Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

До Сколівського районного суду Львівської області 17 березня 2023 року в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 26, ч. 6 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України, надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до Держави\~Україна в\~особі Державної\~казначейської служби\~України,\~Закарпатського апеляційного\~суду,\~за участі\~третіх осіб,\~які не\~заявляють самостійних\~вимог:\~Берегівський районний\~суд Закарпатської\~області,\~Ужгородський міськрайонний\~суд Закарпатської\~області,\~суддя Ужгородського\~міськрайонного суду\~Закарпатської області\~Бедьо Василь\~Іванович,\~суддя Берегівського\~районного суду\~Закарпатської області\~Михайлишин Віталій\~Миколайович,\~суддя Закарпатського\~апеляційного суду\~Бисага Тарас\~Юрійович,\~суддя Закарпатського\~апеляційного суду\~Готра Тетяна\~Юріївна,\~суддя Закарпатського\~апеляційного суду\~Собослой Габор\~Габорович,\~суддя Закарпатського\~апеляційного суду\~Мацунич Михайло\~Васильович,\~суддя Закарпатського\~апеляційного суду\~Кондор Роман\~Юлійович,\~про відшкодування\~матеріальної шкоди,\~завданої незаконними\~рішеннями. В обґрунтування поданого позову позивач посилається на те, що в червні 2017 року вона звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до Територіального управління державної судової адміністрації України в Закарпатській області, Іршавської районної адміністрації, треті особи: Іршавський районний суд Закарпатської області, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області, про захист права власності. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 01 червня 2017 року, якою позивачу відмовлено у відкритті провадження у справі в частині скасування розпорядження суб`єкта владних повноважень , залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області. За подання апеляційної скарги, як зазначає позивач, нею сплачено 220 гривень судового збору. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2017 року вказані ухвали Ужгородського міськрайонного суду та Апеляційного суду Закарпатської області скасовано, справу в цій частині направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. За подання касаційної скарги позивачем оплачено судовий збір в розмірі 384 гривні. У лютого 2021 року позивач звернулась до Іршавського районного суду Закарпатської області із позовом до Іршавської районної державної адміністрації Закарпатської області, треті особи на стороні позивача Іршавська міська рада, треті особи на стороні відповідача - Територіальне управління державної судової адміністрації України в Закарпатській області, Іршавський районний суд Закарпатської області про визнання незаконними (недійсними) розпорядження Іршавської РДА та змінених містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки (справа № 303/331/21). Справу було скеровано для розгляду до Берегівського районного суду Закарпатської області. Ухвалою судді Берегівського районного суду від 04 березня 2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі. Вказану ухвалу позивачем оскаржено до Закарпатського апеляційного суду, апеляційну скаргу оплачено судовим збором у розмірі 454 гривні. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 12 липня 2021 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, ухвалу Берегівського районного суду від 04 березня 2021 року без змін. Постановою Верховного Суду від 15 вересня 2021 року ухвалу судді Берегівського районного суду від 04 березня 2021 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 12 липня 2021 року скасовано, справу передано до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження. Касаційну скаргу було оплачено позивачем судовим збором в розмірі 2\~270 гривень. Загалом, як зазначає позивач, по вказаних справах їй завдано матеріальної шкоди в сумі 3\~178 гривень, з огляду на що позивач змушена була звернутись до суду із даним позовом. Підготовче засідання в справі відкладено на 19 березня 2024 року о 10 годині 00 хвилин. Ухвалою Сколівського\~районного суду\~Львівської області\~від 19\~березня 2024\~року клопотання позивача\~ [PERSON] задоволено, змінено процесуальний статус Закарпатського апеляційного суду з відповідача на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у цивільній справі № 308/13179/22. Цією ж ухвалою закрито підготовче\~провадження у\~справі за\~позовом [PERSON] до Держави\~Україна в\~особі Державної\~казначейської служби\~України,\~за участі\~третіх осіб,\~які не\~заявляють самостійних\~вимог:\~Закарпатський апеляційний\~суд,\~Берегівський районний\~суд Закарпатської\~області,\~Ужгородський міськрайонний\~суд Закарпатської\~області,\~суддя Ужгородського\~міськрайонного суду\~Закарпатської області\~Бедьо Василь\~Іванович,\~суддя Берегівського\~районного суду\~Закарпатської області\~Михайлишин Віталій\~Миколайович,\~суддя Закарпатського\~апеляційного суду\~Бисага Тарас\~Юрійович,\~суддя Закарпатського\~апеляційного суду\~Готра Тетяна\~Юріївна,\~суддя Закарпатського\~апеляційного суду\~Собослой Габор\~Габорович,\~суддя Закарпатського\~апеляційного суду\~Мацунич Михайло\~Васильович,\~суддя Закарпатського\~апеляційного суду\~Кондор Роман\~Юлійович,\~про відшкодування\~матеріальної шкоди,\~завданої незаконними\~рішеннями та\~призначено її\~до судового\~розгляду по\~суті на 13 червня 2024 року. Судове засідання, призначене на 13 червня 2024 року було знято з розгляду із визначенням дати судового засідання 10 вересня 2024 року. У відзиві на позовну заяву (до зміни процесуального статусу учасника справи) Закарпатський апеляційний суд проти доводів позивача заперечив, посилаючись на норми ст.ст. 1173, 1174 ЦК України, наголосивши, що суд не наділений повноваженнями представляти державу у суді за позовами про відшкодування шкоди. Звернув увагу також на те, що питання розподілу судових витрат врегульовано статтями 141, 142 ЦПК України. Державна казначейська служба у поданому відзиві проти вимог [PERSON] заперечила, зазначила про пропуск позивачем строку звернення до суду, а також про те, що Казначейство не уповноважене надавати оцінку діям судових органів. Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у поданому поясненні третбьої особи на цивільний позов [PERSON] , послався на обставини, аналогічні наведеним у відзиві Закарпатського апеляційного суду, просив у задоволенні позову відмовити. У відзиві від 18 липня 2023 року представник Головного Управління Державної казначейської служби в Україні звернув увагу на те, що органи Казначейства лише здійснюють обслуговування єдиного казначейського рахунку і жодним чином не розпоряджаються коштами на ньому, а відтак є неналежним відповідачем та може бути залучено до участі у справі виключно в якості третьої особи. Крім того, звернув увагу на те, що процесуальні витрати не є тотожними реальним збиткам та не набувають відповідних ознак внаслідок нереалізації права на їх відшкодування у передбаченому законом порядку. В судове засідання 10 вересня 2024 року позивач не з`явився, у клопотанні від 06 червня 2023 року (зареєстроване в Сколівському районному суді Львівської області 13 червня 2023 року за віх. № 3134) та у клопотанні від 28 листопада 2023 року (зареєстроване в Сколівському районному суді Львівської області 06 грудня 2023 року за віх. № 6769) [PERSON] просила суд розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач в судове засідання явки повноважного представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив. Треті особи\~в судове\~засідання не\~з`явились.\~Представником Закарпатського\~апеляційного суду\~09\~вересня 2024\~року на\~адресу Сколівського\~районного суду\~ндіслано клопотання\~про проведення\~судового засідання\~за його\~відсутності.\~Інші треті\~особи, (зареєстроване в Сколівському районному суді Львівської області 13 червня 2023 року за віх. № 3134) належним чином повідомленими про час та місце засідання суду, причини неявки до відома останнього не довели. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу на підставі наявних в ній доказів. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки текст рішення складено 18 вересня 2024 року, то незважаючи на те, що судове засідання призначене на 10 вересня 2024 року, датою ухвалення рішення є саме 18 вересня 2024 року. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Положеннями ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено судом при розгляді спору, спір виник з приводу стягнення з відповідача процесуальних витрат, понесених позивачем, за її твердженням, під час розгляду в порядку цивільного судочинства судових справ № 308/5051/17 та № 301/1331/21. Позовні вимоги позивач обґрунтовує нормами ст. 1176 ЦК України. Статтею 56 Конституції України\~кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до\~статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками згідно із частиною другої цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частиною першою\~статті 1166 ЦК України\~унормовано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статті\~1173,\~1174 ЦК України\~є спеціальними й передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Згідно зі\~ст.\~1176\~ЦК України,\~шкода,\~завдана фізичній\~особі внаслідок\~її незаконного\~засудження,\~незаконного притягнення\~до кримінальної\~відповідальності,\~незаконного застосування\~запобіжного заходу,\~незаконного затримання,\~незаконного накладення\~адміністративного стягнення\~у вигляді\~арешту чи\~виправних робіт,\~відшкодовується державою\~у повному\~обсязі незалежно\~від вини\~посадових і\~службових осіб\~органу,\~що здійснює\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~досудове розслідування,\~прокуратури або\~суду. Право\~на відшкодування\~шкоди,\~завданої фізичній\~особі незаконними\~діями органу,\~що здійснює\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~досудове розслідування,\~прокуратури або\~суду,\~виникає у\~випадках,\~передбачених законом. Якщо\~кримінальне провадження\~закрито на\~підставі закону\~про амністію\~або акта\~про помилування,\~право на\~відшкодування шкоди\~не виникає. Фізична\~особа,\~яка у\~процесі досудового\~розслідування або\~судового провадження\~шляхом самообмови\~перешкоджала з`ясуванню\~істини і\~цим сприяла\~незаконному засудженню,\~незаконному притягненню\~до кримінальної\~відповідальності,\~незаконному застосуванню\~запобіжного заходу,\~незаконному затриманню,\~незаконному накладенню\~адміністративного стягнення\~у вигляді\~арешту чи\~виправних робіт,\~не має\~права на\~відшкодування шкоди. Шкода,\~завдана фізичній\~або юридичній\~особі внаслідок\~постановлення судом\~незаконного рішення\~в цивільній\~справі,\~відшкодовується державою\~в повному\~обсязі в\~разі встановлення\~в діях\~судді (суддів),\~які вплинули\~на постановлення\~незаконного рішення,\~складу кримінального\~правопорушення за\~обвинувальним вироком\~суду,\~що набрав\~законної сили. Шкода,\~завдана фізичній\~або юридичній\~особі внаслідок\~іншої незаконної\~дії або\~бездіяльності чи\~незаконного рішення\~органу,\~що здійснює\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~органу досудового\~розслідування,\~прокуратури або\~суду,\~відшкодовується на\~загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України у редакції, чинній на час звернення позивача із позовом до Територіального управління державної судової адміністрації України в Закарпатській області, Іршавської районної адміністрації, треті особи: Іршавський районний суд Закарпатської області, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області, про захист права власності (червень 2017 року), суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають, зокрема, із цивільних відносин. Стороні, на користь якої ухвалено рішення за правилами цивільного судочинства, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (частина перша статті 88 ЦПК України у відповідній редакції). Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України в редакції, чинній на момент звернення позивача із позовом Іршавської районної державної адміністрації Закарпатської області, треті особи на стороні позивача Іршавська міська рада, треті особи на стороні відповідача - Територіальне управління державної судової адміністрації України в Закарпатській області, Іршавський районний суд Закарпатської області про визнання незаконними (недійсними) розпорядження Іршавської РДА та змінених містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки (справа № 303/331/21), суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи.Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв?язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (частини перша та друга статті 22 ЦК України). За висновками Великої Палати Верховного Суду процесуальні витрати, понесені у судовому провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову; такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими процесуальним законодавством (пункт 29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі N 462/6473/16-ц за провадженням N 14-400 цс 18, пункт 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі N 688/2479/16-ц за провадженням N 14-447цс19, пункт 20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі N 489/5045/18 за провадженням N 14-191 цс 19). Тобто, суд констатує, що позивач помилково ототожнює поняття збитків із витратами на сплату судового збору та не набувають ознак збитків з огляду на те, що право на їх відшкодування не реалізовано позивачем у передбаченому законом порядку. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed