Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 23.08.2024 року (а.с. 90-92), просила визнати спільною сумісною власністю подружжя домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] , провести поділ спільного майна, визнати за нею та відповідачем право власності на домоволодіння за вищевказаною адресою в рівних частках по за кожним, припинивши право спільної сумісної власності на вказане майно, а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Свої вимоги мотивувала тим, що з 17.11.1984 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13.12.2023 року. За час перебування у шлюбі за спільні кошти вони придбали житловий будинок садового типу з надвірними будівлями (стодола, стайня, гараж, літня кухня та вбиральня), що знаходиться в [ADDRESS] (раніше [ADDRESS] . Право власності на це домоволодіння зареєстровано за [PERSON] , який забрав всі документи на майно та перешкоджає їй в користуванні господарськими спорудами, які зачинив, окрім літньої кухні, що ускладнює їй життя, оскільки вона не має доступу до господарського інвентаря. Так як вони з відповідачем не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна подружжя, то виникла необхідність у зверненні до суду з цим позовом. В судове засідання позивачка та її представник згідно ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АТ № 1062219 від 23.02.2024 року (а.с. 12) адвокат Креховецька Н.М. не з`явилися, остання подала письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, де вказала, що позов підтримує та просить його задоволити, щодо заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 104). Відповідач відзиву на позов не подавав, на неодноразові виклики в судове засідання не з`явився та про причини своєї неявки суд не повідомив, хоч був належно повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом направлення йому судових повісток рекомендованими листами з повідомленням про вручення, які він отримав 15.06.2024 року, 29.06.2024 року та 11.07.2024 року (а.с. 82,84,103). Також [PERSON] викликався в судове засідання шляхом поміщення оголошення про виклик його до суду на сайті Долинського районного суду Івано-Франківської області 05.07.2024 року та 26.08.2024 року (а.с. 89,102). За таких обставин суд 16.09.2024 року постановив ухвалу про заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України,\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тлумачення вказаної норми свідчить про те, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте в період шлюбу. Разом з тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Згідно ст. 63 Сімейного кодексу України,\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 70 даного Кодексу,\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналіз наведених вище норм сімейного законодавства України дає підстави для висновку про те, що майно, яке набуте подружжям під час перебування у шлюбі, є об`єктом права спільної сумісної власності цього подружжя та у випадку вирішення питання про його розподіл підлягає поділу між сторонами у рівних частках. Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі з 17.11.1984 року перебували в зареєстрованому шлюбі, однак, сімейне життя між ними не склалося, тому 13.12.2023 року шлюб було розірвано заочним рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області (а.с. 9-11). Судом встановлено, що під час перебування у шлюбі сторонами набуто спільне майно, а саме: домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 385660422 від 05.07.2024 року (а.с. 86), власником вказаного вище майна є відповідач [PERSON] . Підставою виникнення права власності стало рішення виконавчого комітету Солуківської сільської ради № 40 від 27.09.2007 року. За таких обставин, враховуючи, що спірне домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] , набуте сторонами в період шлюбу, слід визнати його спільним сумісним майном подружжя, частки яких є рівними, та поділити це майно в рівних частках по за кожною зі сторін. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивачки слід стягнути 1\~211,20 грн. сплаченого нею судового збору згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 9 від 23.02.2024 року (а.с. 13). На підставі\~викладеного,\~ст.ст.\~368,372\~Цивільного Кодексу\~України,\~ст.ст.\~57,60-63,69,70\~Сімейного кодексу\~України,\~

Outcome: approved