Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-23 00:00:00

У квітні 2024 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики у розмірі 296 320,80 грн., 2 963,21 грн. судового збору та 40 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В обгрунтування позову зазначила, що 01.04.2020 року між [PERSON] , який діяв на підставі довіреності від імені [PERSON] , та [PERSON] було укладено договір позики грошей на загальну грошову суму у розмірі 228 140,00 грн., що еквівалентно 8 296,00 доларів США., строк повернення боргу 01.10.2020 року, який може бути продовжено за згодою сторін. Пунктом 2.7 Договору сторони обумовили порядок повернення грошових коштів, взятих у позику. Також 01.04.2020 року у забезпечення вимог виконання грошового зобов`язання сторони уклали договір застави, предметом якого є автомобіль Volkswagen, д.н.з. [NUMBER] , який на праві власності належить позичальнику. Сторони обумовили, що вартість предмета застави складає 228 140,00 грн. Однак відповідач умов договору не виконує, від взятих на себе зобов`язань ухиляється, дорустив прострочення платежів за довогором позики, у досудовому порядку вирішити спір не вбачається можливим. Також позивач вказала, що 04.11.2023 року відповідач надіслав їй квитанцію ПАТ КБ «ПриватБанк» TS200946 про здійснення платежу на сумум 195,00 грн. у рахунок погашення заборгованості за договором позики. Здійснивши часткове погашення боргу, позичальник перервав перебіг позовної давності згідно положень ст. 264 ЦК України. З урахуванням заначеного, умов договору позики та положень ст. 625 ЦК України, позивач вказує на навність у позичальника перед нею заборгованості у загальному розмірі 296 320,80 грн. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 01 травня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу [PERSON] ухвала про відкриття провадження у справі направлялась на його зареєстроване місце проживання, згідно відомостей Відділу з питань реєстрації місця проживання / перебування фізичних осіб Святошинської РДА - [ADDRESS] (а.с. 44). Згідно наявних у матеріалах справи доказів, поштовий конверт повернувся до суду без вручення. На довідці про причини повернення / досилання стоять відмітки «повертається» та «за закінченням терміну зберігання». Суд повторно направив ухвалу про відкриття провадження у справі разом із примірником позовної заяви з додатками на зареєстроване місце проживання відповідача. Поштовий конверт повторно повернувся до суду без вручення. На довідці про причини повернення / досилання стоять відмітки «повертається» та «за закінченням терміну зберігання». Частина 1 статті 131 ЦПК України зобов`язує учасників судового процесу повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У постановах від 14.08.2020 року та від 13.01.2020 року у справі №910/22873/17 Верховний суд зазначав, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Суд також звертає увагу, що листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 (провадження № 61-11723св22). Судом враховується рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Суд зауважує, що наразі у суду відсутні можливості сповіщення відповідача за допомогою інших засобів зв`язку, а подальші додаткові дії щодо направлення виклику відповідачу до суду за місцем реєстрації призведуть лише до несвоєчасності розгляду справи. Правом на подання відзиву у встановлений судом строк відповідач не скористався, про наслідки ненадання учасником справи заяв по суті справи у встановлений судом строк був повідомлений в ухвалі про відкриття провадження у справі. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зважаючи на те, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, відзив на позовну заяву не подав, суд прийшов до висновку про можливість вирішення питання про стягнення заборгованості. Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні не подавалися. З підстав наведених вище, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) сторін. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов наступного висновку. Відповідно до п. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 01 квітня 2020 року [PERSON] від імені [PERSON] , діючи на підставі довіреності посвідченої 22.04.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шаповаленком А.І., за реєстровим номером 1628, та [PERSON] уклали договір позики грошей на загальну суму 228 140,00 грн., що в еквіваленті на день підписання договору становить 8 296,00 доларів США за комерційним курсом, встановленим ПАТ КБ «ПриватБанк». Договір позики є безпроцентним (п. 2.1). Відповідно до п 2.2. Договору позики сторони домовились, що остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 01 жовтня 2020 року, який може бути продовжений за взаємною згодою сторін. Пунктом 2.3. Сторони узгодили, що повернення суми позики має бути еквівалентно курсу гривні до долара за курсом продажу доларів ПАТ КБ «Приват Банк» на дату здійснення платежу, але не менше ніж курс долару США по відношенню до української гривні, вказаного в п. 1. Відповідно до п. 2.7. Позика повертається в наступному порядку: 2.7.1. В строк до 01.05.2020 року поверненню підлягає сума 11 440,00 гривень, 00 копійок, що еквівалентно 416,00 доларів США 00 центів за курсом продажу доларів ПАТ КБ «Приват Банк» на дату погашення платежу, але не менше ніж курс долару США по відношенню до української гривні, вказаного в п. 1. 2.7.2 В строк до 01.06.2020 року поверненню підлягає сума 11 440,00 гривень, 00 копійок, що еквівалентно 416,00 доларів США 00 центів за курсом продажу доларів ПАТ КБ «Приват Банк» на дату погашення платежу, але не менше ніж курс долару США по відношенню до української гривні, вказаного в п. 1. 2.7.3 В строк до 01.07.2020 року поверненню підлягає сума 11 440,00 гривень, 00 копійок, що еквівалентно 416,00 доларів США 00 центів за курсом продажу доларів ПАТ КБ «Приват Банк» на дату погашення платежу, але не менше ніж курс долару США по зідношенню до української гривні, вказаного в п. 1. 2.7.4 В строк до 01.08.2020 року поверненню підлягає сума 11 440,00 гривень, 00 копійок, що еквівалентно 416,00 доларів США 00 центів за курсом продажу доларів ПАТ КБ «Приват Банк» на дату погашення платежу, але не менше ніж курс долару США по зідношенню до української гривні, вказаного в п. 1. 2.7.5 В строк до 01.09.2020 року поверненню підлягає сума 11 440,00 гривень, 00 копійок, що еквівалентно 416,00 доларів США 00 центів за курсом продажу доларів ПАТ КБ «Приват Банк» на дату погашення платежу, але не менше ніж курс долару США по зідношенню до української гривні, вказаного в п. 1. 2.7.6 В строк до 01.10.2020 року поверненню підлягає сума 170 940,00 гривень, 00 копійок, що еквівалентно 6 216,00 доларів США 00 центів за курсом продажу доларів ПАТ КБ «Приват Банк» на дату погашення платежу, але не менше ніж курс долару США по відношенню до української гривні, вказаного в п. 1. У разі несвоєчасного повернення грошей у повному обсязі за цим договором позичальник сплачує Позикодавцю за кожен день прострочення неустойку у розміри 10% від позиченої суми. У разі несвоєчасних платежів, зазначених в пунктах з 2.7.1 по 2.7.6 за цим заговором, Позичальник сплачує Позикодавцю за кожен день прострочення неустойку у розмірі 10 % від позиченої суми. Згідно п. 2.6. про кожен факт повернення боргу у готівковій формі та про його суму Позичальник та Позикодавець роблять відмітки на двох примірниках цього договору, які зберігаються у Позичальника та Позикодавця, при цьому перевага надається примірнику Позикодавця. На підтвердження отримання частини боргу або всього боргу Позикодавець може надавати Позичальнику власноручно підписану ним розписку про отримання грошей. Згідно з п. 8. Договору Позикодавець зобов`язується при отриманні повного розрахунку від Позичальника за вказаним договором по закінченні строку, вказаному в ньому скласти заяву про повний розрахунок. Положенням п. 3.3 Договору позики грошей з метою забезпечення виконання зобов`язань за цим Договором Позичальник зобов`язаний передати в заставу Позикодавцю транспортний засіб з правом використання, а саме: автомобіль «VOLKSWAGEN», модель Golf, 2010 року випуску, номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] , тип ТЗ - ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ - ХЕТЧБЕК - В, ЧОРНОГО кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , який знаходиться на державному обліку ТСЦ 8043, 09.03.2016 року, свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] видане 09.03.2016 року. 01.04.2020 року на виконання вказаного положення Договору Позики, між [PERSON] , який діяв на підставі довіреності посвідченої 22 квітня 2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального кругу Шаповаленком А.І., за реєстровим № 1628 від імені [PERSON] , та [PERSON] , укладено Договір Застави, відповідно до якого заставою забезпечується виконання зобов`язань [PERSON] перед Заставодержателем за договором позики від 01.04.2020 року, що укладений між Заставодержателем та Заставодавцем, а саме: повернення позики у розмірі 228 140,00 грн. до 01 жовтня 2020 року. Предметом застави за п. 1.2 Договору Застави є автомобіль «VOLKSWAGEN», модель Golf, 2010 року випуску, номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] , тип ТЗ - ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ - ХЕТЧБЕК - В, ЧОРНОГО кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , який знаходиться на державному обліку ТСЦ 8043, 09.03.2016 року, свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] видане 09.03.2016 року. Пунктом 1.3. Договору застави передбачено, що предмет застави належить Заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] виданого Центром 8043 (TSC 8043) 09.03.2016. Крім того, Заставодавець та Заставодержатель в п. 1.4 дійсного договору дійшли згоди, що вартість предмета застави на момент укладення договору складає 228 140, 00 грн. Відповідно до п. 1.7 Договору застави предмет застави залишається у володінні та користуванні Заставодавця. Окрім того, відповідно п 2.5 Договору застави заставлене майно залишається на зберіганні Заставодавця, який зобов`язується створити належні умови для його зберігання та в будь-який час за першою вимогою Заставодержателя надати йому доступ до Предмету застави для перевірки його технічного стану. Відповідно до п. 2.17 Договору застави передбачено, що ризик випадкової загибелі предмету застави несе власник майна. Позивач виконала умови Договору позики, а саме передала [PERSON] грошові кошти в загальному розмірі 228 140,00 гривень 00 копійок. Доказів зворотного матеріали справи не містять. Позивач вказує на часткове виконання позичальником свого грошового зобов`язання за договором позики, оскільки відповідач надіслав квитанцію ПАТ КБ «Приват Банк» TS 200946 від 04.11.2023 року на суму 195 грн 00 коп. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або такої ж кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1046 ЦК України з за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України: якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Як установлено судом, у встановлений договором позики строк до 01.10.2020 [PERSON] суму боргу не повернув. Частково сплатив у рахунок погашення боргу 195,00 грн, про що вказує позивач. Доказів на спростування зазначених обставин суду не надано. Таким чином, позичальник взяті на себе зобов`язання за договором позики не виконує, а тому заборгованість має бути стягнута з нього в судовому порядку з метою захисту порушеного права позивача. З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за договором позики у розмірі 227 945,00 грн. (228 140,00 грн. -195,00 грн.). У позовній заяві позивачем заявлено, також, вимогу про стягнення з відповідача на її користь суму боргу за договором позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. За змістом частини другої до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене частиною 2 статті 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Зважаючи на неповернення у повному обсязі відповідачем позики (боргу) позивачу за договором у встановлений строк, а саме до 02.10.2020 року, приймаючи до уваги вищевикладене та

Outcome: approved