Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

Ухвалою Верховного Суду від 08 травня 2024 року клопотання [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Редька Дарина Олександрівна, про визначення підсудності задоволено. Визначено підсудність справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу Шевченківському районному суду міста Києва. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23 березня 1996 року між [PERSON] та [PERSON] , був укладений шлюб відділом реєстрації актів громадянського стану Франківського району міста Львова та про що було зроблено актовий запис №116. Від шлюбу позивач та відповідачка мають повнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане Верхньоворітською сільською радою Воловецького району Закарпатської області 22 травня 1996 року. На даний час, офіційно зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачкою має формальний характер. У позовній заяві вказано, що на даний час, офіційно зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачкою має формальний характер. Позивач з відповідачкою спільно не проживають, господарство не ведуть, подружній зв`язок не підтримують з 2019 року. причиною розпаду сім`ї стала зміна та різниці в поглядах на сімейне життя. Сімейні стосунки у позивача та відповідачки також не склались через розбіжності в характерах, які не дають можливість зберегти сім`ю. Позивач вказує, що примирення та возз`єднання сім`ї є неможливим, оскільки спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати. У зв`язку із чим, позивач просить позовну заяву задовольнити, шлюб розірвати. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.06.2024 було відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, одночасно з позовом до суду подано заяву представником позивача [PERSON] - адвоката Редька Дарини Олександрівни у якій вона просила проводити розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. До суду надійшла заява відповідачки [PERSON] у якій вона просила суд провести розгляд справи без її участі, не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позову про розірвання шлюбу. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Так, згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23 березня 1996 року, який зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Франківського району м. Львова, актовий запис №116, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін немає неповнолітня дітей. Вимогами ст. 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). Згідно положень ч. 3 та ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя, зокрема, має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відтак, з матеріалів справи, та з встановлених судом обставин в судовому засіданні, суд не вбачав виявлення бажання у подружжя надання їм строку на примирення, враховуючи і те, що в судовому засіданні не було заявлено відповідних клопотань з цього приводу. Як встановлено судом, подружнє життя між сторонами дійсно не склалося, тривалий час подружжя не проживає разом, фактично між ними припинені і шлюбні стосунки, і ведення спільного господарства і взагалі спілкування. Шлюб існує формально і його збереження не відповідає інтересам сторін та їх дитини. Оскільки відповідачка фактично визнала позов щодо розірвання шлюбу, про що вказала безпосередньо в своїй заяві, і це визнання не порушує законних прав та інтересів сторін, суд відповідно до ст. 206 ЦПК України приймає таке визнання позову. Шлюб існує формально і його збереження не відповідає інтересам сторін та інтересам їх дитини.. З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалась і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved