Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

13.10.2023 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хмарська Лариса Миколаївна, про стягнення боргу за договором позики зі спадкоємця. Ухвалою суду від 18.10.2023 року позовну заяву було залишено без руху. Ухвалою суду від 18.10.2023 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову. 23.10.2023 року до суду надійшла виправлена позовна заява, у якій позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за договором позики від 05.07.2019 року у розмірі 150000,00 дол. США та 3% річних в сумі 18000,00 дол. США, а також покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 05.07.2019 року між позивачем та [PERSON] був укладений нотаріально посвідчений договір позики за умовами якого останній отримав від позивача кошти в розмірі 150000,00 дол. США під 3% річних (18000,00 дол. США) за користування грошовими коштами. Позичальник зобов`язався 05.07.2023 року повернути кошти та сплатити відсотки. Дострокове повернення коштів умовами договору не передбачалося. У червні 2023 року позивачу стало відомо, що позичальник помер [INFO] . У передбачений законом строк відповідачка звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті її сина [PERSON] 22.08.2023 року позивач надіслав претензію кредитора до спадкоємця про повернення грошових коштів за договором позики від 05.07.2019 року ПН Хмарській Л.М. , оскільки саме нею була заведена спадкова справа. Спадкоємець у добровільному порядку не задовольнив вимогу позивача про повернення грошових коштів за договором позики у межах вартості спадкового майна, тому у позивача наявні підстави для звернення до суду з відповідним позовом. Хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора. Ухвалою суду від 24.10.2023 року відкрите провадження у справі та призначений розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. 28.11.2023 року до суду надійшли пояснення третьої особи ПНКМНО Хмарської Л.М. у яких остання зазначає, що в її провадженні знаходиться спадкова справа №11/2023 від 28.04.2023 року до майна померлого [INFO] [PERSON] 31.08.2023 року до нотаріуса надійшла претензія [PERSON] до спадкоємців померлого за договором позики на загальну суму 168000,00 дол. США. В межах своєї компетенції нотаріус направив копію претензії на адресу спадкоємця померлого. Інших претензій кредиторів нотаріусу не надходило. 18.12.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач не визнає заявлених до нього позовних вимог і просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що відповідачка дійсно є матір`ю померлого і у встановлений законом строків звернулась із заявою про прийняття спадщини, але свідоцтво про право на спадщину вона не отримувала і їй не відомо хто ще є спадкоємцями померлого. На переконання сторони відповідача, померлий мав можливість повернути отримані кошти достроково, але в зв`язку зі смертю позичальника відсутня можливість перевірити заяви позивача про обставини укладення договору позики, його нотаріального посвідчення, передачу грошових коштів, про повернення або не повернення позики. Разом з цим, в речах померлого відсутні як договір позики, так і будь-які розписки. Для відповідача дивно, що кошти у такій великій сумі могли передаватись без додатково оформленої до договору розписки позичальника. Дивно, що кошти надавались на чотири роки без будь-якого забезпечення по їх поверненню. У договорі позики все прописано таким чином, щоб єдиним доказом наявності відносин позики та отримання померлим коштів був лише сам договір позики. Економічна доцільність операції щодо надання в борг у липні 2019 року коштів в дол. США на 4 роки під 3% річних відсутня, оскільки позивачу було значно вигідніше розмістити гроші на депозитному рахунку. Відповідачка не має відомостей про те, що її син мав взагалі будь-які відносини з позивачем або був з ним знайомим. Договір позики ніколи не укладався та не посвідчувався нотаріусом, що підтверджується відповіддю Київського обласного державного нотаріального архіву від 04.10.2023 року №1571/01-17 із якої слідує, що договір позики, який нібито був укладений 05.07.2019 року, ніколи не посвідчувався нотаріусом Копейчиковим І.В. , а тому цей договір є підробленим і позивач безпідставно вимагає повернення коштів від відповідачки. Ухвалою суду від 18.12.2023 року задоволені клопотання представників сторін про витребування доказів. 19.02.2024 року до суду надійшла відповідь на відзив зі змісту якої вбачається, що позивач підтримує раніше заявлені позовні вимоги та додатково зазначає, що померлий не був одружений, не мав дітей, його батько помер раніше, тому відповідачка, як мати померлого, є єдиною спадкоємицею першої черги, а відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора. Сторони договору позики знайомі з 2010 року, а необізнаність матері померлого щодо знайомих сина, не свідчить про відсутність між позивачем та померлим будь-яких відносини. За 10 років знайомства сторони договору позики набули довірливих відносин, позивач неодноразово допомагав померлому у здійсненні підприємницької діяльності в Україні та за її межами. Влітку 2019 року померлий звернувся до позивача за матеріальною допомогою для розширення власного бізнесу, у зв`язку із цим і був укладений договір позики, який нотаріально посвідчений, що надавало позикодавцю гарантії повернення коштів. За життя померлий договору позики не оспорював. Відповідь нотаріального архіву свідчить про порушення вчинені нотаріусом, з невідомих позивачу причин, що може бути доказом недобросовісності позичальника та небажання ним повертати кошти. Договір виконаний на спеціальному нотаріальному бланку, який має захист від підроблення, підписаний сторонами, посвідчений нотаріусом та містить підпис нотаріуса. Допущені нотаріусом порушення не можуть свідчити про відсутність у сторін договору позики наміру на вчинення такого правочину. Недотримання нотаріусом будь-яких правових норм не може нести негативних наслідків для особи, яка такого правопорушення не вчиняла, зворотне було б порушенням принципу розумності, добросовісності та справедливості (ст. 3 ЦПК України). Правове регулювання порядку посвідчення правочинів не в ходить до сфери ЦК і не є матеріальним правом. Законодавство про нотаріат і нотаріальну діяльність не може чинити негативний вплив на матеріальне право - встановлювати підстав недійсності або нікчемності правочину, якщо саме таких підстав для цього матеріальне право не містить. Також сторона позивача зазначає, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. 04.03.2024 року до суду надійшли заперечення у яких представник відповідача додатково зазначає, що позивачем не надано доказів щодо вартість спадкового майна. Сторона відповідача ставить під сумнів укладення договору позики. Позивачем не надано доказів, що він мав довірливі відносини з померлим, як це зазначено у відповіді на відзив. Якщо б позивач був знайомим і спілкувався з померлим протягом 10 років, тобто тривалий час, то син повідомив би матері про близького знайомого, який без будь-якого забезпечення позичив йому 150000,00 дол. США. Стосовно не оспорювання померлим за життя договору позики, сторона відповідача вказує, що виходячи з відомостей отриманих щодо вчинення нотаріальних дій Копейчиковим І.В. , договір позики від 05.07.2019 року ніколи не укладався, а тому і предмет оспорювання був відсутній. Посилаючись на порушення вчинені нотаріусом, сторона позивача при цьому дій приватного нотаріуса не оскаржувала. Посилання на положення ст. 204 ЦПК України є безпідставними, оскільки договір позики не укладався взагалі. Також позивач не надав доказів наявності у нього коштів в сумі 150000,00 дол. США для передачі їх у позику та проігнорував посилання відповідача з приводу економічної доцільності укладання договору позики на визначених у ньому умовах. Ухвалою суду від 04.04.2024 року задоволене клопотання представника відповідача про витребування доказів. Ухвалою суду від 24.05.2024 року закрите підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній та відповіді на відзив, просить позов задовольнити і додатково пояснив суду, що 05.07.2019 року між позивачем та померлим був укладений договір позики на суму 150 тис. дол. США. За умовами договору позичальник зобов`язався повернути кошти, але до дати повернення коштів він помер. Позивач звернувся з претензією кредитора до спадкоємця померлого, яка добровільно вимогу не виконала, тому позивач був вимушений звернутись до суду. Представник стверджує, що позивач та померлий мали добрі стосунки, були бізнес-партнерами, займали один одному кошти, коли це було потрібно. Позивач та померлий були знайомі 10 років, мали товариські та довірливі відносини, саме тому позивач позичив такі кошти. Крім того, законодавством передбачено свободу договору. У відповідності до вимог ст. 1051 ЦК України договір оспорений не був. Договір має презумпцію правомірності і позивач не має нести відповідальність за помилки нотаріуса. Нікчемність не є предметом цього спору. Представник відповідача в судовому засіданні заперечує проти задоволення позовної заяви з підстав викладених у відзиві та запереченнях, просить відмовити у задоволенні позову та додатково пояснив суду, що вимоги позивача сформульовані не вірно, спадкоємець може відповідати тільки в межах спадкового майна, а оцінки спадкової маси немає. Разом з цим, сторона відповідача не визнає укладення договору позики та вважає його сфальшованим. Органи нотаріату повідомили, що під реєстровим номером зазначеним в договорі реєструвалась зовсім інша нотаріальна дія і це було не 05.07.2019 року, а договору позики між позивачем та померлим у цей день не посвідчувалось. Все це не можна трактувати як нотаріальну помилку. Жодних розписок за договором немає і не відомо чи виконувався цей договір повністю або частково. Економічної доцільності для укладення такого договору не було. При цьому, великі кошти начебто надані без будь-якого забезпечення. Нотаріальна дія по посвідченню договору не вчинялась. Договір позики підроблений і з цього приводу зареєстроване кримінальне провадження. У відповідності до правової позиції викладеної в постанові ВС від 26.10.2022 року у справі №227/3760/19 договір є невчиненим. Третя особа в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи наявне клопотання третьої особи про розгляд справи без її участі. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх взаємозв`язку і сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку. В матеріалах справи на нотаріальному бланку ННХ 191464 міститься текст правочину наступного змісту: «ДОГОВІР ПОЗИКИ Місто Ірпінь, Київська область, Україна, п`ятого липня дві тисячі дев`ятнадцятого року. Ми, що підписалися нижче: з однієї сторони, [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Козятинським РВ УМВС України у Вінницькій області, 14.03.1996 року, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (іменований далі - Позикодавець), та з другої сторони, [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві, 01.12.2007 року, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (іменований далі - Позичальник), попередньо ознайомлені нотаріусом із вимогами чинного законодавства України, додержання яких є необхідним для чинності правочину, володіючи необхідним обсягом цивільної дієздатності, повною мірою усвідомлюючи значення своїх дій та на підставі вільного волевиявлення, котре повністю відповідає нашій внутрішній волі як учасників цього правочину, володіючи українською мовою, уклали цей договір про таке: 1. Позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти в сумі 150000 (сто п`ятдесят тисяч) доларів США на строк до 05 липня 2023 року (п`ятого липня дві тисячі двадцять третього року) під 3% (три відсотки) річних за користування грошовими коштами, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві суму позики та сплатити відсотки в строк, встановлений цим договором. 2. На момент укладення цього договору грошові кошти в сумі 150000 (сто п`ятдесят тисяч) доларів США позикодавець передав, а позичальник отримав в повному обсязі. 3. Позичальник зобов`язаний 05 липня 2023 року (п`ятого липня дві тисячі двадцять третього року) повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі та валюті (доларах США), що були передані йому позикодавцем) і відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 18000 (вісімнадцять тисяч) доларів США, а позикодавець зобов`язаний прийняти суму позики та відсотки за користування грошовими коштами. При цьому повернення позики та відсотки має бути здійснено однією сумою, готівкою за місцем проживання позикодавця або за іншою адресою, вказаною позикодавцем. 4. За домовленістю сторін повернення позики та сплата відсотків повинна підтверджуватися відповідною розпискою позикодавця про одержання грошових коштів, яку позикодавець зобов`язаний видати позичальнику одночасно з отриманням платежу від позичальника в строк, встановлений цим договором. 5. В разі, коли позичальник своєчасно не поверне позикодавцю позику та не сплатить відсотки за користування грошовими коштами у визначений цим договором строк, позикодавець вправі пред`явити цей договір до стягнення в порядку і строки, передбачені чинним законодавством України. 6. Позикодавець довів до відома позичальника, а позичальник взяв до уваги той факт, що грошові кошти, що є предметом цього договору, не є спільною сумісною власністю подружжя та є його особистою приватною власністю. 7. Зміст ст.ст. 177, 179, 229, 230, 231, 234, 235, 526-536, 625, 1046-1052 ЦК України сторонам роз`яснено. 8. Усі зміни та доповнення до цього договору, можливі тільки з взаємної згоди сторін та повинні бути нотаріально посвідчені, що відповідає ст. 654 ЦК України. 9. Спори, що виникають у зв`язку з укладенням та виконанням цього договору, вирішуються в судовому порядку. 10. Всі витрати, пов`язані з посвідченням цього договору сплачує позичальник. 11. Ми, сторони, однаково розуміючи значення і умови цього правочину та його правові наслідки для кожної із сторін, які нам роз`яснено нотаріусом, підтверджуємо відсутність заперечень щодо кожної з умов правочину, а також відсутність стороннього впливу на волевиявлення, підтверджуємо дійсність намірів при укладанні, а також те, що правочин не носить характеру фіктивного чи удаваного. 12. Ми, кожна із сторін, свідчимо, що на час укладання цього правочину не визнані судом недієздатними або обмеженими у цивільній дієздатності, правочин не вчинено під впливом помилки, насильства, тяжких обставин. 13. Цей договір прочитано нами, сторонами, безпосередньо у надрукованому вигляді, договір цілком і повністю відповідає нашому вільному волевиявленню. 14. Цей договір складено у трьох примірниках, один з яких призначається для зберігання у справах нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчикова І.В., другий для позикодавця, третій - для позичальника. Підписи: позикодавець /підпис, ПІБ/; позичальник /підпис, ПІБ/. Місто Ірпінь, Київської області, Україна, п`ятого липня дві тисячі дев`ятнадцятого року. Цей договір посвідчено мною, Копейчиковим І.В., приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області. Договір підписано у моїй, нотаріуса, присутності. Особу сторін встановлено, їх дієздатність перевірено. Зареєстровано в реєстрі за №688 Приватний нотаріус: /підпис, печатка/» (а.с. 12). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 91). Мати померлого [PERSON] (відповідачка у справі) 28.04.2023 року звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті свого сина (а.с. 88). 31.08.2023 року до приватного нотаріуса, в провадженні якого перебуває спадкова справа щодо майна померлого [PERSON] , надійшла претензія кредитора [PERSON] (позивача у справі) до спадкоємців померлого по договору позики від 05.07.2019 року (а.с. 149-151). Про надходження претензії нотаріус повідомила спадкоємця [PERSON] , а також повідомила кредитора [PERSON] про направлення на адресу спадкоємців повідомлення про заявлену претензію (а.с. 154-155). Відповідно до положень ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, 27.09.2023 року відповідачка звернулась до Київського обласного державного нотаріального архіву за отриманням відомостей щодо договору позики та отриманням його дублікату, однак своїм листом від 04.10.2023 року №1571/01-17 Київський обласний державний нотаріальний архів повідомив, що перевіркою архівного фонду №144 (приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчиков І.В.), наряд «Інші договори, засновницькі договори, установчі акти, договори відчуження рухомого майна, оренди, позики, управління майном тощо)» за 2019 рік, встановлено відсутність Договору позики, посвідченого 05.07.2019 року за р. №688. Згідно реєстру для реєстрації нотаріальних дій за 2019 р., за датою 05.07.2019 р. запис про посвідчення Договору позики, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , відсутній; за реєстровим №688 наявний запис про вчинення іншої нотаріальної дії за іншою датою та стосовно іншої особи; запис про використання спеціального бланку нотаріальних документів ННХ 191464 відсутній (а.с. 69). Згідно відповіді Міністерства юстиції України від 18.01.2024 року, за даними Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів, спеціальний бланк нотаріальних документів ННХ №191464 витрачений 05.07.2019, код витрачання бланка: 3 - Інші договори (а.с. 82-83, 188-189). Згідно повного витягу з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів, бланк ННХ 191464 був отриманий 27.06.2019 року приватним нотаріусом Копейчиковим І.В. та витрачений 05.07.2019 року; код витрачання: 3 - Інші договори (а.с. 197). За змістом відповіді Київського обласного державного нотаріального архіву від 21.03.2024 року №524/0117, перевіркою архівного фонду №144 (Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Копейчиков І.В.), реєстру для реєстрації нотаріальних дій за 2019 р., за датою 05.07.2019 р. встановлено відсутність запису про вчинення нотаріальної дії за реєстровим №688. Запис про використання спеціального бланку нотаріальних документів ННХ 191464 відсутній. За реєстровим №688 наявний запис про вчинення 23.07.2019 р. нотаріальної дії - засвідчення вірності копії довідки про видачу ідентифікаційного номера [PERSON] (а.с. 217). За змістом відповіді Київського обласного державного нотаріального архіву від 22.04.2024 року №832/0117, перевіркою архівного фонду №144 (Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу нотаріального округу Київської області Копейчиков І.В.), реєстру для реєстрації нотаріальних дій за 2019 р., за датою 05.07.2019 р. встановлено відсутність запису про реєстрацію нотаріальної дії щодо посвідчення Договору позики укладеного [PERSON] та [PERSON] . Запис про використання спеціального бланку нотаріальних документів ННХ 191464 відсутній (а.с. 237). Із наведеного вбачається, що за даними Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів бланк ННХ 191464 витрачений 05.07.2019 року приватним нотаріусом Копейчиковим І.В., натомість в матеріалах самого нотаріуса Копейчикова І.В. запис про використання спеціального бланку нотаріальних документів ННХ 191464 відсутній. Також убачається, що в наряді «Інші договори, засновницькі договори, установчі акти, договори відчуження рухомого майна, оренди, позики, управління майном тощо» приватного нотаріуса Копейчикова І.В. за 2019 рік, відсутній примірник Договору позики від 05.07.2019 року за р. №688. Крім того, у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за датою 05.07.2019 р. відсутній запис про вчинення нотаріальної дії за реєстровим №688, як і відсутній запис щодо посвідчення Договору позики укладеного [PERSON] та [PERSON] . При цьому, за даними реєстру для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Копейчикова В.І., за реєстровим №688 наявний запис про вчинення 23.07.2019 р. нотаріальної дії - засвідчення вірності копії довідки про видачу ідентифікаційного номера [PERSON] . Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України (в редакції на дату договору позики) , договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Стаття 639 ЦК України визначає, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. За змістом ст. 34 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: 1) посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності, вимоги про нотаріальне посвідчення правочину тощо). Положеннями ст. 52 Закону України «Про нотаріат» визначено, що про всі нотаріальні дії, вчинені нотаріусами або посадовими особами органів місцевого самоврядування, робиться запис у реєстрах для реєстрації нотаріальних дій після того, як нотаріус зробить посвідчувальний напис на документі або підпише документ, що ним видається. Запис у реєстрі є доказом вчинення нотаріальної дії. Згідно ст. 59 Закону України «Про нотаріат», документи, в яких викладено зміст правочинів (договори, заповіти, довіреності тощо), свідоцтва, що посвідчуються нотаріально або видаються нотаріусом, виготовляються нотаріусом або посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, не менше ніж у двох примірниках, один із яких залишається у справах державної нотаріальної контори, приватного нотаріуса, у виконавчому комітеті органу місцевого самоврядування. Особа не може вважатися такою, що наділена цивільними правами чи є зобов`язаною на користь іншої особи, у випадку, коли відсутня сама підстава виникнення відповідних прав та обов`язків, зокрема правочин. Якщо правочин не вчинений (не укладений), права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли. У даному випадку суд дійшов висновку, що договір позики від 05.07.2019 року, як підстава звернення позивача до суду, не є укладеним, оскільки нотаріального посвідчення цього договору не відбулось за обставин відсутності запису про нього в реєстрі вчинення нотаріальних дій, вчинення за реєстровим номером 688 іншої нотаріальної дії у іншу дату та щодо іншої особи, і за відсутності примірнику такого договору у наряді приватного нотаріуса. Укладеним є такий правочин (договір), щодо якого сторонами у належній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов. У даному випадку заявлена позивачем форма у вигляді нотаріального посвідчення договору позики не дотримана, тому такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини і можуть бути підставою для задоволення чи часткового задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed