В від 27.09.2022р. Чинне законодавство не позбавляє спадкоємця права направити заяву про прийняття/відмову в приянятті спадщини за допомогою засобів поштового зв`язку, а також подати через орган місцевого самоврядування (п.п. 3.5, 3.11, 3.23 п.3 Розділ ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 №296/5; ч.1 ст. 1269, ч. 1 1273 ЦК України). Постанова Верховного Суду від 09.02.2022 року по справі №709/769/19. В матеріалах справи наявний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №00043168925 від 18.01.2024р., згідно якого [PERSON] , [INFO] , 14.06.2013 року уклав шлюб з [PERSON] , про що Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції складено актовий запис №388, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] » /а.с. 12-13/. В спадкодавця [PERSON] є діти [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00043169041, №00043169279, №00043169472 від 18.01.2024р. з яких вбачається, що: батьком є [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ; матір`ю є [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] /а.с. 18-23/. За життя спадкодавець заповіту не склав, тому право на спадкування за законом у першу чергу отримали: діти, дружина та мати. В свою чергу дружина відмовилася від спадщини на користь їх спільних дітей зі спадкодавцем. Інших спадкоємців які б прийняли спадщину судом не встановлено. Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ст. 1220 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою четвертою статті 1273 цього Кодексу. Згідно ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. (ч.1, ч.2 ст. 1274 ЦК України). Щодо договорі купівлі-продажу що зареєстровані на біржі суд зазначає наступне. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Оскільки правовідносини виникли між сторонами в період дії Цивільного Кодексу УРСР 1963 року, суд, враховуючи положення п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вважає, що на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року, чинного на час укладення договору. Відповідно до вимог ст.227 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу житлового будинку має бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недотримання цієї вимоги тягне недійсність договору. Також договір купівлі-продажу житлового будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, та пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується. Відповідно до ст. 128, 153 ЦК УРСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до т. 224 ЦК УРСР за договором купівлі продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст.15 Закону України «Про товарні біржі» в редакції, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за умови, реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Відповідно до п. 9 Додатку №1 до Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних чи фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, одним з правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, визначала Договори купівлі продажу, міни, зареєстровані біржею. Пунктом 49 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства України від 18 червня 1994 року №18/5, прямо передбачалося, що право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, що відчужуються, може бути підтверджено, договором купівлі продажу, зареєстрованим на біржі. Згідно відповідей КП «ММБТІ» №2-5911 від 11.07.2024р. та №2-5911 від 11.07.2024р. вказано, що згідно паперових носіїв інвентаризаційної справи за адресою [ADDRESS] та [ADDRESS] , станом на 28.12.2012р. право власності на зазначену нерухомість зареєстровано за [PERSON] - в цілому, згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна №5718 від 20.08.2002р. та №5732 від 12.09.2002р., виданого ТБ «Нерухомість - Південь», зареєстрованого в КП «ММБТІ» 18.09.2002р. реєстраційний №16433. Отже, слід зазначити, що Держава Україна свого часу через відповідний орган, який відповідно до законодавства мав право реєструвати договори купівлі-продажу (КП «ММБТІ»), - визнала за [PERSON] право власності на придбані квартиру, а тому зі сплином часу, невизнання іншими органами, яким Держава надала право реєструвати право власності, договору купівлі-продажу - буде порушенням принципу правової визначеності. Крім іншого, Державний реєстратор Департаменту надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Риженко Олексій Сергійович зареєстрував як цілий об`єкт нерухомості обидві квартири в одну, присвоївши їм єдиний номер об`єкту нерухомого майна 1668828748101. Як зазначено в п. 6,45 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2021 року по справі №925/1351/19: Якщо спірне майно є об`єктом нерухомості, то для визначення добросовісності його набувача крім приписів статті 388 ЦК України слід застосовувати спеціальну норму пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якої державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Таким чином, суд прийшов до переконання, що квартира [ADDRESS] належала [PERSON] на момент його смерті. Статтями 1218, 1268 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, і що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки, позивач прийняв спадщину в установленому законному порядку, то спадщина належить йому з часу її відкриття. Частиною 1 ст. 1267 ЦК України передбачено, що частка у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно матеріалів спадкової справи спадщину прийняли чотири спадкоємці (троє дітей, та мити спадкодавця), проте п`ятий спадкоємець (дружина спадкодавця) свою частку віддала (відмовилася на користь) дітям спадкодавця, отже Позивачу (матері спадкодавця) належить 1/5 частки спадкового майна. Відповідно до ст.16 ЦК України одним із способів захисту порушеного права чи інтересу може бути визнання права. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Вищезазначені обставини перешкоджають позивачу оформити право на спадщину в позасудовому порядку, суд прийшов до переконання про задоволення позову.

Outcome: approved