Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить зняти арешт з нерухомого майна: квартири [ADDRESS] , що належить [PERSON] , який зареєстрований 12.01.2010 за №9412768 реєстратором Житомирська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №576521, 12.01.2010, Корольовський відділ державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції д/в [PERSON] . Позов обґрунтовано тим, що 02.08.2006 між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №118. За умовами кредитного договору банк надав позичальнику грошові кошти (кредит) в сумі 38\~290,00 доларів США строком до 02.08.2026 зі сплатою 12,8% річних. Також, 02.08.2006 з метою забезпечення належного виконання умов кредитного договору, між банком та [PERSON] був укладений іпотечний договір, посвідчений 02.08.2006 Сєтаком В.Я., приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі №11565. Предмет іпотеки - квартира [ADDRESS] . 19.02.2017 на підставі договору №7515 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» відступило шляхом продажу [PERSON] належні банку, а новий кредитор - [PERSON] набула права вимоги банку за кредитним договором №118 від 02.08.2006, укладеним між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (найменування змінено на ПАТ «ВіЕйБі Банк» на виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства») та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) з усіма додатковими угодами та додатками до нього, що є його невід`ємними частинами. Внаслідок укладення вищенаведеного договору, новий кредитор набув усіх прав кредитодавця за іпотечним договором, укладеним між банком та [PERSON] , посвідченим 02.08.2006, [PERSON] приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу за реєстровим №11565, з усіма додатковими угодами та додатками до нього, що є його невід`ємними частинами. 19.02.2018 на підставі договору про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, посвідченим 02.08.2006 Сєтаком В.Я. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу за реєстровим №11565, ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» відступило новому іпотекодержателю [PERSON] в порядку та на умовах, визначених п. 1.2.1. Додатку №1 до Договору №7515 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 19.02.2018, належні банку права вимоги до іпотекодавця - [PERSON] за іпотечним договором, посвідченим 02.08.2006 Сєтаком В.Я., приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу за реєстровим №11565. Вищевказаний договір про відступлення прав вимоги був посвідчений 19.02.2018 Голій Л.І., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі №156. Таким чином, до позивача перейшли усі права іпотекодержателя за вищевказаним іпотечним договором за реєстровим номером №11565 від 02.08.2006, відповідно якого в іпотеку було передано квартиру [ADDRESS] . Право власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] 31.03.2023 державним реєстратором Високівської сільської ради Житомирської області Богуш О.В., на підставі договору про відступлення прав за договором іпотеки, серія та номер 156, зареєстрованого 19.02.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу. Після реєстрації за позивачем права власності на квартиру [ADDRESS] , з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна було встановлено наявність арешту на вищевказану квартиру. 26.06.2023 позивач отримала інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (надалі - інформаційна довідка), з якої дізналася про наявність арешту на квартиру [ADDRESS] , зареєстрованого 12.01.2010 за №9412768 реєстратором Житомирська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА №576521, 12.01.2010, Корольовський відділ державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції д/в [PERSON] . З метою зняття вищевказаного арешту з нерухомого майна [PERSON] 28.08.2023 звернулася до Корольовського відділу ДВС у м.Житомирі із заявою про скасування арешту нерухомого майна. Листом від 22.09.2023 №104075/23.25-23/13 Корольовський відділ ДВС у місті Житомирі в задоволенні вищевказаної заяви від 28.08.2023 відмовив з цитуванням статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», та зазначено, що згідно з даними Автоматизованої системи виконавчого провадження, на примусовому виконанні у Корольовському відділі ДВС у м.Житомирі перебуває зведене виконавче провадження №58250926, до складу якого входить 10 виконавчих проваджень щодо стягнення з [PERSON] на користь банківських установ та Державного бюджету України заборгованості на суму 1\~774 102,27 грн. На переконання позивача, наявність в Корольовському відділі ДВС у м. Житомирі зведеного виконавчого провадження про стягнення коштів з [PERSON] не може бути підставою для збереження обтяження у вигляді арешту на квартиру [ADDRESS] , оскільки [PERSON] вже не є її власником, а позивач набув право власності на це майно у встановленому законом порядку. Таким чином, позивач вжила заходів позасудового зняття арешту, які не дали результату. [PERSON] , як законний власник квартири [ADDRESS] , не має можливості розпоряджатись своїм майном, а арешт, накладений на майно, не має жодного відношення до нового власника. Позивач вказує, що наявність накладеного арешту перешкоджає їй, як власнику квартири, здійснювати належним чином розпорядження та володіння майном, чим порушуються права та інтереси [PERSON] . Оскільки позивач є власником квартири [ADDRESS] , право власності на яку зареєстровано у встановленому законом порядку, наразі відсутні правові підстави для продовження дії обтяження у вигляді арешту майна. У позовній заяві міститься клопотання позивача про витребування доказів, у якому вона просила зобов`язати Корольовський відділ державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надати для огляду в судовому засіданні матеріали виконавчого провадження №576521 та інформацію щодо усіх осіб, на користь яких накладено арешт на квартиру квартири [ADDRESS] , зареєстрований 12.01.2010 за №9412768 реєстратором Житомирська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА №576521, 12.01.2010, Корольовський відділ державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції д/в [PERSON] . Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 23.11.2023 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження; клопотання позивача про витребування доказів задоволено частково та витребувано у Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) інформацію щодо усіх осіб у виконавчому проваджені №576521, на користь яких накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , зареєстрований 12.01.2010 за №9412768 реєстратором Житомирська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА №576521, 12.01.2010, Корольовський відділ державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції д/в [PERSON] , та надати копії документів, які підтверджують таку інформацію. Інших заяв по суті справи до суду не надійшло. 16.01.2024 від відповідача до суду надійшла заява, у якій він просив розгляд справи проводити без його участі та вказав, що позовні вимоги визнає. Ухвалою суду від 06.03.2024 повторно витребувано у Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) інформацію щодо усіх осіб у виконавчому провадженні №576521, на користь яких накладено арешт на квартиру квартири [ADDRESS] , зареєстрований 12.01.2010 за №9412768 реєстратором Житомирська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА №576521, 12.01.2010, Корольовський відділ державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції д/в [PERSON] , та надати копії документів, які підтверджують таку інформацію. Підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до розгляду по суті. 22.03.2024, на виконання ухвали від 06.03.2024, від Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до суду надійшов лист від 22.03.2024 за вих. №52544/23.12-24/19. Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у справі міститься заява відповідача про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, відповідно до ст. 211, 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи на підставі наявних матеріалів справи. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стосовно складення повного тексту рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, суд бере до уваги висновки щодо визначення дати ухвалення судового рішення Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, наведені у відповідній постанові Верховного Суду від 05.09.2022 у справі №1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21). Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 02.08.2006 між ВАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк (АТ ВАБанк) та [PERSON] було укладено кредитний договір №118, за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти (кредит) в сумі 38\~290,00 доларів США строком до 02.08.2026 зі сплатою 12,8% річних (а.с. 9-12). 02.08.2006 між АТ ВАБанк та [PERSON] , з метою забезпечення належного виконання умов кредитного договору №118 від 02.08.2006, укладений іпотечний договір, посвідчений 02.08.2006 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я., зареєстрований в реєстрі за №11565. Предмет іпотеки - квартира [ADDRESS] (а.с. 13-14). 19.02.2017 між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») та [PERSON] укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №7515, за умовами якого, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Банку до позичальників, іпотекодавців, поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за кредитними договорами, договорами іпотеки, договорами поруки, з урахуванням змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором. Сторони домовились, що відступлення Банком Новому кредитору прав вимоги за договорами іпотеки (застави), що були укладені в забезпечення виконання зобов`язань Боржників за Основними договорами та були посвідчені нотаріально, відбувається за окремим договором, який укладається між Сторонами одночасно із укладенням цього договору та підлягає нотаріальному посвідченню (а.с. 15-16). Відповідно до Додатку №1 до Договору №7515 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 19.02.2018, - реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку (надалі за текстом - Права ) за Кредитним договором №118 від 02.08.2006, укладеним між ВАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк (найменування змінено на ПАТ «ВіЕйБі Банк» на виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства») та [PERSON] , ідентифікаційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] (надалі за текстом - Позичальник) з усіма додатковими угодами та додатками до нього, що є його невід`ємними частинами, включаючи права до правонаступників Позичальника, спадкоємців Позичальника або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Позичальника за кредитним договором. Внаслідок укладання цього Договору Новий кредитор набуває всіх прав Кредитодавця за договорами: Іпотечним договором, укладеним між Банком та [PERSON] , ідентифікаційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] (в подальшому - Іпотекодавець), посвідченим 02.08.2006, Сєтаком В.Я., приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу за реєстровим №11565, з усіма додатковими угодами та додатками до нього, що є його від`ємними частинами; договором поруки, укладеним 02.08.2006 між Банком та ТОВ «Ганеш», ідентифікаційний код (код за ЄДРПОУ): 32277104 (в подальшому - поручитель), з усіма додатковими угодами та додатками до нього, що є його невід`ємними частинами (а.с. 17). 19.02.2018 між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] укладено договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, посвідченим 02.08.2006 Сєтаком В.Я., приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу за реєстровим №11565, за умовами якого в порядку та на умовах, визначених п. 1.2.1. Додатку №1 до Договору №7515 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 19.02.2018, що укладений між Банком та Новим іпотекодержателем, Банк відступає Новому іпотекодержателю належні Банку права вимоги, до іпотекодавця - [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] (надалі за текстом - Іпотекодавець), за іпотечним договором, посвідченим 02.08.2006 Сєтаком В.Я., приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу, за реєстровим №11565, (надалі за текстом - іпотечний договір), включаючи права вимоги до правонаступників іпотекодавця, спадкоємців іпотекодавця або інших осіб, до яких перейшли обов`язки іпотекодавця за іпотечним договором. Права вимоги за іпотечним договором переходять до Нового іпотекодержателя у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги. Предметом іпотеки, визначеним іпотечним договором, є нерухоме майно - квартира [ADDRESS] , що складається з двох жилих кімнат, загальною площею 52,99 кв.м, жилою площею 29,5 кв.м, що належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Сєтаком В.Я., приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу 02.08.2006 за реєстровим №11547, зареєстрованого в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно 11.08.2006 року за реєстраційний номером майна 12329455. Договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором посвідчений Голій Л.І., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, та зареєстровано в реєстрі за №156 (а.с. 18-19). Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав №327958903 від 04.04.2023, право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , 31.03.2023 зареєстровано за [PERSON] (а.с. 22). Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек, на квартиру за адресою: [ADDRESS] , накладено арешт, який зареєстрований 12.01.2010 за №9412768 реєстратором Житомирська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №576521, 12.01.2010, Корольовський відділ державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції д/в [PERSON] (а.с. 23-24). 28.08.2023 представник [PERSON] звертався до Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про скасування арешту, у якій просив скасувати арешт нерухомого майна реєстраційний номер обтяження 9412768, зареєстрований 12.01.2010 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №576521 (а.с. 25). Відповідно до змісту листа Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вих. №104075/23-25-23/13 від 22.09.2023, згідно з даними Автоматизованої системи виконавчого провадження, на примусовому виконанні у Корольовському відділі ДВС у м. Житомирі перебуває зведене виконавче провадження №58250926, до складу якого входить 10 виконавчих проваджень, щодо стягнення з [PERSON] РНОКПП [NUMBER] на користь банківських установ та Державного бюджету України заборгованості па суму 1\~774 102,27 грн. Відносно скасування арешту на нерухоме майно [PERSON] , у відповідності до вимог статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття-з нього арешту (а.с. 26). Листом за вих. №52544/23.12-24/19 від 22.03.2024, який наданий відповідно до ухвали суду від 06.03.2024, Корольовський відділ державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) повідомив, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що 12.01.2010 державним виконавцем Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції Круковою Н.Ю., на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №576521, накладено арешт на нерухоме майно, а саме на квартиру [ADDRESS] , що належить [PERSON] . Однак, надати інформацію, в межах якого виконавчого провадження було накладено арешт, не вбачається можливим, оскільки журнал реєстрації вхідних документів про відкриття виконавчих проваджень 2009-2011 року, знищені на підставі акту від 23.03.2017 про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду, який складено відповідно до переліку типових документів, що створюються під час діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 №578/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.04.2012 за №571/20884, вилучені для знищення як такі, що не мають культурної цінності та втратили практичне значення документи (а.с. 59). Згідно з частиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилами статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі\~статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження»\~виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені\~Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього\~Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього\~Закону\~підлягають примусовому виконанню. Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень. Під час виконання судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду. Відповідно до частини першої\~статті 59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено\~Законом України «Про виконавче провадження». Подібний правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.05.2020 у справі №554/8004/16 (провадження № 14-431цс19). Також у цій постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна. Згідно зі статтями\~ 575,\~577 ЦК України\~іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про іпотеку»\~іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з частинами п`ятою, шостою\~статті 3 Закону України «Про іпотеку»\~у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Відповідно до статті 4\~Закону України\~«Про іпотеку» передбачено, що обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. Особливості звернення стягнення на заставлене нерухоме майно визначено також положеннями\~Закону України від 21.04.1999 «Про виконавче провадження»\~у редакції, чинній на час накладення арешту на майно. Статтею 44 Закону України «Про виконавче провадження»\~(у редакції, чинній на час накладення арешту на майно) встановлена черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою У першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги про стягнення з вартості заставленого майна. Відповідно до частини першої статті 50\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» (у редакції, чинній на час накладення арешту на майно) звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації. Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 52 Закону України «Про виконавче провадження»\~(у редакції, чинній на час накладення арешту на майно), відповідно до якої стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. Відповідно до частин першої, третьої та четвертої статті 52 «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час накладення арешту на майно) стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. За постановою державного виконавця про стягнення виконавчого збору, винесеної у виконавчому провадженні про звернення стягнення на заставлене майно, стягнення звертається на вільне від застави майно боржника. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз`яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку»\~(частина восьма\~статті 52 Закону України «Про виконавче провадження»\~в редакції, чинній на час накладення арешту на майно). Оскільки накладення арешту на майно має наслідком заборону відчуження арештованого майна, то ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Зі змісту наведених норм права випливає, що у разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно. При цьому відсутні підстави для відмови у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв`язку з відсутністю реального порушення боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання на момент пред`явлення відповідної вимоги; факт порушення основного зобов`язання, яке забезпечене іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя і не пов`язується з його\~\~існуванням, а отже, й порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 12.14.2022 у справі №362/2317/21, від 10.04.2018 у справі №910/4772/17, від 19.11.2019 у справі №137/2080/18-ц та у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №338/1118/16. У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №338/1118/16-ц, суд касаційної інстанції виходив із того, що накладення арешту на квартиру - предмет іпотеки порушує права іпотекодержателя, тому така квартира підлягає звільненню з-під арешту, накладеного органом державної виконавчої служби. У цій справі на підставі постанови Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції серії АА №576521 від 12.01.2010 накладено арешт на спірну квартиру, яка належала на праві власності іпотекодавцю [PERSON] 31.03.2023 право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] на підставі договору про відступлення прав вимоги, посвідченому Голій Л.І., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, та зареєстровано в реєстрі за №156. Тому наявність відомостей у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про обтяження цього нерухомого майна порушує права позивача щодо володіння, користування та розпорядження цим майном. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 30.06.2021 у справі №337/800/19, від 12.14.2022 у справі №362/2317/21. Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі статтею 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до частин першої, другої, шостої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з викладеного, на час звернення з позовною заявою до суду за наявності обтяження майна позивача, порушується її право власності, внаслідок чого позивач позбавлена змоги вільно володіти, користуватися та розпоряджатися майном, а тому право позивача підлягає судовому захисту шляхом припинення обтяження речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст.142\~ЦПК\~України та ч.3 ст.7\~Закону\~України\~«Про судовий\~збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позовної заяви судового збору, що становить 536,80 грн. Щодо судового збору в іншій частині (50%, 536,80 грн), судові витрати по справі покладаються на відповідача.

Outcome: approved