Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-18 00:00:00

у травні 2024 року позивач [PERSON] , звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортною пригодою. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 16 квітня 2024 року о 15 годині 50 хвилин на проспекті Берестейському міста Києва сталася дорожньо-транспортна пригода. Про цей випадок було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та по телефону проінформовано страхові компанії ПрАТ СК «ПЗУ Україна», АТ СК «ІНГО». Відповідач, який керував автомобілем HYUNDAI, державний номер [NUMBER] , рік випуску 2005, скоїв наїзд на його автомобіль Шкода Карок, державний номер [NUMBER] , рік випуску 2021, що належить йому на праві приватної власності. Внаслідок цього автомобілю позивача завдано технічних пошкоджень. Відповідач застрахував свою цивільну відповідальність у страховій компанії АТ СК «ІНГО». 17 квітня 2024 року він звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоцентр Київ» для оцінки вартості шкоди, завданої внаслідок дорожньо- транспортної пригоди. Згідно з рахунком-фактурою № 000300454 від 17 квітня 2024 року та калькуляцією №ТО240006773 від 17 квітня 2024 року вартість ремонту його автомобіля становить 82 824,17 грн. Тобто фактична шкода, завдана позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить 82 824,17 грн. 08 травня 2024 року за рішенням страхової компанії ПАТ «СК «ПЗУ Україна» позивачу частково відшкодовано заподіяну шкоду у сумі 55 040,45 грн., як страхове відшкодування. На його пропозицію відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою відповідач відмовився (09 та 13 травня 2024 року позивач звертався за телефоном [NUMBER] до винуватця дорожньо-транспортної пригоди. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 травня 2024 року справу розподілено судді Тесленко І.О.). Судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлявся запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Відповідь на такий запити надійшла до суду 07 червня 2024 року. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 11 червня 2024 року позовну заяву залишено без руху. На виконання вимог ухвали від 11 червня 2024 року про залишення позову без руху на адресу суду 20 червня 2024 року та 25 червня 2024 року надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. Недоліки позовної заяви усунуто. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26 червня 2024 року справу прийнято до провадження та постановлено вищевказану справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання. В судове засідання позивач не з`явився, в позовній заяві міститься клопотання в якому просив розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток за його зареєстрованим місцем проживання, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Згідно ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Заяв та / або клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. З урахуванням викладеного, ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства. З матеріалів справи судом встановлено, що 16 квітня 2024 року о 15 годині 50 хвилин на проспекті Берестейському міста Києва сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу HYUNDAI, державний номер [NUMBER] , рік випуску 2005 та транспортного засобу Шкода Карок, державний номер [NUMBER] , рік випуску 2021. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ Україна», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 216702942. Відповідно до виписки по надходженням по картці, на рахунок позивача від ПрАТ СК «ПЗУ Україна» було перераховано суму страхового відшкодування у розмірі 55 090 грн. 45 коп. (а.с. 11). Відповідно до рахунку-фактури № 000300454 від 17 квітня 2024 року та калькуляції №ТО240006773 від 17 квітня 2024 року загальна вартість робіт (послуг) наданих ТОВ «Автоцентр Київ» становить 82 824 грн. 17 коп. Однак на час розгляду справи позивачу не було відшкодовано шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо-і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та іншихосіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно до ст. 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як вбачається з ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону, а тому підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 1 212 грн. 00 коп. Оскільки, за наслідками розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою в повному обсязі, то на підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у вказаному вище розмірі. На підставі викладеного та

Outcome: approved