Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

У червні 2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Київської міської ради, третя особа: Перша київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно, в якому просила: визнати за нею право власності на 3/4 частки квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Позовні вимоги мотивовані тим, що[INFO] помер мій брат [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, що складається із 3/4 часток квартири [ADDRESS] . У зв`язку із відсутністю спадкоємців першої черги, вона отримала право на спадкування після смерті брата, як спадкоємиця другої черги. Спадщину прийняла, подавши нотаріусу відповідну заяву. Інших спадкоємців у померлого немає. 16.08.2022 року Першою київською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 727/2022 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . У видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/4 частки квартири [ADDRESS] державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Праведник Н.О. було відмовлено, про що винесено Постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії від 25.04.2024 року № 2238/02-31, мотивовану ненаданням оригіналу документу, який посвідчує право власності спадкодавця на 3/4 частки квартири. Посилаючись на відсутність будь-яких інших можливостей реалізувати свої права, просила позов задовольнити. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 13 червня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі з розглядом за правилами загального позовного провадження та призначенням підготовчого засідання (а.с. 33-34). Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 17 липня 2024 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду (а.с. 52). Позивач в судове засідання не з`явилась, представник позивача [PERSON] подала заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач, будучи повідомленим в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, явку свого представника в судове засідання не забезпечив, відзив не надав. Третя особа, будучи повідомленою в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, явку свого представника в судове засідання не забезпечила. Подали заяву про розгляд справи без представника нотаріальної контори на весь час розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що учасники справи належним чином повідомлені про судове засідання, суд прийшов до висновку про можливість про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Судом встановлено, що згідно свідоцтв про народження, що містяться на аркушах справи 8, 9, [PERSON] та [PERSON] є братом та сестрою. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] від 13.06.2022 року [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с. 6). Згідно Витягу із Спадкового реєстру 16.08.2022 року Першою київською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 727/2022 (а.с. 7). Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 22.01.2001 року, виданого Управлінням справами Національної академії наук України, розпорядження № 90, квартира [ADDRESS] була приватизована [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності в рівних долях (а.с. 11). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] (а.с. 16). Спадщину після її смерті, що складалась з 1/2 частини квартири [ADDRESS] прийняли діти: дочка - [PERSON] та [PERSON] по 1/4 частки. Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частки квартири видано [PERSON] (а.с. 17-21). Свідоцтво на іншу 1/4 частку - [PERSON] . Таким чином, спадщина, що відкрилась після смерті [PERSON] на 3/4 частини квартири [ADDRESS] , набута померлим наступним чином: 1/2 частина квартири приватизована у 2001 році згідно розпорядження № 90 Управлінням справами Національної академії наук України від 22.01.2001 року, про що видано свідоцтво про право власності на житло та підтверджено Святошинською РДА у м. Києві від 07.02.2024 року № 32/8, 1/4 частина - отримана у спадщину після смерті матері [PERSON] , проте, спадкові права останнім оформлені не були. Судом також встановлено, що інші спадкоємці, які прийняли спадщину, після смерті [PERSON] відсутні. Доказів протилежного не надано. Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч. 1 ст. 1258 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч. 1 ст. 1267 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. ст. 1258, 1261 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки, як вбачається з матеріалів справи, увидачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/4 частки квартири [ADDRESS] державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Праведник Н.О. позивачу було відмовлено, про що винесено Постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії від 25.04.2024 року № 2238/02-31, з посиланням на ненадання оригіналу документу, який посвідчує право власності спадкодавця на 3/4 частки квартири, враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, позивач не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на майно в порядку спадкування за законом, тому суд надходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача обґрунтованими, а поданий позов підлягає повному задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved