Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

До Дарницького районного суду м. Києва звернувся [PERSON] , з позовом до [PERSON] , про визнання особи, такою, що втратила права користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначено, що позивач займає на умовах найму на підставі ордеру № 018999 серія Б від 16.02.2017 року квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] . За вищевказаною адресою крім позивача зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Однак, відповідач [PERSON] не проживає у вищевказаному житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має. З урахування викладеного позивач вимушений звернутись до суду з вищевказаним позовом та просить суд визнати [PERSON] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зобов`язати Дарницьку районну в місті Києві державну адміністрацію зняти відповідача з реєстрації, та стягнути з відповідача судові витрати та витрати на правову допомогу у розмірі 40000,00 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02.10.2023 року відкрито спрощене позовне провадження, призначено справу до судового розгляду. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 40000,00 грн., не підтримав, просив залишити без розгляду в іншій частині позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Відповідач надала заяву про розгляд справи без її участі, уточненні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Від представника Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації надійшли письмові пояснення, відповідно до яких зазначено, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що реєстрація його колишньої дружини перешкоджає позивачу користуватись чи розпоряджатись майном. З урахуванням викладеного просили суд прийняти рішення відповідно до вимого діючого законодавства. В подальшому надала заяву про розгляд справи без їх участі. Інші учасники в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до ордеру на жиле приміщення № 018999 від 16.02.2017 року виданого Солом`янською районною в м. Києві державною адміністрацією, вбачається, що [PERSON] , із сім`єю з чотирьох осіб надано право на зайняття жилого приміщення площею 36,3 кв. м., в квартирі за адресою: [ADDRESS] . З довідок про реєстрацію місця проживання осіб за відомостями з відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дарницької РДА, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно з актом про не проживання особи від 27.01.2023 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , не проживає з січня 2022 року про що свідчать сусіди [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] . Відповідно до акту про не проживання особи від 27.01.2023 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , не проживає з січня 2022 року про що свідчать сусіди [PERSON] , та [PERSON] . Відповідно до ч. 1,2 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Згідно з частиною четвертою статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством. Відповідно до частини першої статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У частині третій статті 71 ЖК України наведено випадки, у яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців. Вичерпного переліку поважності причин непроживання в житловому приміщенні законодавство не встановлює, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує в кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи. Згідно статтею 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Отже, позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. При вирішенні спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно встановити факт відсутності особи у жилому приміщення понад шість місяців та поважність причин такої відсутності. Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначаються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ЦПК України щодо оцінки доказів. У постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16-ц висловлений висновок щодо застосування статей 71,72 ЖК України, який полягає в тому, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Вказано, що саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК України строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Таким чином, оскільки відповідач у вищевказаній квартирі не проживає більше двох років, не сплачує комунальні послуги, будучи зареєстрованою у ній, що порушує права та законні інтереси позивача, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню частково. Щодо заявлених позовних вимог позивача про зняття відповідача з реєстраційного обліку, суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині, оскільки визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є самостійною підставою для зняття особи з реєстраційного обліку, а тому вказані вимоги є передчасними. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial