Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-19 00:00:00

У червні 2024 року позивач\~ [PERSON] ,\~\~ яка\~ діє через свого представника адвоката Ковальову Н.М.\~ звернулася\~ до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що з 10.08.1991 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , подружжя спільних неповнолітніх дітей не має,\~ сторони не проживають разом та не підтримують шлюбно-сімейних відносин, а тому позивач просить шлюб розірвати. Ухвалою судді від 14.02.2024 року було відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Позивач та представник позивача [PERSON] - адвокат Ковальова Н.М. в судове засідання не з`явилися, в прохальній частині позовної заяви міститься клопотання про проведення судового засідання без участі сторони позивача та винесення заочного рішення.\~\~ Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, відзиву, заяв чи клопотань про розгляд справи в його відсутність, до суду не надходило та відповідно до положень ст.128,130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений\~ належно про розгляд справи. На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони 10.08.1991 року зареєстрували шлюб, та відділом реєстрації актів цивільного стану м. Лисково Ніжегородської області було вчинено актовий запис №133 (а.с.9). Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають. Наведене підтверджується матеріалами справи. Зі змісту позовної заяви вбачається, що спільне життя та шлюбні стосунки у сторін відсутні, тривалий час подружжя проживає окремо, позивач категорично не бажає відновлювати стосунки з [PERSON] , зазначає, що її рішення щодо розірвання шлюбу виважене і кінцеве. Позивач вказала\~ на підстави розірвання шлюбу - відсутність розуміння та формальне існування шлюбу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію позивача щодо розірвання шлюбу,\~ суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить інтересам позивача. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Після розірвання шлюбу, позивач просила залишити прізвище « [PERSON] ». Згідно ст. 141 ЦПК України на корисить позивача підлягають стягненню з відповідача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved