Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом, посилаючись на наступне. [INFO] померла її рідна сестра [PERSON] , [INFO] , яка до дня смерті проживала в [ADDRESS] . За життя вона заповіту не залишила. Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді: - 1/2 частки у праві спільної часткової власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право власності на житло від 22.12.1997 року, зареєстрованого Нікопольським КП МБТІ у реєстрову книгу за № 37-8769-8; - житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.08.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Гульбандян Л.В., зареєстрованого реєстрі за № 1769; - земельна ділянка, площею 5,0200 гектарів, розташована на території Новоіванівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, кадастровим номером 1222984300:01:001:0544, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.07.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Гульбандян Л.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1460. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є її рідний син [PERSON] , який спадщину не прийняв і направив нотаріусу заяву про відмову від спадщини від 08.11.2021 року. Вона має намір отримати спадщину після смерті своєї сестри, але вважала, що право на звернення до нотаріуса має лише після офіційної відмови від спадщини сина померлої. Тому пропустила строк, визначений законодавством України. Через це вимушена звернутись до суду. В судове засідання сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи у свою відсутність. Представник позивача [PERSON] на задоволенні позовних вимог наполягала (а.с.61-63), представник відповідача проти задоволення позову не заперечувала, покладалась на думку суду (а.с.59). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] померла рідна сестра позивачки по справі [PERSON] , [INFO] (а.с.10-11, 22, 39-41) яка до дня смерті проживала в [ADDRESS] (а.с.12). За життя вона заповіту не залишила. Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді: - 1/2 частки у праві спільної часткової власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право власності на житло від 22.12.1997 року, зареєстрованого Нікопольським КП МБТІ у реєстрову книгу за № 37-8769-8 (а.с.20); - житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.08.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Гульбандян Л.В., зареєстрованого реєстрі за № 1769 (а.с.14-16); - земельна ділянка, площею 5,0200 гектарів, розташована на території Новоіванівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, кадастровим номером 1222984300:01:001:0544, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.07.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Гульбандян Л.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1460 (а.с.17-19). Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є її рідний син [PERSON] , який спадщину не прийняв і направив нотаріусу заяву про відмову від спадщини від 08.11.2021 року (а.с.13). Позивачка має намір отримати спадщину після смерті своєї сестри, але пропустила строк, визначений законодавством України, оскільки чекала відмови від спадщини свого племінника спадкоємця 1 черги спадкування. Відповідно до ст.1258 ЦК України,спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст.1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за закон6ом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід, як з боку батька, так і з боку матері. Судом встановлено, що позивачка як спадкоємець за законом, відповідно до діючих норм чинного законодавства, статті 1269, 1270 ЦК України, не встигла у встановлений законом строк (шість місяців) подати заяву до нотаріальної контори щодо прийняття спадщини. Частина 1 статті 1269 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В зв`язку з пропуском визначених законом термінів, нотаріусом у вчиненні нотаріальних дій позивачці було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини (а.с.53зв-54). Частина 1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, що була ратифікована\~Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, і, відповідно до\~ ст.9 Конституції України,\~є\~частиною національного\~законодавства, визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно ст.13 Конвенції 1950 року, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено,\~що строк\~для подання\~до нотаріальної\~контори заяви\~про прийняття\~спадщини був\~пропущений позивачкою\~з поважної\~причини. Відповідно до вимог ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (смерті спадкодавця) і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ст.1269 ЦК України, заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто, а ст.1270 ЦК України регламентує для прийняття спадщини строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності із ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі "Ілхан проти Туреччини" від 27.06.2000 року, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Пленум Верховного\~Суду України\~в п.24\~постанови від\~30\~травня 2008\~року №\~7\~"Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування"\~роз`яснив,\~що,\~вирішуючи питання\~визначення особі\~додаткового строку,\~суд досліджує\~поважність причини\~пропуску строку\~для прийняття\~спадщини.\~При цьому\~необхідно керуватися\~тим,\~що поважними\~є причини,\~пов`язані\~з об`єктивними,\~непереборними,\~істотними труднощами\~для спадкоємця\~на вчинення\~цих дій. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Правова позиція, висловлена Верховним судом України при розгляді справи №6-1486цс15, передбачає, що, відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийнятгя спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. За таких обставин, суд вважає, що причина пропуску звернення до нотаріуса позивачем є поважною і вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Враховуючи викладене та

Outcome: approved