Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

Короткий зміст вимог позовної заяви. У липні 2024 року до Малиновського районного суду міста Одеси надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , у якому позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову і до повноліття доньки, тобто до [INFO] . Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що проживала з відповідачем однією родиною з 2014 року до 2019 року без реєстрації шлюбу, від спільного проживання позивач та відповідач мають доньку [PERSON] , [INFO] . За доводами позивача, відповідач, який має стабільних дохід, оскільки є військовослужбовцем військової частини [NUMBER] , не надає позивачу жодної матеріальної допомоги на утримання спільної дитини, яка, на час звернення із позовом, проживає із [PERSON] та перебуває на її утриманні. Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи. Після надходження позовної заяви, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою суду Малиновського районного суду м. Одеси від 01.08.2024 року у справі №521/12228/24 було відкрито провадження, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час судового розгляду повідомлялася належним чином, разом із позовом позивач надала до суду заяву, у якій просила суд справу слухати за її відсутності, також, вказала, що проти заочного вирішення справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений\~належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, а тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справу за відсутності відповідача, згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалення заочного рішення. Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: \~відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; \~відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; \~відповідач не подав відзив; \~позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Так, судом встановлено, що [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася дитина [PERSON] , про факт народження якої свідчить наявна у матеріалах справи копія свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 16.04.2024 року. Отже, батьком [PERSON] , яка народилася [INFO] є [PERSON] . Як зазначено позивачем, з 2019 року вона та відповідач спільною родиною не проживають. Відповідачем вказані вище обставини спростовано не було. Інших належних та допустимих письмових доказів стосовно спірних правовідносин матеріали цивільної справи не містять. Предметом спору у даному разі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Аналогічне відображено в ч. 8 ст. 7 СК України, де вказано, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789Х11 (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає правом кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено обставини які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є такими, що відповідають інтересам неповнолітньої дитини. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду\~від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Визначаючи розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача на користь позивача на утримання дочки, суд, враховуючи потреби дитини у матеріальній допомозі батька,

Outcome: approved