Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

03.06.2024 р. на адресу суду від Ковпаківського районного суду м.Суми за підсудністю надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, у якій позивач просить стягнути з відповідача на свою користь борг за договором позики від 21.03.2018 р. у сумі 79069,00 грн, двадцять чотири проценти річних згідно з п.7 договору позики у сумі 111346,20 грн, три проценти річних згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України у сумі 13918,27 грн, а також судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21.03.2018 р. між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 2000,00 дол. США, а відповідач зобов`язався повернути їх позивачу до 21.06.2018 р. Разом з тим, у визначений вказаним договором строк грошові кошти відповідачем у добровільному порядку позивачу повернуті не були. Таким чином, оскільки відповідач взяті на себе за договором зобов`язання не виконує, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача на свою користь боргу за договором позики у сумі 79069,00 грн, двадцяти чотирьох процентів річних згідно з п.7 договору позики у сумі 111346,20 грн, трьох процентів річних згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України у сумі 13918,27 грн, а також судових витрат. Ухвалою від 10.06.2024 р. відкрито провадження у даній справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності. Також останній подав відповідь на відзив, у якій викладав свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх відхилення. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надійшов його відзив на позовну заяву та письмові заперечення, зі змісту яких вбачається, що останній проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 21.03.2018 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 2000,00 дол. США., а відповідач зобов`язався повернути їх позивачу до 21.06.2018 р. Відповідно до п.2 договору позики, підписуючи договір позичальник підтверджує той факт, що під час укладення цього договору він в повному обсязі отримав від позикодавця суму позики, зазначену у п.1 цього договору. Позикодавець передає, а позичальник приймає у власність 2000,00 дол. США (пункт 1 договору позики). При цьому, зазначений договір позики в судовому порядку недійсним не визнавався та є чинним. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що отримані грошові кошти відповідач у визначений в договорі позики строк не повернув, в результаті чого станом на 03.05.2024 р. має борг перед позивачем у сумі 79069,00 грн, що станом на 03.05.2024 р. за офіційним курсом НБУ еквівалентно 2000,00 дол. США. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Положеннями ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено сплату боржником, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора трьох процентів річних від простроченої суми у випадку, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Так, відповідно до п.7 договору позики, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити на вимогу позикодавця всю суму позики з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також двадцять чотири проценти річних від простроченої суми. Тобто пунктом 7 договору позики встановлений розмір процентів за прострочення виконання позичальником грошового зобов`язання, який складає двадцять чотири проценти річних від простроченої суми. Як вбачається з розрахунку позивача, наведеного ним у позовній заяві, за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання у сумі 79069,00 грн за період з 22.06.2018 р. до 03.05.2024 р. двадцять чотири проценти річних згідно з п.7 договору позики складають 111346,20 грн, а три проценти річних згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України складають 13918,27 грн. Оскільки судом встановлено, що пунктом 7 договору позики вже встановлений розмір процентів за прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання у вигляді двадцяти чотирьох процентів річних від простроченої суми, суд вважає, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача трьох процентів річних згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України у сумі 13918,27 грн. За таких обставин, оскільки між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, умови якого позивачем були виконані, шляхом надання відповідачу грошових коштів, останній взяті на себе за договором зобов`язання не виконує, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики у сумі 79069,00 грн та двадцять чотири проценти річних у сумі 111346,20 грн, а всього 190415,20 грн. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у сумі 1904,15 грн, а всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 192319,35 грн (190415,20 грн + 1904,15).

Outcome: partial