Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

Позивач [PERSON] , через свого представника - адвоката Єршової А.С., звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначила, що позивач [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , який 16 серпня 2016 року зареєстрований Київським відділом ДРАЦС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), складено відповідний актовий запис за № 1391. Від даного шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Між подружжям припинені шлюбні відносини, з жовтня 2023 року вони не ведуть спільне господарство, між ними відсутня повна взаємна повага та підтримка та намір продовжувати шлюб чи зберегти сім`ю. Позивач вважає, що подальше спільне життя та примирення з відповідачем неможливе, подальше збереження шлюбу є недоцільним та таким, що суперечить його інтересам, саме тому позивач вирішив звернутися до суду з вимогою про розірвання шлюбу. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи без їх участі, просили задовольнити заявлені позовні вимоги. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності у зв`язку із виїздом до іншої країни, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно\~свідоцтва про\~шлюб [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] ,\~який було\~зареєстровано 16 серпня 2016 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 1391, що підтверджується повторно виданим свідоцтвом серії [NUMBER] . У шлюбі,\~ [INFO] народилася дочка [PERSON] , що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , зареєстроване Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 16.01.2017, актовий запис №359. Відповідно до статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частині третій та четвертій статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, не проживають разом, спільне господарство не ведуть, взаємним побутом не пов`язані, будь-які ознаки сім`ї відсутні. Таким чином, характер відносин, які склалися, свідчать про повний розпад сім`ї, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, оскільки вони не бажають підтримувати шлюбні відносини. У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позов та розірвати шлюб між сторонами.

Outcome: approved