Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-09 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання із [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою [ADDRESS] . Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] при виконанні бойового завдання в с. Первомайське Донецької області загинув її син [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина та заявник є єдиним спадкоємцем, однак не має змоги отримати спадщину через що звернулася до суду із вказаною заявою. Вказала, що проживала разом із сином за адресою [ADDRESS] , в квартирі, яка належить їм на праві спільної часткової власності , відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 17.08.1995. з огляду на певну сукупність об`єктивних причин 20.11.2018 син знявся з реєстрації за адресою [ADDRESS] , але фактично залишився проживати за вищевказаною адресою. При зверненні до нотаріуса заявнику роз`яснено право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем з метою оформлення та видачі свідоцтва про право на спадщину. В судове засідання заявник не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник надав заяву, відповідно до якої підтримав вимоги заяви та просить її задовольнити, розгляд справи проводити без участі заявника та її представника. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення заяви не заперечує. Дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до паспортних даних [PERSON] , зареєстроване її місце проживання є [ADDRESS] . Відповідно до дублікату свідоцтва про право власності на житло виданого Знам`янським будівельно-монтажним експлуатаційним управлінням №3 Служби будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд Одеської залізниці 26 травня 2015 року, замість втраченого свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] виданого 17 серпня 1995 року Знам`янський відділком Одеської залізниці, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Родинний зв`язок між заявницею та її сином підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] та свідоцтвом про одруження [PERSON] , якій присвоєне прізвище [PERSON] . \~ \~ \~ \~Помер [PERSON] [INFO] , про що Казанківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 18 жовтня 2022 року складено відповідний актовий запис № 220. Відповідно до наданих нотаріусом інформаційних довідок, після смерті [INFO] [PERSON] із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва ніхто не звертався та спадкова справа не заводилася. Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що разом із [PERSON] постійно та безперервно проживав її син [PERSON] в квартирі [ADDRESS] . За приписами ст.93 ЦПК України в порядку цивільного судочинства розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінка доказів здійснюється судом за приписами ст.89 ЦПК України, відповідно до якої суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту, від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом\~постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. У\~статті 1216 ЦК України\~визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у\~статті 1219 ЦК України\~(статті\~1218,\~1231 ЦК України\~). Згідно з частиною другою\~статті 1220 ЦК України\~часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України). За змістом норми\~статті 1268 ЦК України\~порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою\~статті 29 ЦК України\~є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність декларування місця\~проживання або\~реєстрації місця\~проживання (перебування)\~особи за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації\~не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою\~статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Враховуючи викладене, суд вважає можливим встановити факт спільного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час смерті останнього, що підтверджується наявними в справі доказами та не заперечується заінтересованою особою, та який необхідний заявнику для вирішення спадкових справ. На підставі викладеного,

Outcome: approved