Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із вказаним позовом, мотивуючи тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 01.03.1997 року по 23.11.2015 року. Від вказаного шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] [INFO] . Посилаючись на те, що на даний час син досягнув повноліття і він є студентом Білоцерківського національного аграрного університету, навчається на другому курсі денної форми навчання. Позивач не в змозі самостійно утримувати спільного сина, адже він потребує значних витрат на проїзд, проживання, одяг, харчування.\~ В добровільному порядку вирішити спір неможливо, у зв`язку з цим, позивач просила стягнути з [PERSON] на свою користь\~ на утримання повнолітнього сина- [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку(доходу) платника аліментів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення сином 23 років, за умови, що він буде продовжувати навчання.\~ Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.05.2024 року головуючим суддею визначено Кошеля Б.І. та матеріали передані для розгляду. Судом 31.05.2024 за вх. № 29939 було отримано від позивача заяву, в якій остання уточнила свої позовні вимоги, а саме: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4частини з усіх видів його заробітку(доходу), починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення сином 23 років, за умови, що він буде продовжувати навчання.\~ Ухвалою суду від 08 липня 2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Позивачка у судове засідання не з`явилася, представника не направила, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином. Судом 01.08.2024 року за вх. №41010 отримано заяву, в якій позивач просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Судом 23.09.2024 року за вх. №49064 отримано заяву, в якій відповідач просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Судом 01.08.2024 року за вх. №41012 отримано заяву, в якій третя особа [PERSON] просив розгляд справи проводити у його відсутності, позов просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідно до положення ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що батьками повнолітнього [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17.03.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного\~ управління юстиції Київської області. (а.с.8) Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] є студентом другого курсу економічного факультету, денного відділення Білоцерківського національного аграрного університету. Термін навчання з 05.09.2022 року по 30.06.2026 року (а.с.9) Відповідно до витягу з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади № 15.2-03/10432 від 10.05.2024, [PERSON] разом з сином [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] (а.с.10) Зі змісту позовної заяви слідує, що [PERSON] навчається з метою отримання освітньо-кваліфікаційного рівня, здобуття професії та не має можливості працювати, оскільки в нього денна форма навчання, і в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і /або/ у частці від заробітку /доходу/ платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За ч.3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як передбачено ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття /незалежно від форми навчання/, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як вказано вище, син позивачки та відповідача народився [INFO] , тобто, досягнув повноліття та продовжує навчання. Суд також вважає, що він, у зв`язку з навчанням, потребує матеріальної допомоги, оскільки не працює, йому необхідні кошти для проживання, на проїзд, на харчування, для придбання одягу, необхідних для навчання канцелярських знарядь, підручників. Також, судом під час розгляду справи враховується позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду викладена у постанові від 21.02.2018 року (справа № 208/3075/16) у справах щодо призначення, зміни, стягнення аліментів. Так, відповідно до висновків Верховного Суду витрати на навчання дітей, після досягнення ними повноліття покладаються на обох батьків незалежно від того, з ким із них проживає дитина та за правилами частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Аналогічна позиція сформульована у постановах Верховного Суду: від 21 березня 2018 року у справі № 308/2268/16-ц (провадження № 61-9486св18) та від 01 серпня 2018 року у справі № 539/2580/16-ц (провадження № 61-20377св18). Відповідач [PERSON] є працездатним за віком та станом здоров`я, тобто, є спроможним надавати матеріальну допомогу своєму синові. Судом при вирішенні спору приймаються до уваги також ті обставини, що відповідач, як батько, зобов`язаний приймати участь у наданні матеріальної допомоги синові у зв`язку з навчанням, тягар його утримання не може бути покладений тільки на матір, відповідач не заперечив щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини на період його навчання Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимоги позивача та стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина на період його навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з 16.05.2024 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення сином 23-річного віку. За ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, в даному випадку з 10.08.2023 року. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи зміст наведених правових норм та статті 4 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 50 відсотків від ставки судового збору в дохід держави за подання до суду даної позовної заяви, тобто в розмірі 605,60 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved