Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

на розгляд Радехівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява подана позивачкою [PERSON] до Радехівської міської ради Львівської області (відповідача) про встановлення юридичних фактів та визнання права власності на спадкове майно, в якому просить: встановити факт прийняття спадщини [PERSON] , яка відкрилась після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном; визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на земельну ділянку площею 2,9939га, яка складається з трьох земельних ділянок: ділянка 1 площею 2.7328 га, ділянка 2 площею 0,1657 га та ділянка 3 площею 0,0954 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Пиратинської сільської ради Червоноградського районну Львівської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивачка покликається на те, зокрема, що [INFO] помер [PERSON] . Після смерті останнього залишилося спадкове майно, що складається, із земельної ділянки на території Пиратинської сільської ради Червоноградського району Львівської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 28 грудня 1999 року, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3630. На момент смерті [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним за цією адресою постійно проживала [PERSON] . Відтак, єдиним спадкоємцем була дочка - [PERSON] , яка спільно проживала з [PERSON] та фактично прийняла спадщину шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини) та продовжувала розпоряджатися ним після смерті останньго. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Сторони участі уповноважених представників не забезпечили. Заяви та клопотання учасників справи 11.09.2024 представником відповідача, міським головою [PERSON] подано до суду заяву, в якій останній просить суд розгляд справи здійснювати без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення(а.с.54). 11.09.2024 представником позивачки [PERSON] - адвокатом Г. Сопронюком на розгляд суду подано заяву, в якій останній просить суд розгляд справи здійснювати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі(а.с.56). Процесуальні дії суду у справі Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 08.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та призначено справу до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження(а.с.49-50). Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 11.09.2024 підготовче засідання у справі відкладено на 17.09.2024(а.с.55). Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.07.1952(а.с.22). Згідно Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружилися, про що складено відповідний актовий запис №5. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище - « [PERSON] »(а.с.23). Довідкою Радехівської міської ради Львівської області№309 від 29.07.2024, встановлено, що [PERSON] до дня смерті, дійсно проживав по [ADDRESS] . Разом із померлим в будинку проживала - [PERSON] (а.с.21). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.07.2020, яке видано повторно, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] в с. Пиратин, Радехівського району, Львівської області(а.с.9). Відповідно до Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-ЛВ №035745 від 28 грудня 1999 року, виданого на підставі рішення VIII сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської районної ради народних депутатів від 1.10.1999, № 3630, [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 2,9939 га, яка розташована на території Пиратинської сільської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва(а.с.10). Рішенням та додатком до рішення Радехівської районної ради Львівської області від 19.10.1999 «Про затвердження проекту передачі земельних часток (паїв) та видачу державних актів на право приватної власності на землю громадянам с. Пиратин підтверджується, що [PERSON] виділено земельну ділянку площею 2,9939(а.с.15,16-20). Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, що встановлено з витягу зі спадкового реєстру № 68071338 від 12.01.2022(а.с.25). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій №111/02-14 від 28.03.2024 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки вона вважається такою, що не прийняла спадщину, адже протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подала заяви про прийняття спадщини (а.с.24). Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивачки права на спадкування і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування До правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР) та Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Так, відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Нормою статті 527 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Спадкоємцями за законом є особи, які входять у першу та другу черги спадкоємців за законом (статті 529, 530 ЦК УРСР), утриманці (стаття 531 ЦК УРСР), усиновлені та усиновителі (стаття 532 ЦК УРСР). Згідно з приписами частини 1 статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР). Відповідно до частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з пунктами 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Нормою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно з приписами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Окрім застосування до вказаних правовідносин вищезазначених норм процесуального закону, суд зважає на роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 (далі - Постанова Пленуму ВСУ). Так, у пункті 1 Постанови Пленуму ВСУ звернуто увагу на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 16 постанови звернуто увагу на те, що заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У тому ж разі, коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію. Так, згідно з пунктами 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Так, відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Нормою статті 527 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Спадкоємцями за законом є особи, які входять у першу та другу черги спадкоємців за законом (статті 529, 530 ЦК УРСР), утриманці (стаття 531 ЦК УРСР), усиновлені та усиновителі (стаття 532 ЦК УРСР). Згідно з приписами частини 1 статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР). Відповідно до частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з пунктами 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Нормою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім цього, судом застосовано норми статей 293 та 294 ЦПК України, які визначають зміст окремого провадження та встановлюють порядок розгляду справ даної категорії. Застосовані судом норми права регулюють вищенаведені спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] на день смерті належало право власності на земельну ділянку розміром 2,9939 в умовних кадастрових гектарах, про що видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №035745 від 28 грудня 1999 року. За життя [PERSON] не зробив особистого розпорядження, єдиним спадкоємцем була дочка - [PERSON] , яка спільно проживала з [PERSON] . Суд зауважує, що перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині 1 статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. Водночас, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого батька - [PERSON] , шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, оскільки після смерті спадкодавця, [PERSON] продовжувала надалі розпоряджатися спадковим майном та постійно проживала з [PERSON] на момент смерті останнього. Таким чином, суд доходить обґрунтованого переконання про наявність достатніх підстав вважати доведеність факту родинних відносин [PERSON] з батьком [PERSON] , на час відкриття спадщини. Встановлення зазначеного факту породжує для позивачки юридичні наслідки, оскільки усуне перешкоди в одержанні нею у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину. Однак, позивачка позбавлена можливості юридично оформити право на спадкове майно у визначений законом спосіб у нотаріуса через відмову останнього у вчиненні нотаріальних дій. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] не визнається, відтак позивачка має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернулася до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити. На підставі статей 525, 529, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР, пунктів 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України та

Outcome: approved