Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

28.05.2024 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача кошти на утримання синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] по 10 000,00 грн. на кожного щомісячно до повноліття дітей. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що вона проживала разом з відповідачем без реєстрації шлюбу та у народилися сини. Після припинення спільного проживання сторін, діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач не виконує покладені на нього обов`язки по утриманню дітей, у зв`язку з чим позивач самостійно здійснює утримання спільних з відповідачем дітей та для захисту їх прав на належне матеріальне забезпечення, звернулася до суду з цим позовом. Позивач в судове засідання не з`явилась, звернулась із заявою про слухання справи в її відсутність та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. У судове засідання відповідач не з`явився, звернувся до суду із заявою про слухання в його відсутність та зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. На підставі положень статті 223 ЦПК України суд продовжив слухання справи у відсутність сторін. Дослідивши матеріали справи та обставини справи в їх сукупності, врахувавши заяви сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у сторін [INFO] народився син [PERSON] та [INFO] народився син [PERSON] . Як зазначається в свідоцтві про народження дітей, їх батьками є - [PERSON] - батько та [PERSON] - мати. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 1 статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 180 СК України). Водночас, відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.06.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідач не надав суду доказів на спростування тієї обставини, що діти проживають з матір`ю. Відповідно до частини 3 статті 181 СК Україниза рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені статтею 182 СК України, а саме: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до положень ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Як вбачається з позовної заяви, утриманням дітей займається позивачка, відповідач коштів на утримання дітей не надає. Відповідач не надав суду доказів на спростування зазначеного. Так відповідач не надав суду доказів, що він сплачував аліменти на утримання дітей чи надавав кошти добровільно та їх суми, а судом встановлено, що відповідач не приймає участь в забезпеченні дітей, тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дітей до досягнення ними повноліття в примусовому порядку, з моменту звернення до суду з позовними вимогами, тобто 28.05.2024 року. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що діти знаходяться на утриманні позивачки, стан здоров`я дітей (доказів, що діти потребують спеціального лікування, чи перебувають на обліку суду не надано). Судом встановлено, що відповідач є працездатним та має можливість працювати та отримувати дохід, не має інших осіб на утриманні, враховуючи засади розумності та справедливості, бажання позивача стягнути аліменти в твердій грошовій сумі, відсутність заперечень відповідача щодо визначеної позивачем суми аліментів, а тому суд визначає аліменти в розмірі 10 000,00 грн. на кожну дитину з індексацією відповідно до закону, щомісячно починаючи з 28 травня 2024 року до досягнення дітьми повноліття. Враховуючи ст. 430 ЦПК України, суд вважає за доцільне допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Крім того, на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved