Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-19 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову. 1.1. В квітні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що він працював в ДП «МА «Бориспіль» на посаді провідного бухгалтера. Наказом генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №01-07.10-1 від 24 лютого 2022 року в усіх структурних підрозділах підприємства, крім працівників, вказаних у додатку №1, був встановлений простій з 24 лютого 2022 року до дня усунення причин, що слугували підставою для оголошення простою. Для працівників, вказаних у додатку №1, була запроваджена дистанційна робота за межами території підприємства. Наказом генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №01-07-12 від 1 червня 2022 року були внесені зміни до наказу №01-07.10-1 від 24 лютого 2022 року, згідно з якими працівникам, вказаним у додатку №1, була запроваджена робота на території підприєм-ства, в тому числі у виробничих приміщеннях відокремленого структурного підрозділу ДП «МА «Бориспіль» - Бориспільської філії ДП «МА «Бориспіль» з інженерно-технічного забезпечення; а працівникам, вказаним у додатку №2 - дистанційна робота за межами території підприємства в межах України. 18 грудня 2023 року [PERSON] отримав лист, зі змісту якого йому стало відомо про те, що наказом генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №01-27/1-30 від 1 грудня 2023 року позивач був внесений у додаток №1. У зв`язку з цим 19 грудня 2023 року [PERSON] без зволікань з`явився на робоче місце. Однак наказом генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №11-07/1-10/п від 5 січня 2024 року позивачу була оголошена догана за прогул без поважних причин у період часу з 9 жовтня 2023 року до 31 жовтня 2023 року та з 17 листопада 2023 року до 18 грудня 2023 року. [PERSON] посилається на те, що до 18 грудня 2023 року йому не було відомо про внесення його до додатку №1, а також про обов`язок бути присутнім на роботі в означені періоди часу. Ця обставина свідчить про те, що оскаржуване дисциплінарне стягнення було накладено незаконно. Крім того, при звільненні з роботи позивач не отримав виплати в загальному розмірі 65326 гривень 34 копійок. Тому [PERSON] просить суд визнати незаконним та скасувати наказ генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №11-07/1-10/п від 5 січня 2024 року, а також стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 65326 гривень 34 копійок. 1.2. У судовому засіданні [PERSON] , його представник [PERSON] підтримують позов та наполягають на його задоволенні. 1.3. Представники відповідачаСінькевич В.А. та Братко І.В. не визнають позов та заперечують проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вони посилають-ся на те, що 10 вересня 2022 року ДП «МА «Бориспіль» уклав з [PERSON] додаткову угоду до трудового договору №11-07/1-1719/п від 24 листопада 2017 року. В цій додатко-вій угоді сторони передбачили можливість ознайомлення працівника з наказами та іншими документами ДП «МА «Бориспіль» шляхом надсилання їх за адресою місця проживання позивача: в кв. [ADDRESS] . Про виведення з простою [PERSON] повідомлявся неодноразово. Зокрема, відповідач надсилав йому відповідні листи 3 жовтня 2023 року, 12 жовтня 2023 року, 23 жовтня 2023 року, 31 жовтня 2023 року, 13 листопада 2023 року, 17 листопада 2023 року та 5 грудня 2023 року. Крім того, ДП «МА «Бориспіль» надсилав позивачу відповідні повідомлення у додатку «Viber». [PERSON] умисно не отримував вказані повідомлення для того, щоб ухилитись від виходу на роботу. Тому представники відповідачаСінькевич В.А. та Братко І.В. просять суд відмовити у задоволенні позову. 2. Інформація про рух цивільної справи. 2.1. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 квітня 2024 року (а.с.200 т.1) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Борцю Є.О. 2.2. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 30 квітня 2024 року (а.с.201-202 т.1) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено цивільну справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 3.1. Наказом генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №11-07/1-1719/п від 24 листопада 2017 року (а.с.24-25, 236-237 т.1) [PERSON] був прийнятий на роботу в ДП «МА «Бориспіль» на посаду провідного бухгалтера. Зі змісту п.4.30 Посадової інструкції провідного бухгалтера №14-05/1-10 від 16 листопада 2017 року (а.с.142-149 т.1) вбачаєть-ся, що позивач зобов`язався дотримуватись вимог інструкції з охорони праці, правил внутрішнього трудового розпорядку та правил протипожежної безпеки. Зі змісту п.3.1.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників підприємства №01-06-1 від 12 грудня 2013 року (а.с.152-162 т.1) вбачається, що [PERSON] зобов`язався працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваже-ного ним органу, додержуватись трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, розпорядчих документів щодо здійснення заходів з мобілізацій-ної підготовки, дбайливо ставитись до майна власника, з яким укладено трудовий договір. 3.2. Наказом генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №01-07.10-1 від 24 лютого 2022 року (а.с.23 т.2) в усіх структурних підрозділах підприємства, крім працівників, вказаних у додатку №1, був встановлений простій з 24 лютого 2022 року до дня усунення причин, що слугували підставою для оголошення простою. Для працівників, вказаних у додатку №1, була запроваджена дистанційна робота за межами території підприємства. 3.3. Наказом генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №01-07-12 від 1 червня 2022 року (а.с.24 т.2) були внесені зміни до наказу №01-07.10-1 від 24 лютого 2022 року, згідно з якими працівникам, вказаним у додатку №1, була запроваджена робота на території підприємства, в тому числі у виробничих приміщеннях відокремленого структурного підрозділу ДП «МА «Бориспіль» - Бориспільської філії ДП «МА «Бориспіль» з інженерно-технічного забезпечення; а працівникам, вказаним у додатку №2 - дистанційна робота за межами території підприємства в межах України. 3.4. 10 вересня 2022 року ДП «МА «Бориспіль» уклав з [PERSON] додаткову угоду до трудового договору №11-07/1-1719/п від 24 листопада 2017 року (а.с.26, 141 т.1). В цій додатковій угоді сторони передбачили можливість ознайомлення працівника з наказами та іншими документами ДП «МА «Бориспіль» шляхом надсилання їх за адресою місця проживання позивача: в кв. [ADDRESS] . 3.5. Наказом генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №01-07-63 від 28 верес-ня 2023 року (а.с.26 т.2) були внесені зміни до наказу генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №01-07.10-1 від 24 лютого 2022 року, згідно з якими з 1 жовтня 2023 року [PERSON] був внесений у додаток №1. 3.6. Наказом генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №01-07-77 від 31 жовтня 2023 року (а.с.73 т.1) були внесені зміни до наказу №01-07.10-1 від 24 лютого 2022 року, згідно з якими [PERSON] був внесений у додаток №1 з 1 листопада 2023 року. 3.7. Наказом генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №01-07-83 від 1 грудня 2023 року (а.с.34 т.1, а.с.27 т.2) були внесені зміни до наказу №01-07.10.1 від 24 лютого 2022 року, згідно з якими [PERSON] був внесений у додаток №1 також з 1 грудня 2023 року. 3.8. Наказом генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №11-07/1-10/п від 5 січня 2024 року (а.с.43, 47 т.1) [PERSON] було оголошено догану за порушення ним вимог, передбачених п.4.30 Посадової інструкції провідного бухгалтера №14-05/1-10 від 16 листопада 2017 року та п.3.1.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників підприємства №01-06-1 від 12 грудня 2013 року, зокрема за відсутність позивача на роботі без поважних причин в періоди часу з 9 жовтня 2023 року до 31 жовтня 2023 року та з 17 листопада 2023 року до 18 грудня 2023 року. 3.9. Наказом генерального директора ДП «МА «Бориспіль» від 4 березня 2024 року (а.с.178 т.1) [PERSON] був звільнений з роботи на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, за угодою сторін. 3.10. Спірні правовідносини регулюються главою X «Трудова дисципліна» КЗпП України. 4. Норми права, застосовані судом при вирішенні трудового спору. 4.1. Відповідно до ст.139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна роботодавця, з яким укладено трудовий договір. 4.2. Згідно з ч.1 ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. 4.3. Відповідно до ч.1 ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. 4.4. Згідно з ч.3 ст.149 КЗпП України при обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. 4.5. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. 4.6. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 4.7. Відповідно до ч.2 ст.76 ЦПК України дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електрон-ними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. 4.8. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. 5.1. Встановлено, що на підставі наказів генерального директора ДП «МА «Борис-піль» №01-07-63 від 28 вересня 2023 року, №01-07-77 від 31 жовтня 2023 року та №01-07-83 від 1 грудня 2023 року у [PERSON] виник обов`язок з`являтись на роботі в періоди часу з 9 жовтня 2023 року до 31 жовтня 2023 року, з 17 листопада 2023 року до 18 грудня 2023 року та виконувати посадові обов`язки провідного бухгалтера безпосередньо на території підприємства. 3 жовтня 2023 року, 12 жовтня 2023 року, 24 жовтня 2023 року, 31 жовтня 2023 року, 13 листопада 2023 року, 17 листопада 2023 року та 5 грудня 2023 року директор з фінансових питань та організації і оплати праці персоналу ДП «МА «Бориспіль» неодноразово надсилав позивачу листи (а.с.57, 62, 66, 72, 81-82, 87, 92-93 т.1), в яких він повідомляв про виведення [PERSON] з режиму простою та наполягав на явці на роботу з метою виконання посадових обов`язків провідного бухгалтера. Зі змісту поштової кореспонденції (а.с.58-61, 63-65, 68-71, 74-76, 83-86, 89-91, 95-96 т.1) вбачається, що вказані листи надсилались за адресою місця проживання позивача: кв. [ADDRESS] . На підставі п.2 та п.4 додаткової угоди від 10 вересня 2022 року до трудового договору №11-07/1-1719/п від 24 листопада 2017 року (а.с.26 т.1) вони вважались одержаними [PERSON] . Крім того, зі змісту службової записки головного бухгалтера ДП «МА «Бориспіль» №14-10-791 від 9 травня 2024 року (а.с.218-221 т.1) вбачається, що позивач неодноразово повідомлявся про його виведення з режиму простою та про необхідність виходу на роботу також шляхом надсилання йому смс-повідомлень та повідомлень у додатку «Viber». Достовірність цього письмового доказу підтверджується скріншотами повідомлень, надісланих [PERSON] (а.с.222-226 т.1). 5.2. Відтак, посилання [PERSON] та його представника [PERSON] на те, що до 18 грудня 2023 року позивачу ніби-то не було відомо про необхідність виходу на роботу, підлягає критичній оцінці. Зокрема, відсутність комунікації з відповідачем не перешкодила [PERSON] у жовтні та в листопаді 2023 року подати генеральному директору ДП «МА «Бориспіль» заяви про надання щорічної основної та додаткової відпусток (а.с.137, 139 т.1). Діяльність позивача в означений період часу є непослідовною та суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності, які відносяться до основоположних засад не тільки цивільного, а також трудового законодавства. Як роз`яснив Верховний Суд в постанові від 10 квітня 2019 року у справі №390/34/17 (провадження №61-22315сво18), добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) ґрунтується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. 5.3. Зі змісту актів №1 від 9 жовтня 2023 року, №2 від 10 жовтня 2023 року, №3 від 11 жовтня 2023 року, №4 від 12 жовтня 2023 року, №5 від 13 жовтня 2023 року, №6 від 16 жовтня 2023 року, №7 від 17 жовтня 2023 року, №8 від 18 жовтня 2023 року, №9 від 19 жовтня 2023 року, №10 від 20 жовтня 2023 року, №11 від 23 жовтня 2023 року, №12 від 24 жовтня 2023 року, №13 від 25 жовтня 2023 року, №14 від 26 жовтня 2023 року, №15 від 27 жовтня 2023 року, №16 від 30 жовтня 2023 року та №17 від 31 жовтня 2023 року (а.с.97-113 т.1) вбачається, що в період часу з 9 жовтня 2023 року до 31 жовтня 2023 року [PERSON] не з`являвся на роботі та не виконував посадові обов`язки провідного бухгалтера. Крім того, зі змісту актів №19 від 17 листопада 2023 року, №20 від 20 листопада 2023 року, №21 від 21 листопада 2023 року, №22 від 22 листопада 2023 року, №23 від 23 листопада 2023 року, №24 від 24 листопада 2023 року, №25 від 27 листопада 2023 року, №26 від 28 листопада 2023 року, №27 від 29 листопада 2023 року, №28 від 30 листопада 2023 року, №29 від 1 грудня 2023 року, №30 від 4 грудня 2023 року, №31 від 5 грудня 2023 року, №32 від 6 грудня 2023 року, №33 від 7 грудня 2023 року, №34 від 11 грудня 2023 року, №35 від 12 грудня 2023 року, №36 від 13 грудня 2023 року, №37 від 14 грудня 2023 року, №38 від 15 грудня 2023 року, №39 від 18 грудня 2023 року (а.с.114-134 т.1) вбачається, що позивач не з`являвся на роботі та не виконував посадові обов`язки провідного бухгалтера також в період часу з 17 листопада 2023 року до 18 грудня 2023 року. Зі змісту акту №14-37-1616 від 19 грудня 2023 року (а.с.135 т.1) вбачається, що [PERSON] відмовився від надання письмових пояснень щодо причин його відсутності на роботі. Позивач лише усно повідомив про те, що 2 жовтня 2023 року він перебував у сел. Чутове Полтавської області на відкритті меморіальної дошки Героя України [PERSON] . В подальшому [PERSON] займався вирішенням сімейних справ, пов`язаних з оформленням спадщини. Очевидно, що вказані обставини не виправдовують його відсутність на роботі в періоди часу з 9 жовтня 2023 року до 31 жовтня 2023 року та з 17 листопада 2023 року до 18 грудня 2023 року. Тому позивач цілком обґрунтовано був визнаний таким, що порушив вимоги, передбачені п.4.30 Посадової інструкції провідного бухгалтера №14-05/1-10 від 16 листопада 2017 року та п.3.1.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників підприємства №01-06-1 від 12 грудня 2013 року. 5.4. З огляду на це суд висновує про відсутність підстав для визнання незаконним та скасування наказу генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №11-07/1-10/п від 5 січня 2024 року. Тому у задоволенні позову в частині цієї вимоги [PERSON] належить відмовити. 5.5. В матеріалах цивільної справи містяться копії платіжних інструкцій №65, №69 та №73 від 4 березня 2024 року (а.с.59, 60, 66 т.2), зі змісту яких вбачається, що в день звільнення з роботи позивачу були виплачені грошові кошти в загальному розмірі 20701 гривні 65 копійок (1344,39 + 2195,35 + 17161,91). Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України [PERSON] та його представник [PERSON] не подали жодного доказу на підтвердження того, що позивачу належали до виплати грошові суми в більшому розмірі, зокрема в розмірі 65326 гривень 34 копійок. Посилання [PERSON] та його представника [PERSON] на цю обставину підлягає критичній оцінці. 5.6. З огляду на це суд висновує про відсутність підстав для стягнення з ДП «МА «Бориспіль» на користь позивача грошових коштів в розмірі 65326 гривень 34 копійок. Тому у задоволенні позову в частині цієї вимоги [PERSON] слід відмовити також. 6. Розподіл судових витрат. 6.1. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. 6.2. Згідно з ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 6.3. Встановлено, що [PERSON] витратив грошові кошти в загальному розмірі 26500 гривень 00 копійок (14500,00 + 10000,00 + 2000,00) на оплату професійної правничої допомоги. Ця обставина підтверджується квитанціями №3118819 від 29 квітня 2024 року, №3118844 від 13 вересня 2024 року та №3118846 від 20 вересня 2024 року (а.с.195-а т.1, а.с.111, 112 т.2). Однак у задоволенні пред`явленого позову відмовлено в повному обсязі. 6.4. З огляду на це суд висновує про відсутність підстав для відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: dismissed