Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

16\~серпня 2024\~року до\~Березівського районного\~суду Одеської\~області надійшла\~позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.08.2024 року, вказана справа передана до розгляду судді Березівського районного суду Одеської області Панчишина А.Ю. \~ \~ \~ \~Фетку М.М., звернувшись з цим позовом до суду, посилалася на те, що перебуває у шлюбі з [PERSON] , який було зареєстровано 15.09.2016 року Татарбунарським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №95. Від спільного проживання сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем було припинено у 2018 році, стосунків не підтримують, живуть окремо, спільного господарства не ведуть. Діти проживають разом з позивачкою, яка займається їх вихованням та утриманням. [PERSON] вважає, що збереження шлюбу є неможливим, вона остаточно втратила почуття кохання до [PERSON] , у них різні погляди на шлюб та життя. Спроби позивачки на примирення та збереження нормальних відносин у родині позитивних результатів не дали. Збереження сім`ї протирічить не тільки інтересам [PERSON] , а також і інтересам дітей. У зв`язку з цим позивачка прийшла до глибокого внутрішнього переконання у тому, що родина розпалася остаточно. Діти після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачкою. Після розірвання шлюбу [PERSON] бажає залишити своє шлюбне прізвище « [PERSON] ». Спір щодо поділу спільного майна подружжя буде вирішено в подальшому. Ухвалою суду від 27.08.2024 року відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження на 17.09.2024 року о 12:30 год. В судове засідання сторони не з`явилися, подали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи без їх участі та просили задовольнити позов в повному обсязі. За приписами ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, у межах наданих доказів, доведеності обставин, на які позивачка посилалася, врахувавши визнання позову відповідачем, суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступного. Частиною 2 ст. 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. У судовому засіданні встановлено наступне. 15 вересня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Татарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис про шлюб №95. Після реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище чоловіка « [PERSON] ». Від спільного проживання сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між позивачкою та відповідачем не склалось у зв`язку з чим спільне життя між подружжям було припинено у 2018 році, сторони стосунки між собою не підтримують, живуть окремо, спільного господарства не ведуть. [PERSON] вважає, що збереження шлюбу є неможливим, вона остаточно втратила почуття кохання до [PERSON] , у них різні погляди на шлюб та життя. Спроби позивачки на примирення та збереження нормальних відносин у родині позитивних результатів не дали. На думку позивачки родина розпалася остаточно, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, і є таким, що суперечить інтересам сторін та інтересам їх дітей. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що фактично шлюбні стосунки подружжя припинені, що свідчить про те, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст.\~113\~Сімейного Кодексу\~України,\~особа,\~яка змінила\~своє прізвище\~у зв`язку\~з реєстрацією\~шлюбу,\~має право\~після розірвання\~шлюбу надалі\~іменуватися цим\~прізвищем або\~відновити своє\~дошлюбне прізвище. Так як при реєстрації шлюбу позивачці було присвоєно прізвище чоловіка « [PERSON] », то вона має право іменуватися цим прізвищем надалі. Станом на теперішній час спір про поділ майна та місце проживання дітей - відсутній. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивачки на примирення, визнання позову відповідачем, суд вважає причини, що спонукають [PERSON] наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. При поданні позовної заяви позивачкою, відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», сплачено судовий збір. Судові витрати, згідно ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, відповідно до задоволення позовних вимог. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved