Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-05 00:00:00

11.04.2024 року через систему «Електронний суд» ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 20.08.2021 року між АТ «Укрсиббанк» та відповідачкою укладено договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № [NUMBER] , відповідно до умов якого відповідачці було надано споживчий кредит у розмірі 50400,00 грн, а вона в свою чергу зобов`язалася повернути кредит, плату за кредит, інші платежі не пізніше 20.08.2024 року. Відповідно до п. 1.1 вказаного договору Підписуючи цей Договір, Позичальник погоджується з умовами, викладеними у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК» з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків (далі - правила), які розміщені для ознайомлення на сайті www.my.ukrsibbank.com/ua/personal/credits. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці грошові кошти в обсязі та в строк, визначені умовами договору. У порушення положень договору та вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідачка, користуючись коштами, наданими банком, не виконала своєчасно та в повному обсязі свої зобов`язання - не вносила платежі, передбачені умовами договору, на повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування кредитом. У зв`язку з відсутністю здійснення платежів на виконання умов договору у неї утворилася заборгованість за вищезазначеним договором. 23.01.2023 \~ \~ \~ \~року АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір факторингу №235. Згідно цього договору, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «Укрсиббанк», в тому числі й до [PERSON] за кредитним договором № 98027930000 від 20.08.2021 року. Всупереч умов кредитного договору відповідачка тривалий час своєчасно не вносить платежів на повернення кредиту, що суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання. У зв`язку з чим ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» вимушене звернутись із даним позовом про стягнення заборгованості в судовому порядку з метою захисту та поновлення порушених прав, а саме повернення кредитних коштів, відсотків та штрафів у зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язання за кредитним договором. Станом на дату подання позову заборгованість відповідачки перед позивачем становить 63303,38 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту - 38173,80 грн; заборгованість за відсотками - 0,00 грн; заборгованість за комісією - 25129,58 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором № 98027930000 від 20.08.2021 р. у сумі 63303,38 грн. та судовий збір у сумі 2422,40 грн. Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Від відповідачки на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив. У судове засідання представник позивача не прибув, але в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, але в судове засідання не з`явилася без поважних причин, не подала відзив, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 20.08.2021 р. [PERSON] підписала анкету-заявку на надання споживчого кредиту в АТ «Укрсиббанк». Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] 20.08.2021 р. було укладено Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № [NUMBER] , відповідно до умов якого відповідачці було надано споживчий кредит у розмірі 50400,00 грн. (п.3.1 договору), а вона в свою чергу зобов`язалася повернути кредит, плату за кредит, інші платежі не пізніше 20.08.2024 року (п.3.4., 3.5 договору). Зі змісту договору вбачається, що сторони погодили всі істотні умови. Додатком №1 до вказаного договору є Комісії. Також сторонами підписано графік платежів, таблиця обчислення загальної вартості кредиту та реальної процентної ставки за договором. Також відповідачкою підписано 20.08.2021 р. паспорт споживчого кредиту. Факт надання кредиту банком та факт користування [PERSON] кредитними коштами стверджено наданою до позову випискою за кредитним договором з 20.08.2021 р. по 23.01.2023 р. включно. Відповідно до договору факторингу №235 від 23.01.2023 року, укладеного між АТ «Укрсиббанк» (клієнт) та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (фактор), клієнт відступає фактору за плату, а фактор зобов`язується сприйняти права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, що передбачені умовами первинних договорів, та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами в паперовому вигляді. Витягом із реєстру боржників від 23.01.2023 до договору факторингу №235 від 23.01.2023 стверджено факт передачі від АТ «Укрсиббанк» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права вимоги за кредитним договором №98027930000 від 20.08.2021 р., боржником якого є [PERSON] . Заборгованість за договором становить 63303,38 грн. з них: заборгованість за основним боргом - 38173,80 грн; заборгованість за відсотками - 0,00 грн; заборгованість за комісією - 25129,58 грн. Сума фінансування становить 1607758,80 грн. ( п.3.1. договору факторингу). Факт оплати за відступлення прав вимоги стверджено платіжною інструкцією №69860 від 23.01.2023 р. на суму1607658,80 грн. Відповідно до п.4.1 Договору факторингу право власності на права вимоги у фактора виникає з моменту підписання акту приймання-передачі права вимоги. 23.01.2023 р. між АТ «Укрсиббанк» (клієнт) та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (фактор) підписано акт приймання-передачі права вимоги, який міститься в матеріалах справи. Про відступлення права вимоги за вищевказаним кредитним договором АТ «Укрсибанк» повідомляло [PERSON] , про що свідчить копія повідомлення від 31.01.2023 р. у матеріалах справи. ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» зверталося до відповідачки з повідомленням-вимогою по кредитному договору №98027930000 про сплату боргу, в якій зазначено реквізити для погашення боргу. Також ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» зверталося до [PERSON] з досудовою вимогою про погашення боргу (вих №22277865 від 11.03.2024 р. ) Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Факт укладення договору та досягнення згоди щодо його істотних умов відповідачем не заперечується. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У разі, якщо фактично отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що свідчить про порушення його прав, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх порушених прав і законних інтересів судом шляхом зобов`язання відповідача виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Такі висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року в справі № 342/180/17. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №98027930000 від 20.08.2021 р. станом на 08.04.2024 р., здійсненого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», загальна сума заборгованості становить 63303,38 грн. з них: заборгованість за тілом кредиту - 38173,80 грн; заборгованість за відсотками - 0,00 грн; заборгованість за комісією - 25129,58 грн. З наданої виписки за кредитним договором вбачається, що відповідачка дійсно користувалася кредитними коштами. Отже, стягненню підлягає заборгованість за тілом кредиту в сумі 38173,80 грн. Обставин, які б спростовували заявлені позовні вимоги в цій частині судом не встановлено, обґрунтованого заперечення щодо нарахованої суми заборгованості та відзиву на позов стороною відповідача не надано. Суд звертає увагу на той факт, що в Додатку №1 до Договору №98027930000 від 20.08.2021 р. зазначені кілька видів комісії. Однак позивачем ні в позові, ні в розрахунку заборгованості не обгрунтовано, суму якої комісії і за що було нараховано. Тим паче плата за управління кредитом не конкретизована і не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу, та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. У кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 06.11.2023 року по справі №204/224/21. Отже, положення договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними, а позовна вимога про стягнення комісії в розмірі 25129,58 грн. необґрунтована та задоволенню не підлягає. У зв`язку з вище вказаним, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 2422,40 грн., оскільки вимоги позивача задоволено частково (60%), тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 1453,44 грн.

Outcome: partial