Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

Представник Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» Пономарьова Н.В. звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 29562,41 грн., що утворилась за період з 01.11.2019 року по 31.01.2022 року, три відсотки річних в сумі 1092,26 грн., інфляційні втрати в сумі 6803,99 грн., а також судовий збір в сумі 2688 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що за адресою: [ADDRESS] , проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яким надаються послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води згідно\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. Внаслідок неповної та несвоєчасної сплати послуг у боржників за період з 01.11.2019 року по 31.01.2022 року виникла заборгованість в сумі 29562,41 грн. 05 вересня 2023 року ухвалою суду провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 08 вересня 2023 року представник позивача через канцелярію суду подала заяву, в якій просила провести розгляд без участі представника, а також зазначила, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. 10 жовтня 2023 року засобами поштового зв`язку до суду надійшов відзив представника відповідачів адвоката Старцева Ю.К., в якому представник просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, а також стягнути витрати на професійну правничу допомогу. Відзив мотивовано наступним. Представник відповідача зазначив, що зважаючи на постійні обстріли міста Харкова з боку Російської Федерації, відповідачі переїхали до міста Києва, постіхом зібравши речі та документи, в результаті чого у відповідачі збереглися лише декілька квитанцій про сплату комунальних послуг. Суду на підтвердження відсутності заборгованості відповідачами надано копії: квитанції від 15.01.2022 року; квитанції від 25.01.2022 року; квитанції АТ «МЕГАБАНК» від 08.02.2022 року, квитанції АТ «МЕГАБАНК» від 08.11.2021 року; квитанції від 11.03.2021 року; квитанції від 23.10.2021 року; квитанції від 06.03.2020 року. В результаті надання суду зазначених вище копій платіжних квитанцій, представник відповідачів вказав на необґрунтованість позовних вимог КП «ХТМ», оскільки заборгованість, враховуючи надані докази, відсутня. Крім того, представник відповідачів вказав на пропуск позивачем строку позовної давності, зазначивши, що заборгованість за період до 02 серпня 2020 року не може бути стягнута на підставі положень статті 267 ЦПК України. 10 жовтня 2023 року представником позивача через канцелярію суду подано заяву про поновлення строків позовної давності, в якому послалася на внесення Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби SARS-CoV-2 (COVID-19)» змін до\~Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, який доповнено пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби SARS-CoV-2 (COVID-19), строки, визначені положеннями ст.\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину», на підставі чого [PERSON] просила поновити строк позовної давності за період з листопада 2019 року по січень 2022 року та задовольнити позов в межах строку позовної давності. 03 червня 2024 року представником позивача через канцелярію суду подано клопотання про витребування у відповідачів доказів, у прядку статті 84 ЦПК України, відповідно до якого представник просила суд витребувати у відповідачів оригінали квитанцій про сплату відповідачами комунальних послуг, що надані суду у копіях, долучених до відзиву. Підставою заявленого клопотання стала необхідність перевірки достовірності наданих суду у копіях доказів. 03\~червня 2024\~року клопотання\~представника позивача\~про витребування\~доказів задоволено, судом витребувано у відповідачів оригінали наступних документів: - квитанції від 15.01.2022 року; - квитанції від 25.01.2022 року; - квитанції АТ «МЕГАБАНК» від 08.02.2022 року, - квитанції АТ «МЕГАБАНК» від 08.11.2021 року; - квитанції від 11.03.2021 року; - квитанції від 23.10.2021 року; - квитанції від 06.03.2020 року. Надалі, 18 червня 2024 року представником відповідачів засобами поштового зв`язку подано до суду клопотання про витребування доказів, відповідно до якого відповідачі не можуть надати витребувані докази ухвалою суду від 03 червня 2024 року, а саме: оригінали вказаних вище квитанцій, оскільки у відповідачів збереглися лише копії. Ухвалою суду від 01 липня 2024 року в задоволенні клопотання відповідачів про витребування доказів відмовлено через необґрунтованість викладених в клопотанні вимог, враховуючи наявність протиріч, викладених у відзиві від 10 жовтня 2023 року та у клопотання про витребування доказів від 18 червня 2024 року. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно з інформаційною довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 28.07.2023 року відповідно, за адресою: [ADDRESS] , проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Як вбачається з відомості нарахувань та сплати за теплову енергію з урахуванням періоду платежу, відповідачі є споживачем послуг теплової енергії шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Відповідно до\~ст. 322 ЦК України\~власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник)зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Відповіно до\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з наданими позивачем розрахунків, станом на 31 січня 2022 року відповідачам нарахована заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у загальному розмірі 29562,41 грн., три відсотки річних в сумі 1092,26 грн., інфляційні витрати в сумі 6803,99 грн. Доказів сплати заборгованості або її відсутності відповідачами не надано. Суд акцентує увагу на наявності протиріччя між викладеними відповідачами у відзиві обставинами, відповідно до яких відповідачі мають оригінали платіжних квитанцій на доведення сплати комунальних послуг, та обставинами, викладеними відповідачами у клопотанні про витребування доказів від 18 червня 2024 року, відповідно до якого відповідачі, після отримання ухвали суду про витребування доказів, вказали про наявність у них копій квитанцій про сплату комунальних послуг перед позивачем. Відповідачами не виконано належним чином ухвалу суду про витребування доказів від 03 червня 2024 року, оригіналів платіжних квитанцій про сплату комунальних послуг відповідачами суду не надано. Статтею 67 ЖК України\~визначено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, окрім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~та п.п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, споживач повинен своєчасно у встановлений термін сплачувати надані послуги. Згідно зі\~ст. 68 ЖК України\~споживачі зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 7 Закону України «Про житлово комунальні послуги» від 09.11.2017 р. № 2189-VIII\~споживач зобов`язаний оплачувати житлово комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Положеннями ч. 3\~ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» закріплено норму, відповідно до якої дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно зі\~ст. 541 ЦК Українисолідарний\~обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Стосовно строків позовної давності суд зазначає наступне. Згідно з\~ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 3\~ст. 267 ЦК України\~визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Разом з тим,\~постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №\~211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~(зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) на всій території України установлено карантин з 12.03.2020 року, дію якого неодноразово продовжено. Згідно з\~постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2022 року №\~1423\~дію карантину продовжено до 30.04.2023\~року, постановою КМУ від 25.04.2023 року № 383до 30.06.2023 року. Суд акцентує увагу, що\~Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 року\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільний кодексу України\~доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину». Враховуючи, що заборгованість відповідачів утворилась за період дії карантину, строк позовної давності позивачем не пропущено. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком (відомістю) нарахувань інфляційних витрат та 3% річних за останні три роки до подання позовної заяви, відповідно до якого загальна сума інфляційних витрат за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з листопада 2019 по січень 2022 становить 6803,99 грн., загальна сума 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання становить 1092,26 грн. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України. Отже, з відповідачів в рівних частинах на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2684 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved