Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-11 00:00:00

Представник позивача звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до [PERSON] , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Грек Анжеліки Василівни, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ректайм», [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування запису про державну реєстрацію права власності. Заява мотивована тим, що 29.05.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Промоптторг» укладено кредитний договір №11352537000 від 29.05.2008 року (надалі - кредитний договір-1) із змінами, внесеними додатковою угодою №1 від 14.09.2011 року. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань за Кредитним договором 1 між Банком та товариства з обмеженою відповідальністю «Ректайм», укладено Договір іпотеки від 29 травня 2008 року (далі - Договір іпотеки-1), що посвідчений Кияшко А.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 29 травня 2008 року за реєстровим номером 2368. Відповідно до п. 1.1 Договору іпотеки в іпотеку банку передано наступне нерухоме майно (далі - Предмет іпотеки): нежиле приміщення №69 (шістдесят дев`ять) (в літ. А), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Промоптторг» укладено кредитний договір № 11386098000 від 26.08.2008 року (надалі - кредитний договір-2). З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань за Кредитним договором між Банком та товариства з обмеженою відповідальністю «Ректайм», укладено Договір іпотеки від 26 серпня 2008 року (далі - Договір іпотеки-2), що посвідчений Кияшко А.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 26 серпня 2008 року за реєстровим номером 3155. Відповідно до п. 1.1 Договору іпотеки в іпотеку банку передано наступне нерухоме майно (далі - Предмет іпотеки): нежиле приміщення № 69 (шістдесят дев`ять) (в літ. А), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 29.05.2008 приватним нотаріусом Кияшко А.В. було накладено заборону на нерухоме майно 2369, на підставі договору іпотеки 2369 від 29.05.2008. 26.08.2008 приватним нотаріусом Кияшко А.В. було накладено заборону на нерухоме майно 3156, на підставі договору іпотеки 3156 від 29.08.2008. Представник позивача, Договори Іпотеки посвідчені в нотаріальному порядку в порядку відповідно до закону України «Про нотаріат» накладено заборону на відчуження зазначеного у договорах іпотеки нерухомого майна. Таким чином, Банком дотримано вимоги ЗУ «Про Заставу», та ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». В повторну заставу приміщення не надавалось. Інших кредиторів, що мають право звернути стягнення на вказаний предмет іпотеки немає, а тому Банк має право щодо задоволення вимог за кредитними договорами за рахунок вказаного предмета застави. 20.01.2018 АТ «Укрсиббанк» стало відомо (згідно з інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта) про реєстрацію права власності нежитлових приміщень № 69 (літ. А), що перебувають в іпотеці АТ «Укрсиббанк» за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №2933 від 06.12.2017 посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грек А.В. АТ «Укрсиббанк», стверджує, що реєстрація права власності за [PERSON] на нежитлових приміщень № 69 (літ. А) підлягає скасуванню, договір купівлі-продажу №2933 від 06.12.2017 укладений між [PERSON] та [PERSON] є недійсним, оскільки у провадженні Корольовського районного суду м. Житомира, перебувала справа №296/3598/17 за зустрічним позовом [PERSON] до ТОВ «Ректайм», АТ «УКРСИББАНК» про визнання права власності на частку у розмірі 50% ідеальної долі об`єкту нерухомого майна, визнання договорів іпотеки недійсними та зняття арешту з майна. 31.10.2017 по вищевказаній справі Корольовський районний суд Житомирської обл. ухвалив рішення, відповідно до якого вирішив відмовити у задоволенні позовної заяви ТОВ «Ректайм» до [PERSON] про розірвання договору. Зустрічну позовну заяву [PERSON] до ТОВ «Ректайм», АТ «Укрсиббанк» про визнання права власності на частку у розмірі 50% ідеальної долі об`єкту нерухомого майна та визнання недійсними договорів іпотеки - задовольнити. Визнати за [PERSON] право власності на частку у розмірі 50% ідеальної долі об`єкту нерухомого майна, а саме: нежилого приміщення №69, за адресою: м. Київ, вул. Печенізька, буд. 1-7, літера «А». Визнати недійсним договір іпотеки від 26.08.2008 року, укладений між ТОВ «Ректайм» та АТ «УКРСИББАНК», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кияшко А.В. та зареєстрований в реєстрі за №3155. Визнати недійсним договір іпотеки від 29.05.2008 року, укладений між ТОВ «Ректайм» та АТ «УКРСИББАНК», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кияшко А.В. та зареєстрований в реєстрі за №2368. Зняти арешт із майна, а саме: з нежилого приміщення №69, загальною площею 179,3 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Печенізька, буд. 1-7, літера «А», що накладений постановою старшого державного виконавця Святошинського РВДВС, м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Колодчука С.В. від 03.08.2017 ВП [NUMBER] про арешт майна боржника, а також постановою про опис та арешт майна (коштів) боржника старшого державного виконавця Святошинського РВДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Колодчука С.В. від 05.09.2017, що винесена в межах виконавчого провадження [NUMBER], та виключити нежиле приміщення №69, загальною площею 179,3 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Печенізька,буд. 1-7, літера «А» з постанови опису та арешту майна (коштів) боржника ВП [NUMBER] від 05.09.2017. АТ «Укрсиббанк» не погоджуючись з вищезазначеним рішенням 17.11.2017 отримав повний текст судового рішення та 24.11.2017 направив до Апеляційного суду Житомирської скаргу з додатками на рішення судді Корольовського районного суду м. Житомира, Галасюк Р.А., від 31.10.2017 у цивільній справі № 296/3598/17. Разом із апеляційною скаргою АТ «Укрсиббанк» направив клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження враховуючи, що рішення суду видано на 17-ий день з моменту проголошення. Тобто, апеляційну скаргу направлено в межах строку на апеляційне оскарження, протягом 10 днів з моменту отримання повного тексту рішення. (ч.1 ст. 294 ЦПК України - редакція ЦПК до 15.12.2017 року). Проте, 07 грудня 2017 року Апеляційний суд Житомирської обл. у справі 296/3598/17 постановив ухвалу про залишення апеляційної скарги АТ «Укрсиббанк» на рішення судді Корольовського районного суду м. Житомира, Галасюк Р.А., від 31.10.2017 у цивільній справі № 296/3598/17 без руху. Суд визнав не поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження, зазначивши в ухвалі, що представник Банку отримав повний текст рішення не 17.11.2017, а 13.11.2017, у зв`язку з чим пропущено строки. В ухвалі судом було зазначено, що протягом 30 днів з моменту отримання ухвали, Банк може звернутися до суду з клопотанням про поновлення строку, вказавши інші причини пропуску. 21 грудня 2017 року Банк повторно направив клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження, зазначивши, що повний текст рішення було отримано 17.11.2017 а не 13.11.2017, як зазначив в ухвалі суд. 26 грудня 2017 року Апеляційний суд Житомирської обл. у справі №296/3598/17 постановив ухвалу про поновлення строків та відкриття провадження. В Ухвалі про поновлення суд зазначив, що з матеріалів справи вбачається, що ДІЙСНО копію рішення представник банку отримав 17.11.2017, апеляційну скаргу направив 27.11.201, тобто клопотання про поновлення підлягає задоволенню, судом визнано, що апеляційну скаргу подано в строки передбачені ЦПК України. З вищезазначеного слідує, що АТ «Укрсиббанк» строки на апеляційне оскарження лише з причин того, що повний текст рішення отримано на 17-ий день з моменту проголошення, Банк направив апеляційну скаргу на 10-й день з моменту отримання повного тексту рішення. Таким чином, суд апеляційної інстанції неналежно дослідив докази, що підтверджують факт отримання повного тексту рішення та помилково вказав в ухвалі суду від 07.12.2017 року, що повний текст рішення 13.11.2017, а не 17.11.2017. Представник позивача зазначає, що така помилка суду призвела до того, що в період поновлення строків на апеляційне оскарження, [PERSON] отримала оскаржуване рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 31.10.2017 про визнання за нею права власності на нежитлових приміщень № 69 (літ. А) та звернулася до Комунального підприємства «Центру державної реєстрації», з метою зняття заборони накладеної на іпотечне майно. В подальшому державним реєстратором Пархомчук Анною Василівною 29.11.2017 та 04.12.2017 було знято заборону на нерухоме майно реєстраційний номер 7289352 накладену 29.05.2008 реєстратором приватним нотаріусом Кияшко І.В. на підставі Договору іпотеки №2368 від 29.05.2008 та знято заборону на нерухоме майно реєстраційний номер 7801619 накладену 26.08.2008 реєстратором приватним нотаріусом Кияшко І.В. на підставі Договору іпотеки №3155 від 26.08.2008. Після того, як державним реєстратором було знято заборону на іпотечне майно, [PERSON] зареєструвала за собою право власності на нежитлових приміщень № 69 (літ. А) на підставі договору купівлі-продажу №2933 від 06.12.2017 нежитлових приміщень, що є предметом іпотеки. В державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстрі прав власності на нерухоме майно, державному реєстрі іпотек, єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, відсутня інформація щодо реєстрації права власності [PERSON] на нежитлових приміщень № 69 (літ. А) на підставі рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 31.10.2017. АТ «Укрсиббанк» не відомо яким чином та підставі якого документу [PERSON] зареєструвала за собою право власності та відчужила спірне майно, що перебуває в іпотеці АТ «Укрсиббанк». Як зазначалося раніше, 24.11.2017 АТ«Укрсиббанк» направив до Апеляційного суду Житомирської скаргу на рішення судді Корольовського районного суду м. Житомира, [PERSON] , від 31.10.2017, тобто в момент зняття заборони з іпотечного майна 29.11.2017 та 04.12.2017, рішення уже оскаржувалося в апеляційному порядку. За результатами розгляду апеляційної скарги АТ «Укрсиббанк» 05.02.2018 Апеляційним судом Житомирської області прийнято рішення, відповідно до якого апеляційну скаргу - задоволено. Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 31 жовтня 2017 року в частині задоволення зустрічного позову [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ректайм», Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» про визнання права власності на частку у розмірі 50% ідеальної долі об`єкту нерухомого майна, визнання недійсним договорів іпотеки та зняття арешту з майна скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні даних вимог. Державний реєстратор не мав права проводити реєстраційні дії спірного нерухомого майна, оскільки державний реєстратор під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень. Державним реєстратором було передчасно здійснено реєстраційні записи, які призвели до незаконного відчуження нерухомого майна, що перебуває в іпотеці АТ «Укрсиббанк». АТ «Укрсиббанк» являється Іпотекодержателем нежитлових приміщень № 69 (літ. А), що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Згоди на відчуження спірного майна не надавав, рішення Корольовського районного суду від 31.10.2017 у справі 296/3598/17 не набрало законної сили та не могло виступати підставою для відчуження спірного майна шляхом продажу та реєстрації права власності на нерухоме майно за [PERSON] . [PERSON] набула право власності в незаконний спосіб, в зв`язку з чим запис про реєстрацію права власності №23768640 від 06.12.2018 внесений державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грек А.В. на підставі договору купівлі-продажу №2933 підлягає скасуванню, а договір купівлі-продажу №2933 від 06.12.2017 - являється недійсним, укладений з порушенням ст. 203 ЦК України. Представник позивача просить суд: визнати недійсним договір купівлі-продажу №2933 від 06.12.2017, нежитлових приміщень № 69 (літ. А), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , укладеного [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грек А.В.; скасувати державну реєстрацію права власності за [PERSON] на нежитлових приміщень № 69 (літ. А), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ,здійснену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грек А.В 06.12.201, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1418113580000, номер запису про право власності 23768640; поновити запис про обтяження нерухомого майна, заборона №2369, реєстраційний номер 7289352 накладену 29.05.2008 реєстратором приватним нотаріусом Кияшко І.В. на підставі Договору іпотеки №2368 від 29.05.2008, зазначивши Іпотекодержателем АТ «Укрсиббанк»; поновити запис про обтяження нерухомого майна, заборона №3156, реєстраційний номер 7801619 накладену 26.08.2008 реєстратором приватним нотаріусом Кияшко І.В. на підставі Договору іпотеки №3155 від 26.08.2008, зазначивши Іпотекодержателем АТ «Укрсиббанк» та стягнути з відповідачів судові витрати. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.09.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Відповідно до приписів ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 12 грудня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовну заяву та просила про її задоволення з урахуванням наведених доводів в позові. В судове засідання [PERSON] не з`явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином. До суду подала відзив на позов проти задоволення позовних вимог заперечувала. В судове засідання Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Грек Анжеліка Василівна не з`явилась, в матеріалах справи містяться відзив на позов в якому остання просить розглядати справу за її відсутність. Треті особи свого права на участь у судовому засіданні не використали, з письмовими поясненнями третьої особи до суду не звертались. Про день, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомлено. Відповідно до ч.1 ст.223 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Дослідивши наявні в справі докази, та надавши їм відповідну оцінку суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 29.05.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Промоптторг» укладено кредитний договір №11352537000 від 29.05.2008 із змінами, внесеними додатковою угодою №1 від 14.09.2011. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань за Кредитним договором 1 між Банком та товариства з обмеженою відповідальністю «Ректайм», укладено Договір іпотеки від 29 травня 2008 року, що посвідчений Кияшко А.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 29 травня 2008 року за реєстровим номером 2368. Відповідно до п. 1.1 Договору іпотеки в іпотеку банку передано наступне нерухоме майно: нежиле приміщення №69 (шістдесят девять) (в літ. А), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Промоптторг» укладено кредитний договір № 11386098000 від 26.08.2008. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань за Кредитним договором між Банком та товариства з обмеженою відповідальністю «Ректайм», укладено Договір іпотеки від 26 серпня 2008 року, що посвідчений Кияшко А.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 26 серпня 2008 року за реєстровим номером 3155. Відповідно до п. 1.1 Договору іпотеки в іпотеку банку передано наступне нерухоме майно: нежиле приміщення № 69 (шістдесят дев`ять) (в літ. А), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно п. 1.1. Договорів іпотеки - Предмет іпотеки є власністю Іпотекодавця на підставі Договору купівлі-продажу приміщення, посвідченого Пашковець О.В., державним нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори 13 вересня 2001 року за реєстровим №3-н-3338, та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 22 жовтня 2001 року в реєстрову книгу №9п-188 за реєстровим номером 1254-П. Згідно п. 1.4. Договору іпотеки Іпотекодавець свідчив, що предмет іпотеки на момент укладення Договорів іпотеки жодним способом не відчужений, під арештом не перебуває, в оренду/лізинг/довірче управління не переданий. Іпотекодавець свідчив, умовами цього договору не порушені права та/або інтереси третіх осіб, та не порушені права дітей. Відповідно до п. 4.1.1 Договору іпотеки від 29.05.2008 та Договору іпотеки від 26.08.2008 Іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки, в разі порушення Іпотекодавцем будь якого зобов`язання за цим договором або Позичальником будь-якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою за цим договором. 29.05.2008 приватним нотаріусом Кияшко А.В. було накладено заборону на нерухоме майно 2369, на підставі договору іпотеки 2369 від 29.05.2008. 26 серпня 2008 року приватним нотаріусом Кияшко А.В. було накладено заборону на нерухоме майно 3156, на підставі договору іпотеки 3156 від 29.08.2008. Тобто, Договори Іпотеки посвідчені в нотаріальному порядку в порядку відповідно до закону України «Про нотаріат» накладено заборону на відчуження зазначеного у договорах іпотеки нерухомого майна. Таким чином, Банком дотримано вимоги ЗУ «Про Заставу», та ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». В повторну заставу приміщення не надавалось. Інших кредиторів, що мають право звернути стягнення на вказаний предмет іпотеки немає, а тому Банк має право щодо задоволення вимог за кредитними договорами за рахунок вказаного предмета застави. 20.01.2018 року АТ «Укрсиббанк» стало відомо (згідно з інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта) про реєстрацію права власності нежитлових приміщень № 69 (літ. А), що перебувають в іпотеці АТ «Укрсиббанк» за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №2933 від 06.12.2017 посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грек А.В. АТ «Укрсиббанк», стверджує, що реєстрація права власності за [PERSON] на нежитлових приміщень № 69 (літ. А) підлягає скасуванню, договір купівлі-продажу №2933 від 06.12.2017 укладений між [PERSON] та [PERSON] є НЕДІЙСНИМ, враховуючи наступне: У провадженні Корольовського районного суду м. Житомира, перебувала справа №296/3598/17 за зустрічним позовом [PERSON] до ТОВ «Ректайм», АТ «Укрсиббанк» про визнання права власності на частку у розмірі 50% ідеальної долі об`єкту нерухомого майна, визнання договорів іпотеки недійсними та зняття арешту з майна. 31.10.2017р. по вищевказаній справі Корольовський районний суд Житомирської обл. ухвалив рішення, відповідно до якого вирішив відмовити у задоволенні позовної заяви ТОВ «Ректайм» до [PERSON] про розірвання договору. Зустрічну позовну заяву [PERSON] до ТОВ «Ректайм», АТ «Укрсиббанк» про визнання права власності на частку у розмірі 50% ідеальної долі об`єкту нерухомого майна та визнання недійсними договорів іпотеки - задовольнити. Визнано за [PERSON] право власності на частку в розмірі 50% ідеальної долі об`єкту нерухомого майна, а саме: нежилого приміщення №69, за адресою: м. Київ, вул. Печенізька, буд. 1-7, літера «А». Визнати недійсним договір іпотеки від 26.08.2008 року, укладений між ТОВ «Ректайм» та АТ «Укрсиббанк», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кияшко А.В. та зареєстрований в реєстрі за №3155. Визнано недійсним договір іпотеки від 29.05.2008 року, укладений між ТОВ «Ректайм» та АТ «Укрсиббанк», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кияшко А.В. та зареєстрований в реєстрі за №2368. Знято арешт із майна, а саме: з нежилого приміщення №69, загальною площею 179,3 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Печенізька, буд. 1-7, літера «А», що накладений постановою старшого державного виконавця Святошинського РВДВС, м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Колодчука С.В. від 03.08.2017 ВП [NUMBER] про арешт майна боржника, а також постановою про опис та арешт майна (коштів) боржника старшого державного виконавця Святошинського РВДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Колодчука С.В. від 05.09.2017, що винесена в межах виконавчого провадження[NUMBER], та виключити нежиле приміщення №69, загальною площею 179,3 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Печенізька,буд. 1-7, літера «А» з постанови опису та арешту майна (коштів) боржника ВП [NUMBER] від 05.09.2017. АТ «Укрсиббанк» не погоджуючись з вищезазначеним рішенням 17.11.2017 отримав повний текст судового рішення та 24.11.2017 направив до Апеляційного суду Житомирської скаргу з додатками на рішення судді Корольовського районного суду м. Житомира, Галасюк Р.А., від 31.10.2017 у цивільній справі № 296/3598/17. Разом із апеляційною скаргою АТ «Укрсиббанк» направив клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження враховуючи, що рішення суду видано на 17-ий день з моменту проголошення. Тобто, апеляційну скаргу направлено в межах строку на апеляційне оскарження, протягом 10 днів з моменту отримання повного тексту рішення. (ч.1 ст. 294 ЦПК України - редакція ЦПК до 15.12.2017 року). Проте, 07 грудня 2017 року Апеляційний суд Житомирської обл. у справі 296/3598/17 постановив ухвалу про залишення апеляційної скарги АТ «Укрсиббанк» на рішення судді Корольовського районного суду м. Житомира, Галасюк Р.А., від 31.10.2017 у цивільній справі № 296/3598/17 без руху. Суд визнав не поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження, зазначивши в ухвалі, що представник Банку отримав повний текст рішення не 17.11.2017, а 13.11.2017, у зв`язку з чим пропущено строки. В ухвалі судом було зазначено, що протягом 30 днів з моменту отримання ухвали, Банк може звернутися до суду з клопотанням про поновлення строку, вказавши інші причини пропуску. 21 грудня 2017 року Банк повторно направив клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження, зазначивши, що повний текст рішення було отримано 17.11.2017 а не 13.11.2017, як зазначив в ухвалі суд. 26 грудня 2017 року Апеляційний суд Житомирської обл. у справі №296/3598/17 постановив ухвалу про поновлення строків та відкриття провадження. З вищезазначеного слідує, що АТ «Укрсиббанк» строки на апеляційне оскарження лише з причин того, що повний текст рішення отримано на 17-ий день з моменту проголошення, Банк направив апеляційну скаргу на 10-й день з моменту отримання повного тексту рішення. Представник позивача вважає, що суд апеляційної інстанції неналежно дослідив докази, що підтверджують факт отримання повного тексту рішення та помилково вказав в ухвалі суду від 07.12.2017, що повний текст рішення 13.11.2017, а не 17.11.2017. Також вважає, що така помилка суду призвела до того, що в період поновлення строків на апеляційне оскарження, [PERSON] отримала оскаржуване рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 31.10.2017р. про визнання за нею права власності на нежитлових приміщень № 69 (літ. А) та звернулася до Комунального підприємства «Центру державної реєстрації», з метою зняття заборони накладеної на іпотечне майно. Отже, державним реєстратором Пархомчук Анною Василівною 29.11.2017 та 04.12.2017 було знято заборону на нерухоме майно реєстраційний номер 7289352 накладену 29.05.2008. реєстратором приватним нотаріусом Кияшко І.В. на підставі Договору іпотеки №2368 від 29.05.2008 та знято заборону на нерухоме майно реєстраційний номер 7801619 накладену 26.08.2008р. реєстратором приватним нотаріусом Кияшко І.В. на підставі Договору іпотеки №3155 від 26.08.2008. Після того, як державним реєстратором було знято заборону на іпотечне майно, [PERSON] зареєструвала за собою право власності на нежитлових приміщень № 69 (літ. А) на підставі договору купівлі-продажу №2933 від 06.12.2017р. нежитлових приміщень, що є предметом іпотеки. В державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстрі прав власності на нерухоме майно, державному реєстрі іпотек, єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, відсутня інформація щодо реєстрації права власності [PERSON] на нежитлових приміщень № 69 (літ. А) на підставі рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 31.10.2017. Тобто, АТ «Укрсиббанк» не відомо яким чином та підставі якого документу [PERSON] зареєструвала за собою право власності та відчужила спірне майно, що перебуває в іпотеці АТ «Укрсиббанк». Як зазначалося раніше, 24.11.2017 АТ «Укрсиббанк» направив до Апеляційного суду Житомирської скаргу на рішення судді Корольовського районного суду м. Житомира, [PERSON] , від 31.10.2017, тобто в момент зняття заборони з іпотечного майна 29.11.2017 та 04.12.2017, рішення уже оскаржувалося в апеляційному порядку. За результатами розгляду апеляційної скарги АТ «Укрсиббанк» 05.02.2018 Апеляційним судом Житомирської області прийнято рішення, відповідно до якого апеляційну скаргу - задоволено. Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 31 жовтня 2017 року в частині задоволення зустрічного позову [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ректайм», Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» про визнання права власності на частку у розмірі 50% ідеальної долі об`єкту нерухомого майна, визнання недійсним договорів іпотеки та зняття арешту з майна скасоване та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні даних вимог. Державний реєстратор не мав права проводити реєстраційні дії спірного нерухомого майна, оскільки державний реєстратор під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень. Державним реєстратором було передчасно здійснено реєстраційні записи, які призвели до незаконного відчуження нерухомого майна, що перебуває в іпотеці АТ «Укрсиббанк». АТ «Укрсиббанк» являється Іпотекодержателем нежитлових приміщень № 69 (літ. А), що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Згоди на відчуження спірного майна не надавав, рішення Корольовського районного суду від 31.10.2017 у справі 296/3598/17 не набрало законної сили та не могло виступати підставою для відчуження спірного майна шляхом продажу та реєстрації права власності на нерухоме майно за [PERSON] . [PERSON] набула право власності в незаконний спосіб, в зв`язку з чим запис про реєстрацію права власності №23768640 від 06.12.2018 внесений державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грек А.В. на підставі договору купівлі-продажу №2933 підлягає скасуванню, а договір купівлі-продажу №2933 від 06.12.2017р. - являється недійсним, укладений з порушенням ст. 203 ЦК України. Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 27 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Частиною 1статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"встановлено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. У відповідності до частини 1 статті 20 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"заява про державну реєстрацію прав та оригінали документів, необхідні для відповідної реєстрації, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством. Відповідно статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Особливості проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів визначенні статтею 31-1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", якою передбачено, що реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником. Пунктом 1 частини другої розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення державної реєстрації прав на нерухоме майно та захисту прав власності" від 06.10.2016 №1666-VIII встановлено, що до запровадження інформаційної взаємодії між Державним реєстром речових прав на нерухоме майно та Єдиним державним реєстром судових рішень, передбаченої Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а також у разі проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів, що набрали законної сили, до запровадження відповідної інформаційної взаємодії реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться за зверненням заявника. Державний реєстратор прав на нерухоме майно з метою встановлення набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі поданого рішення суду обов`язково використовує відомості Єдиного державного реєстру судових рішень за допомогою офіційного веб-порталу судової влади України щодо наявності такого рішення у відповідному реєстрі в електронній формі, відповідності його за документарною інформацією та реквізитами. У разі відсутності рішення суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень державний реєстратор прав на нерухоме майно запитує копію такого рішення суду, засвідчену в установленому порядку, від відповідного суду. Направлення запиту до суду про отримання копії рішення суду є підставою для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Отже, державний реєстратор зобов`язаний при отриманні судового рішення перевірити наявність такого рішення суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а разі відсутності надіслати запит на адресу суду для отримання засвідченої в установленому порядку копії рішення від суду. Згідно ст. 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу, зокрема, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України. Відповідно до положень абз.5 п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що відповідно до ст.ст.215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюванного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимоги про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлено як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Як вказано у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст.203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (ч.1 ст.216 ЦК України). Згідно ст. 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя відчужувати предмет іпотеки. Відповідно до ст.12. Закону України «Про іпотеку» правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна без згоди іпотекодержателя є недійсним. Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це різновид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила, щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. За змістом ст. 589, 590 ЦК України, ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися на підставі рішення суду, а право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки виникає у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання. Відповідно до ст.ст.316,317,328 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, суд вважає за необхідне позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу №2933 від 06.12.2017р., нежитлових приміщень № 69 (літ. А) укладеного з [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грек А.В. та скасування державної реєстрації права власності за [PERSON] на нежитлових приміщень № 69 (літ. А) здійснену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грек А.В 06.12.2017 р., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1418113580000, номер запису про право власності 23768640. задовольнити. Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в чинній редакції Закону) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесенні до Державного реєстру прав, не підлягають скасування та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними (абз. 3 ч. 3 ст. 26 Закону). Тобто, на момент ухвалення судом рішення в силу чинної норми Закону діє порядок згідно якого, в разі скасування державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни обтяжень речових прав, відповідні обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації шляхом державної реєстрації змін чи набуття обтяжень речових прав, а не шляхом поновлення запису. Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved