Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-09 00:00:00

23 квітня 2024 року Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути: - заборгованість за послуги з централізованого опалення/послуги з постачання теплової енергії за період з 01.05.2016 до 29.02.2024 у сумі 36898 грн. 54 коп.; - заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води/послуги з постачання гарячої води за період з 01.10.2017 до 29.02.2024 у сумі 52997 грн. 69 коп.; - заборгованість за абонентське обслуговування за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 до 29.02.2024 у сумі 508 грн. 48 коп.; - заборгованість за абонентське обслуговування за послуги з постачання гарячої води за період з 01.11.2021 до 29.02.2024 у сумі 233 грн. 81 коп. Обгрунтовано позов тим, що Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» надає населенню м. Чернігова послуги з централізованого опалення/послуги з постачання теплової енергії та централізованого постачання гарячої води/послуги з постачання гарячої води. Також, усім споживачам нараховується плата за абонентське обслуговування наданих послуг. Відповідач є споживачем послуг, які надаються позивачем за адресою: [ADDRESS] . Однак, у порушення вимог чинного законодавства відповідач не здійснювала оплату за надані послуги в установлений строк, внаслідок чого утворилась заборгованість, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 квітня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач подала відзив на позов, в якому зазначила, що заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Зокрема, зазначила, що згідно з розрахунками позивача, заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води виникла з травня 2016 року, а тому строк позовної давності розпочався саме з цієї дати, оскільки відповідач не вносила жодних оплат за користування вказаними послугами, не сплачувала за абонентське обслуговування та не вчиняла жодних дій, які б свідчили про переривання строку позовної давності. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. У пункті 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України було визначено, що під час дії карантину, строки, встановлені, зокрема, для застосування позовної давності продовжуються на строк дії карантину як для учасників справи, так і для суду. До 2020 року позивач мав можливість звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості, однак не зробив цього, у зв`язку з чим заборгованість за послуги з постачання теплової енергії в сумі 34451 грн. 03 коп. та за послуги з постачання гарячої води в сумі 19347 грн. 01 коп. за період з травня 2016 року до березня 2020 року не підлягає стягненню у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності, поважних причин пропуску яких та у зв`язку з цим поновлення вказаних строків позивач не зазначив. Також, подання до суду заяви про видачу судового наказу не перериває перебіг строку позовної давності. Крім того, до суми заборгованості необхідно врахувати вже сплачені відповідачем грошові кошти за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води згідно з копіями квитанцій, які додані до відзиву. У судове засідання представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, її представник з використанням системи «Електронний суд» подав заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності та застосувати строк позовної давності. На підставі положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення/постачання\~теплової енергії та централізованого постачання гарячої води/постачання\~гарячої води для суб`єктів усіх форм власності. Будинок [ADDRESS] , підключений до об`єднаної системи централізованого опалення та обладнаний комерційним приладом обліку теплової енергії. Засіб розподільчого обліку гарячої води у квартирі [ADDRESS] , відсутній. Відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення/постачання\~теплової енергії та централізованого постачання гарячої води/постачання гарячої води, які надаються позивачем за адресою: [ADDRESS] . Судовим наказом Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 червня 2019 року в справі № 750/5680/19 стягнуто солідарно\~з [PERSON] , [PERSON] на користь Акціонерного товариства\~«Облтеплокомуненерго» заборгованість\~за послуги\~з централізованого\~опалення за\~період з\~01.05.2016\~до 31.03.2019\~в сумі\~18857\~грн 49\~коп.;\~заборгованість за\~послуги з\~централізованого постачання\~гарячої води\~за період\~з 01.10.2017\~до 31.03.2019\~в сумі\~13330\~грн.\~07\~коп.;\~втрати від\~інфляційних процесів\~у сумі\~897 грн 41\~коп.;\~три відсотки\~річних в\~сумі 948 грн 81 коп. Судовим наказом Деснянського районного суду м. Чернігова від 05\~листопада 2021\~року в\~справі №\~750/12296/21 стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.04.2019 до 30.09.2021 у сумі 10316 грн. 59 коп.; заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.04.2019 до 30.09.2021 у сумі 22279 грн. 50 коп. та три відсотки річних у сумі 49 грн. 65 коп. Ухвалами Деснянського районного суду м. Чернігова від 07\~серпня 2023\~року та\~від 21 серпня 2023 року вказані судові накази скасовано (а.с. 9, 10). Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ. Зокрема, цей Закон регулює відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Так, згідно зі статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до комунальних послуг належать, зокрема, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг (частина перша статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Пунктом 1\~частини першої\~статті 7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» визначено,\~що споживач\~має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок індивідуального споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Також, пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV (який регулював спірні відносини до вступу в силу Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ) було передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із\~частиною першою\~статті 9\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач\~здійснює оплату\~за спожиті\~житлово-комунальні\~послуги щомісяця,\~якщо інший\~порядок та\~строки не\~визначені відповідним\~договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Частиною сьомою статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV (який регулював спірні відносини до вступу в силу Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ) було визначено, що договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячї води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. За змістом\~частини п`ятої\~статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Відповідно до частин п`ятої, сьомої статті 21 та частини четвертої статті 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Послуга з\~постачання теплової\~енергії надається\~згідно з\~умовами договору,\~що укладається\~з урахуванням\~особливостей,\~визначених цим\~Законом,\~та вимогами\~правил надання\~послуг з\~постачання теплової\~енергії,\~що затверджуються\~Кабінетом Міністрів\~України,\~якщо інше\~не передбачено\~законом. Послуга з постачання гарячої води надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання гарячої води, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» також передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. За положеннями пункту 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, чинним на\~час виникнення\~спірних правовідносин, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. Згідно із пунктом 17 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення № 630, чинним на час виникнення спірних правовідносин, послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, чинним на час виникнення спірних правовідносин, було визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до пункту 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення № 630, чинним на час виникнення спірних правовідносин, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Крім того,\~за приписами\~пункту 33\~Правил надання\~послуги з\~постачання теплової\~енергії і\~типових договорів\~про надання\~послуги з\~постачання теплової\~енергії,\~затверджених постановою\~Кабінету Міністрів\~України №\~830\~від 21\~серпня 2019\~року,\~плата виконавцю\~за індивідуальним\~договором про\~надання послуги\~з постачання\~теплової енергії\~з обслуговуванням\~внутрішньобудинкових систем\~складається з:\~плати за\~послугу,\~визначеної відповідно\~до цих\~Правил та\~Методики розподілу,\~що розраховується\~виходячи з\~розміру затвердженого\~уповноваженим органом\~тарифу та\~обсягу її\~споживання; плати\~за абонентське\~обслуговування,\~визначеної виконавцем,\~розмір якої\~не може\~перевищувати граничного\~розміру,\~встановленого Кабінетом\~Міністрів України; плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку. Згідно з пунктом 35 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21 серпня 2019 року, розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Відповідно до\~пункту 34\~Правил надання\~послуги з\~постачання гарячої\~води та\~типових договорів\~про надання\~послуги з\~постачання гарячої\~води,\~затверджених постановою\~Кабінету Міністрів\~України №\~1182\~від 11\~грудня 2019\~року,\~плата виконавцю\~за індивідуальним\~договором про\~надання послуги\~з постачання\~гарячої води\~з обслуговуванням\~внутрішньобудинкових систем\~про надання\~послуги складається\~з: плати\~за послугу,\~визначеної відповідно\~до цих\~Правил та\~Методики розподілу,\~що розраховується\~виходячи з\~розміру затвердженого\~уповноваженим органом\~тарифу та\~обсягу спожитої\~гарячої води\~або за\~нормами споживання,\~встановленими органом\~місцевого самоврядування,\~до встановлення\~вузла комерційного\~обліку; плати\~за витрати\~теплової енергії\~на забезпечення\~функціонування внутрішньобудинкової\~системи гарячого\~водопостачання (за\~наявності циркуляції),\~що розраховується\~виходячи з\~розміру затвердженого\~тарифу на\~послугу з\~постачання теплової\~енергії та\~визначеного обсягу\~відповідно до\~Методики розподілу; плати\~за абонентське\~обслуговування,\~визначеної виконавцем,\~розмір якої\~не може\~перевищувати граничного\~розміру,\~встановленого Кабінетом\~Міністрів України; плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, яка визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку. Згідно з\~пунктом 37\~Правил надання\~послуги з\~постачання гарячої\~води та\~типових договорів\~про надання\~послуги з\~постачання гарячої\~води,\~затверджених постановою\~Кабінету Міністрів\~України №\~1182\~від 11\~грудня 2019\~року,\~розрахунковим періодом\~для оплати\~обсягу спожитої\~послуги,\~обсягу теплової\~енергії,\~витраченої на\~забезпечення функціонування\~внутрішньобудинкової системи\~гарячого водопостачання\~(за\~наявності циркуляції),\~є календарний\~місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. Відповідно до\~пункту 39\~Правил надання\~послуги з\~постачання гарячої\~води та\~типових договорів\~про надання\~послуги з\~постачання гарячої\~води,\~затверджених постановою\~Кабінету Міністрів\~України №\~1182\~від 11\~грудня 2019\~року,\~споживач не\~звільняється від\~оплати послуги,\~отриманої ним\~до укладення\~відповідного договору. Споживач\~не звільняється\~від плати\~за абонентське\~обслуговування у\~разі відсутності\~фактичного споживання\~ним послуги\~або у\~разі відключення\~(відокремлення)\~його квартири\~або нежитлового\~приміщення від\~мереж (систем)\~централізованого теплопостачання\~та постачання\~гарячої води. Споживач не звільняється від плати за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) у разі відключення (відокремлення) квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання та постачання гарячої води. Згідно з частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на споживачів покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг. Частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивачем надавалися\~відповідачу послуги централізованого опалення/постачання\~теплової енергії та централізованого постачання гарячої води/постачання гарячої води. Однак, відповідач свої зобов`язання щодо оплати наданих послуг належним чином не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість за послуги з централізованого опалення/послуги з постачання теплової енергії за період з 01.05.2016 до 29.02.2024 у сумі 36898 грн. 54 коп.; за послуги з централізованого постачання гарячої води/послуги з постачання гарячої води за період з 01.10.2017 до 29.02.2024 у сумі 52997 грн. 69 коп.; за абонентське обслуговування за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 до 29.02.2024 у сумі 508 грн. 48 коп.; за абонентське обслуговування за послуги з постачання гарячої води за період з 01.11.2021 до 29.02.2024 у сумі 233 грн. 81 коп., що підтверджується розрахунками (а.с. 13-18). Із вказаних розрахунків слідує, що грошові кошти сплачені відповідачем на рахунок позивача за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води 25 травня 2023 року та 30 жовтня 2023 року в сумах 3000 грн., 2000 грн., 3000 грн. та 2033 грн. відповідно включені до вказаних розрахунків. Разом з тим, копіями фіскальних чеків від 26 квітня 2024 року, наданих відповідачем до відзиву, підтверджується також сплата нею 5500 грн. за послуги з постачання теплової енергії та 5500 грн. за послуги з постачання гарячої води. У зв`язку із внесенням відповідачем вказаних оплат вже після пред`явлення позову до суду позивачем надано уточнені розрахунки заборгованості, в яких враховано сплату позивачем 26 квітня 2024 року за спожиті послуги у вказаних вище розмірах із зарахуванням сум за надання послуг за березень 2024 року, у зв`язку з чим заборгованість за послуги з централізованого опалення/послуги з постачання теплової енергії становить 32140 грн. 73 коп., а за послуги з централізованого постачання гарячої води/послуги з постачання гарячої води - 48563 грн. 64 коп. Зазначена сума заборгованості відповідачем не спростована. Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~частини першої\~статті 611\~Цивільного кодексу\~України у\~разі порушення\~зобов`язання настають\~правові наслідки,\~встановлені договором\~або законом,\~зокрема: 1)\~припинення зобов`язання\~внаслідок односторонньої\~відмови від\~зобов`язання,\~якщо це\~встановлено договором\~або законом,\~або розірвання\~договору; 2)\~зміна умов\~зобов`язання; 3)\~сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з\~частиною першою\~статті 612\~Цивільного кодексу\~України боржник\~вважається таким,\~що прострочив,\~якщо він\~не приступив\~до виконання\~зобов`язання або\~не виконав\~його у\~строк,\~встановлений договором\~або законом . Відповідно до частини другої статті 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Водночас, відповідач заявила про застосування строків позовної давності. За приписами статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі статтею 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя, четверта статті 267 Цивільного кодексу України). При цьому, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє в позові через необґрунтованість. Якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє в позові через сплив позовної давності в разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач. Слід зазначити, що Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу\~України доповнено\~пунктом 12\~такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.» Строк карантину неодноразово продовжувався. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Тобто, карантин в Україні безперервно діяв у період з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року. Крім того, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні був введений воєнний стан строком на 30 діб. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Законом України\~від 15\~березня 2022\~року «Про\~внесення змін\~до Податкового\~кодексу України\~та інших\~законодавчих актів\~України щодо\~дії норм\~на період\~дії воєнного\~стану» розділ\~«Прикінцеві та\~перехідні положення»\~Цивільного кодексу\~України доповнено,\~зокрема,\~пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». У подальшому Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», які були затверджені Законами України «Про затвердження Указу Президента України» «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжувався. Тобто, воєнний стан був введений 24 лютого 2022 року і він триває і на даний час. Як вже зазначалося, згідно із частиною першою статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором, і Правилами передбачається, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. А тому кожного місяця, наступного за тим, в якому були надані відповідні послуги, починається прострочення оплати цих послуг, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожним місячним платежам. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогами про стягнення заборгованості: за послуги з централізованого опалення/послуги з постачання теплової енергії, яка утворилася з 01 травня 2016 року; за послуги з постачання гарячої води/послуги з постачання гарячої води, яка утворилася з 01 жовтня 2017 року, а також заборгованості за абонентське обслуговування, яка утворилася з 01 листопада 2021 року. У свою чергу, відповідач зазначає, що до вимог про стягнення заборгованості за період з травня 2016 року до березня 2020 року підлягає застосуванню позовна давність. Так, з урахуванням положень статті 257 Цивільного кодексу України, позивач вправі був звернутися до суду з позовом до відповідача за захистом свого порушеного права з вимогами про стягнення заборгованості, яка утворилася з 01 травня 2016 року, у строк не пізніше 01 травня 2019 року, заборгованості, яка утворилася з 01 жовтня 2017 року, у строк не пізніше 01 жовтня 2020 року, а заборгованості, яка утворилася з 01 листопада 2021 року у строк не пізніше 01 листопада 2024 року, однак позов подано 24 квітня 2024 року. Водночас, оскільки Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 02 квітня 2020 року, було продовжено перебіг позовної давності для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на час дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), тому заява відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності підлягає частковому задоволенню з урахуванням положень наведеного вище законодавства, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постанові від 06 травня 2021 року у справі № 903/323/20. Враховуючи, що пунктом 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України перебіг строку позовної давності продовжено на строк дії карантину, внесені до «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України зміни набули чинності з 02 квітня 2020 року, відповідно строк позовної давності щодо платежів, строк сплати яких станом на 02 квітня 2017 року не завершився не є пропущеним. З урахуванням пункту 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України та часу введення в Україні карантину у межах позовної давності знаходиться період з березня 2017 року. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 06 грудня 2023 року в справі № 212/10834/21. Крім того, з 24 лютого 2022 року і по теперішній час триває воєнний стан, на період дії якого також продовжено, зокрема, і строки позовної давності. Враховучи викладене, підстави для стягнення з відповідача заборгованості за послуги з централізованого опалення/послуги з постачання теплової енергії, яка утворилася з 01 травня 2016 року до березня 2017 року в сумі 3750 грн. 94 коп. відстуні, у зв`язку зі спливом позовної давності. За таких обставин, враховуючи, що відповідач не здійснювала оплату наданих позивачем послуг, суд знаходить підстави для стягнення з відповідача заборгованості за надані позивачем послуги в межах строку позовної давності, а тому вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial