Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області звернувся [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області про визначення місця проживання дитини, зазначивши, що 28 квітня 2011 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . Донька народилася в державі Ізраїль, де вони проживали однією сім`єю до грудня 2013 року. Після повернення в Україну вони проживали в м. Сімферополь до 07.04.2014 року, у зв`язку з окупацією Автономної Республіки Крим переїхали проживати в місто Ірпінь Київської області. До 05 березня 2022 року він разом з дружиною та дочкою проживав в [ADDRESS] . 05 березня 2022 року дружина, разом з їхньою дочкою евакуювалася з м. Ірпеня в м. Рівне. 29 травня 2022 року відповідачка у справі з дочкою повернулася додому і сказала про те, що більше не хоче жити разом з ним через те, що розлюбила і у неї є інший чоловік. Він намагався зберегти сім`ю, але безрезультатно. Відповідачка забрала свої речі і пішла з дому, а дитину залишила йому. Він неодноразово намагався налагодити їх стосунки, проте відповідачка категорично відмовляється від примирення та проживає з іншим чоловіком. Дитиною відповідачка взагалі не цікавиться, навіть не бачиться з нею. Через таке байдуже ставлення матері до дитини він втратив до відповідачки всяку повагу. В травні 2024 року звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом про розірвання шлюбу. Відповідачка дитиною взагалі не цікавиться, навіть не бачиться з нею, участі у житті дитини не приймає. Проте під час сварок, які між ними постійно виникають, мати дитини погрожує, що вивезе дочку в державу Ізраїль, де дочка народилася. До нього ж дочка дуже прихильна, між ними існує міцний емоційний зв`язок. Дочка любить природу, ліс, шукає скарби (для цього він придбав їй металошукач), має великі колекції метеликів, жуків, мінералів. Він купив будинок біля лісу в Радомишльському районі Житомирській області, куди з дочкою їздять майже кожні вихідні. Двічі на тиждень він водить дочку в басейн в місто Буча. Дуже відповідально ставиться і до навчання дочки. В цьому році дочка на відмінно закінчила 5-В клас Ірпінського ліцею № 1 Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області, нагороджена похвальним листом за високі досягнення у навчанні, отримала подяку за участь у Міжнародному моніторинговому дослідженні соціально-емоційних навичок учасників. Він - громадський діяч, є керівником Громадської організації «Київське обласне козацьке товариство українського козацтва», заснованої 30.03.2017 року, є засновником та власником Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЗПЕКА 24/7» , заснованого, 24.09.2020 року. Дочка зареєстрована разом ним в квартирі, де вони проживають, за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Звернувся до Служби у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області з проханням надати висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з ним. Вважає, що місце проживання неповнолітньої дитини в її інтересах необхідно визначити разом з батьком, оскільки, ним створено для дитини належні умови для проживання, матеріально-побутового забезпечення та виховання, моральної підтримки в той час, як мати до дочки рівнодушна та безучасна. Просить суд визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився, його представник - адвокат Шевченко З.В. подала заяву про слухання справи у її відсутності та відсутності позивача по справі. Позов підтримує, просить задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подав заяву у якій зазначила, що заявлений позов не визнає. Брати участь у судових засіданнях не має наміру, оскільки, між нею та її колишнім чоловіком склалися неприязні відносини. Просить розглянути справу у її відсутність. Представник третьої особи - служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради в судове засідання не з`явилась, подала заяву про слухання справи за її відсутності, просила прийняти рішення враховуючи інтереси дитини відповідно до рішення виконкому. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження (переклад з івриту) що містить штамп АПОСТИЛЬ [PERSON] народилася [INFO] в м. Холон, її батьки: [PERSON] та [PERSON] , дівоче прізвище матері [PERSON] . Згідно витягу з реєстру територіальної громади № 2024/000783942 від 24.01.2024 [PERSON] , [INFO] , з 31.07.2019 року зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно Витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 220734483 від 18.08.2020 квартира, за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.08.2020. Позивачем також додано табель навчальних досягнень учениці 5-В класу Ірпінського ліцею № 1 Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області [PERSON] за 2023/2024 навчальний рік та похвальний лист за високі досягнення у навчанні від 31.05.2024 р. № 8. [PERSON] є керівником Громадської організації «Київське обласне козацьке товариство українського козацтва», заснованої 30.03.2017 року, що вбачається з витягу ЄДР від 24.06.2024 року, є засновником та власником Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЗПЕКА 24/7», заснованого, 24.09.2020 року, що вбачається з витягу ЄДР від 24.06.2024р. Згідно акту депутата Ірпінської міської ради від 25 червня 2024 року [PERSON] вбачається, що з 30 травня 2022 року [PERSON] разом з [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] за своїм місцем реєстрації з 30 травня 2022 року не проживає. Згідно висновку органу опіки та піклування затвердженого рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області № 96/3 від 27.08.2023 року визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] . Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Частиною 2 ст. 155 СК України передбачено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ч. 2 ст. 157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. З аналізу зазначених вище норм вбачається, що батьки несуть відповідальність за розвиток дитини, забезпечують її матеріальний та духовний розвиток, а права та обов`язки батьків повинні ґрунтуватися на принципі інтересів дитини. При вирішенні цього конкретного спору про місце проживання дитини, суд виходить з принципу пріоритетності прав та інтересів дитини, приймає до уваги встановлені в судовому засіданні факти щодо ставлення обох батьків до виконання своїх обов`язків, а також норми Конституції України та законодавства, що регулює ці питання, зокрема: Так, статтею 21 Конституції України проголошено вільність і рівність усіх людей у своїй гідності та правах. Ця вихідна конституційна засада конкретизована у статті 24 Конституції України: громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, не може бути привілеїв чи обмежень, в тому числі за ознаками статі. У частині 3 цієї статті Конституції України закріплено конституційні гарантії, якими забезпечується рівність прав жінки і чоловіка. Право на свободу вибору місця проживання кожному гарантоване ст. 33 Конституції України. Відповідно до ст.51 Конституції України, ст.5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Згідно із ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Частиною 3 ст.29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає (ч.4 ст.29 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням їх інтересів. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ст. 291 Цивільного Кодексу України фізична особа незалежно від віку та стану здоров`я має право на сім`ю. Фізична особа не може бути проти її волі розлучена з сім`єю, крім випадків, встановлених законом. Фізична особа має право на підтримання зв`язків з членами своєї сім`ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває. Ніхто не має права втручатися у сімейне життя фізичної особи, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що після припинення спільного проживання сторін, дитина проживає з батьком за адресою: [ADDRESS] , в квартирі що належить позивачу на праві приватної власності. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4). Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Служба у справах дітей Ірпінської міської ради підтримала позов [PERSON] про визначення місця проживання дитини за місцем проживання батька. При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що у принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація) 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У п. 54 рішення ЕСПЛ «Хант проти України» ( від 07.12.2006 року), суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27 листопада 1992 року) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78.) Практика ЕСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об`єднання сім`ї. (Справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008р., «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року). За таких умов, оскільки дитина тривалий час проживає з батьком, який створив всі необхідні умови для повного і гармонійного розвитку її особистості, він надає дитині житло, своєчасне медичне обслуговування, якісне харчування, виховання та розвиток, це середовище для дитини є звичним та природнім, приймаючи до уваги особисті якості матері та батька, ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, необхідність забезпечення дитини турботою, те що матір`ю дитини не надано жодних заперечень щодо позовних вимог, суд вважає, що місцем проживання дитини слід визначити місце проживання її батька [PERSON] , що буде відповідати її інтересам та вимогам закону. При цьому визначення місця проживання дитини з батьком не позбавляє матір права виховувати дитину, утримувати її, спілкуватися з нею. Крім того, з урахуванням конкретних обставин, що виникли при розгляді даної справи, слід звернути увагу сторін, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, поведінка батьків повинна бути такою, щоб дитина сама тягнулася до них. Крім того, суд роз`яснює [PERSON] право звернення до суду з позовом про визначення способу участі у спілкуванні з дитиною та її вихованню.

Outcome: approved