Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до\~Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. У обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 03.09.2022 в м.Дніпро на перехресті вул. Шолохова та вул. Донецьке шосе сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу, автомобіля марки ВАЗ 21011, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу, автомобіля марки «Mazda 3», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , власником вказаного автомобіля є [PERSON] . В результаті ДТП транспортному засобу, автомобілю марки «Mazda 3», державний номерний знак [NUMBER] були завдані механічні ушкодження. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.09.2022 [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, автомобіля марки «Mazda 3», державний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ». Відповідно до поліса №АТ/2208161. 08.09.2022 представником [PERSON] було направлено на адресу ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» оригінал повідомлення про ДТП, оригінал заяви на виплату страхового відшкодування та всі необхідні для цього документи. Крім того, 25.10.2022 представником [PERSON] було направлено на адресу ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» рахунок з СТО ФОП [PERSON] та постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.09.2022 відносно [PERSON] 12.12.2022 представник [PERSON] звернувся до НБУ зі скаргою щодо затримки виплати страхового відшкодування. У відповіді на скаргу було зазначено. Що згідно з поясненнями наданими Страховиком не всі документи були надані для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування. 02.08.2023 ТВД СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» було виплачено страхове відшкодування у розмірі 36\~517,35 грн. на рахунок СТО ФОП [PERSON] , не узгодивши дане питання з позивачем. Страхове відшкодування було виплачено із порушення строку виплати, який сплив ще 08.12.2022 та на підставі Звіту оцінювача [PERSON] №69-D/11/43 від 15.12.2022. Яким позивач вважає є неналежним доказом розрахунку матеріальної шкоди. Відповідно до висновку експерта [PERSON] №5409/22 від 01.10.2022 вартість матеріального збитку завданого в результаті ДТП власнику пошкодженого транспортного засобу, автомобіля марки «Mazda 3», державний номерний знак [NUMBER] складає 48\~273,87 грн. Розмір заподіяної матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню із ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» складає 8556,52 грн. (48273,87-36517,35-3200). Також з відповідача підлягає стягненню витрати на проведення послуг експертизи у розмірі 2120,00 грн. За клопотання представника позивача ухвалою суду від 25.12.2023 по справі призначена транспортно-товарознавча експертиза. 22.03.2024 до суду надійшов Висновок експерта №144-24 від 08.03.2024. На підставі зазначеного позивач просить суд, стягнути з відповідача на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 8556,52 грн., 2120.00 грн. витрати на оплату послуг експерта та судові витрати. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2023, вищезазначена цивільна справа надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Богун О.О. Ухвалою від 18.09.2023 справа прийнята до провадження судді Богун О.О. та визначено слухати справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою від 25.12.2023 по справі призначено судову транспортно-товарознавчу експертизу провадження по справі зупинено до проведення експертизи. Ухвалою суду від 27.03.2024 поновлено провадження по справі. Позивач про розгляд справи повідомлений належним чином, надавши до суду пояснення, в яких підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Надавши відповідь на відзив відповідача, в якому наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому в задоволенні позовних вимог просив відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.09.2022 в м.Дніпро на перехресті вул. Шолохова та вул. Донецьке шосе сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу, автомобіля марки ВАЗ 21011, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу, автомобіля марки «Mazda 3», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , власником вказаного автомобіля є [PERSON] . В результаті ДТП транспортному засобу, автомобілю марки «Mazda 3», державний номерний знак [NUMBER] були завдані механічні ушкодження. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.09.2022 [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП. Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, автомобіля марки «Mazda 3», державний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ». Відповідно до поліса №АТ/2208161. 08.09.2022 представником [PERSON] було направлено на адресу ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» оригінал повідомлення про ДТП, оригінал заяви на виплату страхового відшкодування та всі необхідні для цього документи. Крім того, 25.10.2022 представником [PERSON] було направлено на адресу ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» рахунок з СТО ФОП [PERSON] та постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.09.2022 відносно [PERSON] 12.12.2022 представник [PERSON] звернувся до НБУ зі скаргою щодо затримки виплати страхового відшкодування. У відповіді на скаргу було зазначено. Що згідно з поясненнями наданими Страховиком не всі документи були надані для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування. 02.08.2023 ТВД СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» було виплачено страхове відшкодування у розмірі 36\~517,35 грн. на рахунок СТО ФОП [PERSON] , не узгодивши дане питання з позивачем. Страхове відшкодування було виплачено із порушення строку виплати, який сплив ще 08.12.2022 та на підставі Звіту оцінювача [PERSON] №69-D/11/43 від 15.12.2022. Яким позивач вважає є неналежним доказом розрахунку матеріальної шкоди. Відповідно до висновку експерта [PERSON] №5409/22 від 01.10.2022 вартість матеріального збитку завданого в результаті ДТП власнику пошкодженого транспортного засобу, автомобіля марки «Mazda 3», державний номерний знак [NUMBER] складає 48\~273,87 грн. Розмір заподіяної матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню із ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» складає 8556,52 грн. (48273,87-36517,35-3200). Також з відповідача підлягає стягненню витрати на проведення послуг експертизи у розмірі 2120,00 грн. За клопотання представника позивача ухвалою суду від 25.12.2023 по справі призначена транспортно-товарознавча експертиза. 22.03.2024 до суду надійшов Висновок експерта №144-24 від 08.03.2024. Отже,\~недоплачена сума\~страхового відшкодування\~становить 8556,52 грн. (48273,87-36517,35-3200). Відповідно до ч.1, п.1 ч.2\~ст.22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч.1\~ст.1166 ЦК України\~- майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2\~ст.1192 ЦК України\~розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з частинами першою, другою статті 1187\~ЦК Україниджерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Статтею 1194\~ЦК Українипередбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів»у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відповідно до статті 979\~ЦК Україниза договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Спірні правовідносини регулюються також\~Законом України\~від 01\~липня 2004\~року №\~1961-IV\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів»(далі - Закон № 1961-IV) та главою\~82розділу\~ІІІ ЦК України. Закон № 1961-IVє спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законівизначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1). Відповідно до статті 29 Закону № 1961-IV, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до пункту 22.1 статті 22\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів»(далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Закономпорядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до\~ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~страховик (МТСБУ) Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у\~статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених\~статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Між відповідачем та позивачем не було досягнуто згоди про розмір страхового відшкодування останьому. Також, відповідно до п.32.7\~ст.32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Отже, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Таким чином, у разі звернення потерпілого до страховика винної особи у ДТП, страховик має виплатити потерпілому страхові відшкодування у розмірі ліміту страхових виплат, передбачених договором, у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу деталей. Крім наведеного, як зазначено вище, згідно з пунктом 36.2\~статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Ставка податку на додану вартість встановлюються від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті193\~Податкового кодексу України). Здійснення страхової виплати з урахуванням податку на додану вартість можливо лише у разі здійснення відновлювального ремонту автомобіля платником цього податку. Таким чином, вартість ремонту автомобіля з урахуванням податку на додану вартість виплачується страховою компанією винної сторони або стягується судом лише після дослідження обставин, чи є надавач послуг з ремонту автомобіля, який був пошкоджений під час дорожньо-транспортної пригоди з вини іншої особи, платником податку на додану вартість. Відповідні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 619/2671/16-ц; від 11 грудня 2019 року у справі № 206/5271/14-ц. Відповідно до частини першої\~статті 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За загальними правилами доказування, визначеними статтями\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга\~статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша\~статті 80 ЦПК України). Відповідно до частини першої\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, з врахуванням вищевикладеного, положень ст.ст.\~22,\~36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у відповідача виник обов`язок відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу), та оскільки таке відшкодування здійснювалось безпосередньо на рахунок позивача (потерпілої особи), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, підлягає зменшенню на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування висновку експерта. На підставі зазначеного з відповідача підлягає стягненню сума у розмірі 8556,52 грн. (48273,87-36517,35-3200). Відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений за подання позовної заяви судовий збір у розмірі 1073,60 грн. та витрати на оплату послуг експерта у розмірі 2120,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved