Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-09 00:00:00

24.04.2024 року представник позивачки [PERSON] звернувся до Олександрівського районного суду Донецької області в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. 24.05.2024 року судом було отримано інформацію щодо місця реєстрації відповідачів. 27.05.2024 року ухвалою судді було відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 24 червня 2024 року на 08:30 год. 24.06.2024 року підготовче судове засідання було відкладено на 11:00 год. 08 липня 2024 року, у зв`язку з першою неявкою відповідачів. 08.07.2024 року ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області було призначено справу до розгляду по суті на 11:00 годину 19 серпня 2024 року, яке в подальшому було відкладено на 16:00 год. 10 вересня 2024 року. В обґрунтування заявлених вимог представник заявниці вказав, що [INFO] , в с. Нововодяне Покровського району Донецької області, у віці [INFO] , помер [PERSON] , [INFO] , смерть якого була зареєстрована Виконавчим комітетом Білозерської1 міської ради Донецької області 09.10.2023 року, про що складено відповідний актовий запис №126. В зв`язку зі смертю спадкодавця на території Білозерської міської ради Покровського району Донецької області відкрилася спадщина, яка складається, в тому числі із земельної ділянки з призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,3670 га, кадастровий №1420387300:01:000:1404, розташованої на території Новодонецької селищної ради Краматорського району Донецької області (територія Спасько-Михайлівської сільської ради Олександрівського району Донецької області), і яка належала спадкодавцю на підставі рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 21.12.2020 року, ухваленого по справі №933/743/2020. По своїй смерті спадкодавець заповіту не лишив. Позивачка по справі - [PERSON] , є донькою спадкодавця, і відповідно до положень ст. 1261 ЦК України - спадкоємцем свого померлого батька за першою чергою спадкування за законом. 30.03.2024 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Донецької області Клепанової О.А. з відповідною заявою про прийняття спадщини, в результаті чого нотаріусом було відкрито спадкову справу за №71/2024. 15 квітня 2024 року, після спливу встановленого чинним законодавством України строку для прийняття спадщини, нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на цілу частку спірної земельної ділянки з огляду на те, що на момент смерті спадкодавця разом з ним за адресою місця його проживання були також зареєстровані його дружина, [PERSON] , 1959 року народження, а також двоє його дітей - [PERSON] , 1986 року народження, та [PERSON] , 1996 року народження (далі - відповідачі по справі). На відміну від матері позивачки, та її сестри - [PERSON] ; 2001 року народження, які в належний спосіб відмовилась від спадщини за законом на користь позивачки шляхом подання нотаріусу відповідних заяв, від відповідачів такі заяви не надходили, а тому нотаріус вважає їх такими, що фактично прийняли спадщину у відповідних частинах, згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Позивачка стверджує, що хоча на час відкриття спадщини відповідачі по справі дійсно були зареєстровані за адресою місця проживання спадкодавця по [ADDRESS] , а саме| брат [PERSON] з 28.09.2010 року, а сестра Катерина - з 23.12.2015 року, але починаючи з 2015 року вони фактично не проживали за вказаною адресою, тому не є такими, що фактично прийняли спадщину після смерті спадкодавця у відповідних частинах. Починаючи з 2015 року і до теперішнього часу брат позивачки - [PERSON] фактично проживає в с. Благодать, Покровського району Донецької області, а сестра позивачки - [PERSON] фактично проживала в м. Білозерське Покровського району Донецької області, а після початку збройної агресію рф проти України - в травні місяці 2022 року виїхала в евакуацію до Німеччини, де і мешкає донині. Зазначений факт, що має юридичне значення для позивачки, вона має намір встановити в судовому порядку, чим і зумовлене звернення до суду з цим позовом. На підставі викладеного, представник позивача просить суд встановити факт того, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не проживали постійно разом зі спадкодавцем в буд. [ADDRESS] . А також, просить визнати за [PERSON] , [INFO] , право приватної власності на земельну ділянку площею 5,3670 га, кадастровий номер 1420387300:01:000:1404, розташована на території Новодонецької селищної ради Краматорського району Донецької області, в цілій частці, в порядку спадкування за законом після смерті її батька - [PERSON] , який помер [INFO] в с. Нововодяне Покровського району Донецької області. В судове засідання 10.09.2024 року позивачка не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, за участі її представника [PERSON] . Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.137). У попередньому судовому засіданні, 19.08.2024 року, просила суд задовольнити позовні вимоги. В судове засідання 10.09.2024 року представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, та повідомив, що сторона позивача по справі підтримує позов у повному обсязі та просить суд його задовольнити (а.с.138). У попередньому судовому засіданні, 19.08.2024 року, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та надав пояснення, відповідно викладеним у позовній заяві. Просив суд встановити факт того, що [PERSON] , та [PERSON] , на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не проживали постійно разом в буд. [ADDRESS] , та визнати за позивачкою право приватної власності на земельну ділянку площею 5,3670 га, кадастровий номер 1420387300:01:000:1404, в цілій частці, в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] її батька - [PERSON] . Співвідповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином був повідомлений про день слухання справи. 19.08.2024 року надав до суду клопотання (а.с.116), про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Зазначає у клопотанні, що на момент смерті батька разом з ним не проживав, хоча був зареєстрований разом з батьком по [ADDRESS] . Починаючи з 2015 року проживав за іншою адресою, а саме: у [ADDRESS] , де мешкає понині. Також повідомив, що після смерті батька він звертався до нотаріуса з метою подання заяви про відмову від прийняття спадщини на користь сестри [PERSON] , але нотаріус його відмови не прийняв, оскільки, на момент звернення, на думку нотаріуса, у нього був «недійсний паспорт» - не вклеєне фото за віком (а.с. 54, 57-61,75, 110, 112, 126,136). Співвідповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, належним чином була повідомлена про день слухання справи. 10.09.2024 року надала до суду клопотання, про розгляд справи за її відсутності. У клопотанні зазначає, що на момент смерті батька разом з ним не проживала, хоча була зареєстрована разом з батьком по [ADDRESS] . Починаючи з 2015 року проживав за іншою адресою, а саме: у м. Білозерське Добропільського (нині Покровського) району Донецької області У травні 2022 року вона виїхала за межі України до Німеччини, де мешкає дотепер (а.с.139). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивачку знає, доводиться кумою, проживає поряд з позивачкою в [ADDRESS] . Сім`ю - [PERSON] та [PERSON] знає добре. Це багатодітна родина, мали 6 дітей. У жовтні 2023 року помер [PERSON] , та на момент його смерті у цьому будинку проживали: дружина [PERSON] та донька [PERSON] . Станом на жовтень 2023 року позивачка не проживала разом з батьками, вона переїхала до міста та приїздила в гості. Їх син - [PERSON] проживав у селі Благодать, Покровського району, тобто, окремо від батьків. [PERSON] проживала у м. Білозерське, а потім виїхала після початку збройної агресії РФ в евакуацію до Німеччини, тобто, з жовтня 2023 року вона її не бачила. Як їй відомо, [PERSON] проживає зі своїм хлопцем у Німеччині по теперішній час. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивачка доводиться їй донькою, відносини добрі. Зазначила, що в [ADDRESS] , проживала вона разом з чоловіком [PERSON] , та дітьми [PERSON] , та [PERSON] . Чоловік помер у жовтні 2023 року, та на момент смерті у вказаному будинку проживали лише вона та покійний чоловік. Діти - син [PERSON] у с. Благодатне купив будинок давно, де проживає з дружиною. Донька [PERSON] проживала з 2021 році у м. Білозерське, куди вийшла заміж. На даний час вона проживає за кордоном, вона жива та здорова, спілкуються з нею по телефону. Донька [PERSON] відмовляється від своєї частки спадщини на користь сестри [PERSON] . Після смерті чоловіка вона була у нотаріуса, та свою частку у спадковому майні відмовилась у нотаріуса, написала заяву, на користь доньки [PERSON] . Також, донька [PERSON] у нотаріуса відмовилась від спадщини. Відомо, що [PERSON] відмовлявся на словах, але заяву у нотаріуса не подав, оскільки у його паспорті не була вклеєна фотокартка. На запитання суду, свідок пояснила, що її син [PERSON] разом зі своєю дружиною купили будинок по [ADDRESS] , та проживають тривалий час окремо, де він працює трактористом у приватного підприємця. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що вона є рідною сестрою позивачки, відносини добрі, та на теперішній час проживає по [ADDRESS] . На момент смерті батька - [PERSON] , проживала поряд з ними - по сусідству. Батьки на той час проживали самі, тобто удвох. Під одним дахом з батьками брат [PERSON] не проживав, він проживав у селі Благодать, та у м. Білозерське. Сестра [PERSON] не проживала з батьками, станом на жовтень 2023 року, оскільки з початком війни вона виїхала до Німеччини, та з того часу додому не приїздила. Спілкується зі своєю сестрою у телефонному режимі по відеозв`язку, та [PERSON] відомо про долю батьківського спадку. Свідок була у нотаріуса, писала заяву про відмови у своїй частці на користь сестри [PERSON] , щоб вона на себе оформила спадок. [PERSON] не вчиняв ніяких дій у нотаріуса, оскільки у нього паспорт був прострочений, не вклеїв фотокарту, та пізніше він отримав новий паспорт. [PERSON] працює трактористом на бригаді у с. Благодать, та йому відомо про те, що відбувається суд. Суд, заслухавши позивачку, та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 09 жовтня 2023 року виконавчим комітетом Білозерської міської ради, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у с. Нововодяне, Покровського району Донецької області (а.с.12). Факт родинних зв`язків між позивачкою та померлим підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого 06.07.1991 року виконкомом Мирнодолинської сільської ради Олександрівського району Донецької області, де в графі «батько» зазначено [PERSON] , «мати» - [PERSON] ; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 05.04.2024 року № 00044399666, відповідно до якого [PERSON] 28.08.2010 року уклала шлюб з [PERSON] , актовий запис №79, та змінила прізвище на « [PERSON] »; свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 01.12.2018 року, відповідно до якого [PERSON] 01.12.2018 року уклала шлюб з [PERSON] , актовий запис № 65, та змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.9-11). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання від 22.01.2019 року № 56, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 76421553 від 30.03.2024 року, була заведена за заявою [PERSON] спадкова справа № 71/2024 про прийняття спадщини за законом після смерті спадкодавця [PERSON] (а.с.13). Постановою приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Донецької області Клепановою О.А. від 15.04.2024 року № 261/02-31, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 5,367 га (кадастровий номер 1420387300:01:000:1404), надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у цілій частці спадщині, після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] . Як зазначено у даній постанові, спадщину після смерті [PERSON] прийняли: [PERSON] , як його донька, котра подала заяву у встановлений законом строк, у 3/5 частках у спадщині, [PERSON] , як його син, котрий проживав з ним та був зареєстрований за однією адресою до його смерті у 1/5 частці у спадщині, та [PERSON] , як його донька, котра проживала з ним та була зареєстрована за однією адресою до його смерті у 1/5 частці у спадщині (а.с.14-15). Рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 21.12.2020 року було визнано за [PERSON] , [INFO] , право власності на земельну ділянку, площею 5,367 га, кадастровий номер 1420387300:01:000:1404, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Спасько-Михайлівської сільської ради Олександрівського району Донецької області (а.с.16-17). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.02.2021 року № 245892455, земельна ділянка, площею 5,367 га, кадастровий номер 1420387300:01:000:1404, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належить [PERSON] на праві приватної власності (а.с.18). Як вбачається з довідки Нововодянського старостинського округу виконавчого комітету Білозерської міської ради Покровського району Донецької області від 18.03.2024 року № 28, [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На день його смерті разом з ним були зареєстровані: дружина [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] (за вказаною адресою не проживає); та донька - [PERSON] , [INFO] (за вказаною адресою не проживає) (а.с.19). Згідно акту обстеження по факту не проживання особи на території Нововодянського старостинського округу виконавчого комітету Білозерської міської ради від 08.04.2024 року, складено старостою [PERSON] , у присутності сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] встановлено, що громадяни [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.20). Згідно витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 16.04.2024 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 1420387300:01:000:1404 становить 189836,7 грн. (а.с.21). Як вбачається з відповіді Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 08.07.2024 року, яка міститься в Базі даних щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України в період з 08.11.2017 року, станом на 14:30 год. 15.07.2024 року, громадянка [PERSON] , [INFO] , в пункті пропуску «Мостиська» 20.06.2022 року, о 18:20 год., перетнула державний кордон на виїзд з України потягом «Київ-Перемишль». Відомості щодо повернення відсутні (а.с.77). На ухвалу Олександрівського районного суду Донецької області від 08 липня 2024 року приватний нотаріус Покровського районного нотаріального округу Донецької області Клепанова О.А. надіслала копію Спадкової справи № 71/2024, відкритої після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] (а.с.80-108). Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд на\~підставі ст.\~13\~ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідженні докази, їх взаємозв`язок у сукупності, є достатнім для вирішення справи по суті. До встановлених судом правовідносин, які склалися між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми права. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~ \~ \~ \~ Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають, в тому числі - діти спадкодавця. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією України, законами чи міжнародними договорами, або підставою для їх обмеження. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Судом встановлено, що співвідповідачі [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на час відкриття спадщини після смерті їх батька [PERSON] , який помер [INFO] , постійно разом із ним не проживали, а лише були зареєстровані з ним за однією адресою. Державна реєстрація співвідповідачів за однією адресою із спадкодавцем сама по собі не є беззаперечним доказом їх постійного проживання на момент смерті із спадкодавцем. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 19.05.2021 року (справа № 937/10434/19-ц, провадження № 61-3620 св 21). Враховуючи викладене, суд вважає, що позовна вимога щодо встановлення факту не проживання підлягає задоволенню. Щодо вимоги про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, суд зазначає наступне. Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України). Зі змісту статті 392 ЦК України вбачається, що вона містить дві диспозиції, за яких власник майна може звернутися з позовом про визнання права власності: 1) якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою; 2) у разі втрати власником документа, який засвідчує право власності. Суб`єктом вимог про визнання права власності може будь-яка особа, яка вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів у третіх осіб або претензіями третіх осіб чи необхідністю отримати правовстановлюючі документи. Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. У відповідності до вимог п. 1 ч. 3 ст.\~152\~ЗК захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, у відповідності до вимог ч.1 ст.1225 ЦК України. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Нотаріальна справа, досліджена судом у судовому засіданні не містить рішення нотаріуса про відмову позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на її заяву від 15.04.2024 року. З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що у позивачки відсутні перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, та позовна вимога про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування задоволенню не підлягає.

Outcome: partial