Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ Позивач [PERSON] (далі також [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі також [PERSON] , відповідач) про зміну розміру аліментів. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони співмешкали, проживали однією сім`єю , вели спільне господарство з 2005року. [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.09.2006, виданого виконавчим комітетом Межиріцької сільської ради Канівського району Черкаської області. Відповідач визнав себе батьком дитини, і в актовому записі про народження в графі батько записаний батьком дочки Ксенії. 06.09.2006 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Межиріцької сільської ради Канівського району Черкаської області, про що видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 06.09.2006 року. [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.11.2010, виданого виконавчим комітетом Межиріцької сільської ради Канівського району Черкаської області. Поступово подружні відносини між сторонами порушувалися, і у вересні 2012 року шлюб між сторонами був розірваний рішенням Канівського міськрайонного суду від 26.09.2012 року (справа №2308/2332/2012). Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28.09.2012 року (справа №2308/2363/2012) з відповідача стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі по 250 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 17.09.2012 року і до повноліття дітей. Діти проживають разом із позивачем та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою №1234 від 11.12.2023 виданою сільськими головою Ліплявської сільської ради Черкаської області. Сума аліментів, яка стягується з відповідача згідно рішення суду, є малою. Минув тривалий час з дати постановлення Канівським міськрайонним судом Черкаської області рішення суду про стягнення з відповідача аліментів, дочки подорослішали. Збільшилися витрати для забезпечення нормального виховання дочок, враховуючи їхні інтереси та забезпечення стабільних та гармонійних умов їхнього життя: належне харчування, одяг кошти на невідкладні поточні учбові приладдя. До того ж, дочка Ксенія хворіє, є особою з інвалідністю другої групи загального захворювання. Потрібні кошти на відповідне лікування, харчування. Відповідач працездатний, матеріально забезпечений, стан його здоров`я задовільний. Він в змозі піклуватися та надавати відповідну матеріальну допомогу. Працює сантехніком на ПрАТ «Миронівська Птахофабрика». Просить суд змінити розмір аліментів, визначений за рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28.09.2012 (справа № 2308/2363/2012) з твердої грошової суми на частку від усіх видів заробітку (доходу). ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ, ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ Справа перебувала в провадженні судді Власової Б. В.. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 20.12.2023 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного плзовного провадження з викликом сторін. У зв`язку з лікарняним судді Власової Б.В. та відповідно до рішення зборів суддів Канівського міськрайонного суду Черкаської області № 14 від 23.08.2024 було проведено повторний автоматичний розподіл справи. Згідно протоколу про повторний автоматичного розподілу судової справи між суддями, справу передано для подальшого розгляду судді Деревенському І. І.. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27.08.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, ухвалено розгляд справи проводити за правилами окремого провадження. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримала в повному обсязі та просила позов задовільнити, посилаючись на те, що розмір аліментів визначених рішенням суду від 28.09.2012 року в сумі 500 грн. на двох дітей в місяць є занадто малим. Також зазначила, що відповідач вихованням дітей не займається та не спілкується з ними, не цікавиться їх розвитком, та те, що відповідач притягувався до кримінальної відповідальності за несплату аліментів і є позбавленим батьківських прав. Представник позивача адвокат Кутова Є.Е. в судовому засіданні позовну заяву [PERSON] підтримала та просила її задовільнити в повному обсязі, посилаючись на те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, з врахуванням інтересів дітей, також зазначила, що аліменти в сумі 500 грн. на двох дітей в нинішній час є занадто мізерними. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, та зазначив наступне, що він має не великий заробіток, крім того, має іншу сім`ю, яка також потребує фінансової допомоги, також має поганий стан здоров`я та є позбавленим батьківських прав. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 06.09.2006 та серії [NUMBER] від 23.11.2010 (а.с.6-7). На підставі рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26.09.2012 (справа №2308/2332/2012) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.16). Відповідно до виконавчого листа від 28.08.2012 виданого на підставі рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28.09.2012 (справа №2308/2363/2012) стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , уродженця с. Межиріч, Канівського району, Черкаської області, жителя [ADDRESS] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , проживаючої [ADDRESS] , аліменти на утримання доньок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] \~в твердій грошовій сумі по 250 грн. на кожну дитину щомісячно і до повноліття дітей (а.с.5). Згідно з довідкою про склад сім`ї №1234 від 11.12.2023, виданої Ліплявською сільською радою Черкаської області, вбачається, що на утриманні [PERSON] , 1982 р. н. знаходяться її діти: дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Відповідно до копії посвідчення серії [NUMBER] виданого 18.12.2013 вбачається, що дочка [PERSON] є дитиною-інвалідом (а.с.9). На підставі вироків Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02.03.2017 (справа №697/134/17) та від 11.12.2017 (справа 3697/2573/17) [PERSON] притягнуто до кримінальної відповідальності за несплату аліментів (а.с.10-13). МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі. Відповідно до ч. ч 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України, обов`язок утримання дітей до досягнення ними повноліття, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати зміни розміру аліментів, шляхом зміни способу присудження аліментів, не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 Сімейного Кодексу України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Такий висновок також узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених в ст. ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. З огляду на наявність імперативного дозволу змінювати розмір аліментів, шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. ст. 183, 192 Сімейного Кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Щодо невизнання відповідачем позову з наступних тверджень, що він має невеликий заробіток, окрім того, має іншу сім`ю, яка також потребує фінансової допомоги, також має поганий стан здоров`я та є позбавленим батьківських прав, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 2 статті 51 Конституції України, передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно до частини другої статті 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Щодо тверджень відповідача, що він має незадовілний стан здоров`я, то відповідачем не надано будь яких доказів на підтвердження того. Отже, з урахуванням вимог діючого законодавства, а також те, що обов`язок утримувати батьками своїх неповнолітніх дітей є безумовним, відповідач є працездатним, тому суд вважає, що він має можливість надавати матеріальну допомогу своїм дітям. При вирішенні даної справи суд виходить з того, що визначений судом розмір аліментів, які стягуються відповідно до рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28.09.2012, не дозволяє забезпечити матеріально дітей всім необхідним, а розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей враховуючи їх вік та потреби. Суд вважає, що з урахуванням принципу співмірності, достатніх потреб дитини, розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, спосіб стягнення аліментів підлягає зміні, а саме стягненню підлягають аліменти з відповідача на користь позивача на утримання дітей у частці від заробітку (доходів), починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. При цьому суд вважає, що зміна способу стягнення аліментів має відбуватися з дня набрання законної сили рішенням суду, оскільки аліменти вже стягнуті. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ МІЖ СТОРОНАМИ Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з вимог ч.1\~ст. 141 ЦПК України, за якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. З огляду на те, що позов задоволено, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved