Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

29 березня 2024 року представником позивача [PERSON] [PERSON] до суду подано позовну заяву, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 179871 грн. 63 коп. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що з 08 грудня 2007 року по 30 жовтня 2013 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 30 жовтня 2013 року рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області шлюб з відповідачем було розірвано та у 2014 році вона уклала новий шлюб, змінивши прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 06 вересня 2013 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання їх спільних дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. на кожну дитину. Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 14 червня 2018 року було змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 06 вересня 2013 року з твердої грошової суми у розмірі 1000 грн. на аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу відповідача щомісяця на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. 07 вересня 2018 року Вітовським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області було відкрите виконавче провадження, яке 18 січня 2021 року було завершене на підставі заяви позивачки. Виконавчий лист було повернуто стягувачу. В березні 2023 року позивачка повторно звернулась з виконавчим листом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області та 24 березня 2023 року було відкрито виконавче провадження. Неповнолітні діти проживають з матір`ю та перебувають на її утриманні. У зв`язку з тим, що відповідач обов`язок по утриманню своїх неповнолітніх дітей не виконує, ухиляється від сплати аліментів, має заборгованість у розмірі 179871,63 грн. за період з 18 січня 2021 року по 29 лютого 2024 року, позивач звернулась з позовом до суду щодо стягнення з нього пені за прострочення сплати аліментів у сумі 179871,63 грн. Ухвалою від 25 квітня 2024 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належно за зареєстрованим місцем проживання відповідача, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву не подав. В зв`язку з неявкою сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України не здійснювалось. Суд ухвалив розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. Справа розглядається за наданими позивачем доказами. Докази, що спростовують позовні вимоги, відповідачем не надавались. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне. Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України (далі СК України), мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з приписами статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 грудня 2007 року. Шлюб розірвано 30 жовтня 2013 року рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області (а.с.7,8). Позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.5,6). 07 вересня 2018 року Шевченківським відділом державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на підставі виконавчого листа №2/477/555/18, виданого Жовтневим районним судом Миколаївської області 07 вересня 2018 року було відкрито виконавче провадження №57166034 щодо стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 1 /3 частини на утримання дітей сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , починаючи з 17 липня 2018 року. 18 січня 2021 року на підставі заяви [PERSON] прийнято постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Згідно заяви стягувача заборгованість зі сплати аліментів станом на 11 січня 2021 року відсутня (а.с.10-12). 23 березня 2023 року Шевченківським відділом державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) за заявою [PERSON] на підставі виконавчого листа №2/477/555/18, виданого Жовтневим районним судом Миколаївської області 07 вересня 2018 року було відкрито виконавче провадження №71377168 щодо стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 1 /3 частини на утримання дітей сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , починаючи з 17 липня 2018 року (а.с.13-14). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням №71377168, станом на 19 березня 2024 року, сукупний розмір заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів за період з січня 2021 року по лютий 2024 року складає 179871, 63 грн. (а.с.15). Відповідно до\~частини 1\~статті 196\~СК України\~у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 01.10.2014 року у справі № 6-149цс14, оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. В постановах Верховного Суду України за 2015, 2016 роки була висловлена інша правова позиція, відповідно до якої сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались ( постанови Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-94цс15; від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16; від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16). Проте у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц Велика Палата визнала за необхідне відійти від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року справі № 6-94цс15 та наступних постановах, виходячи із того, що у статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Судом встановлено, що сукупний розмір заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів за виконавчим провадженням №71377168 станом на 19 березня 2024 року за період з січня 2021 року по лютий 2024 року складає 179871, 63 грн. Шляхом арифметичних обчислень судом встановлено, що розмір пені з січня 2021 року по лютий 2024 року складає 1053909,26 грн. Разом з тим, судом не встановлено обставин, з якими закон пов`язує звільнення від відповідальності платника аліментів за їх прострочення або зменшення розміру неустойки, зокрема обставин, які б свідчили, що заборгованість утворилася з незалежних від нього причин та не з його вини. Також судом не встановлено підстав для зменшення розміру неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. З врахуванням положень частини 1 статті 196 СК України, з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі, що становить не більше 100 відсотків заборгованості, тобто 179871,63 грн. Таким чином, судом встановлено наявність підстав для задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів у сумі 179871,63 грн.

Outcome: approved