Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки доходу (заробітку), до закінчення сином навчання, посилаючись на відсутність добровільної допомоги зі сторони відповідача та передбачений сімейним законодавством обов`язок по утриманню їх спільної дитини. В обґрунтування вимог зазначено, що їх спільний син [PERSON] проживає з нею та перебуває на її утриманні, досяг повноліття, однак продовжує навчання в Криворізькому національному університеті на денній формі навчання. Тому у зв`язку з необхідністю матеріальної допомоги сину від батька теж, просить задовольнити заявлені вимоги. Ухвалою суду від 12 липня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судовому засіданні на позові наполягає з підстав викладених у позовній заяві. Доповнила, що син зараз знаходиться за кордоном, однак навчається дистанційно. Син перебуває на її утриманні, за кордоном не працює, матеріально батько сину на допомагає. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні , кожний окремо, з позовом не погодилися, просять у задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що позивачем не доведено необхідність допомоги [PERSON] , крім того вважають, що оскільки дитина проживає за кордоном, тобто не з матір"ю , то позивач взагалі не має права звертатися з таким позовом до суду. [PERSON] додав, що йому відомо, що син зареєстрований з матір"ю, що він дійсно навчається оскільки він телефонував до навчального закладу. Дійсно після виповнення сину 18 років він матеріально йому не допомагає, оскільки син повідомив, що працює і що не потребує матеріальної допомоги. А якщо попросить , то буде допомагати. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , який перебуває на утриманні позивача , що не спростовано відповідачем по справі. [PERSON] досяг повноліття, однак продовжує навчання у Криворізькому національному університеті, денної форми навчання, тривалість навчання за першим (бакалаврським) рівнем вищої освіти 3 роки 10 місяців, по 30 червня 2027 року. Згідно до частини другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2018 р., у справі № 622/373/16-ц, в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15. При визначенні розміру аліментів суд враховує положення статті 182 СК України. Суд не бере до уваги твердження відповідача про недоведеність позовних вимог в частині потреби дитини у допомозі оскільки сам факт навчання та не можливість працювати свідчить про необхідність матеріально забезпечувати сина матеріально. Доказів того, що [PERSON] працює відповідачем не надано. Також не надано доказів неможливості відповідачем сплачувати аліменти. Щодо твердження сторони відповідача про те що позов поданий не належним позивачем, оскільки дитина не мешкає з позивачем суд зазначає наступне. Позивач в судовому засіданні пояснила, що дійсно син зараз тимчасово перебуває за кордоном , але навчається та перебуває на її утриманні, зареєстрований з нею, відповідач матеріальної допомоги не надає . Відповідач не заперечував, що син зареєстрований з матір"ю , що навчається і що він матеріально йому не допомагає. А отже судом встановлено, що син сторін перебуває на утриманні позивача, а тому відповідно до правової позиції викладеної неодноразово Верховним Судом , в тому числі й у постанові від 05 12 2018 року у справі № 701/699/16-ц ( провадження № 61-20608св18) вимога про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, на користь матері є обгрунтованою та такою, що відповідає нормам сімейного законодавства. та позивач наділена правом на звернення з відповідним позовом до суду. Враховуючи, що позов подано в інтересах сина про стягнення аліментів на його утримання [PERSON] є належним позивачем у справі. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Враховуючи викладене, суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача на утримання сина [PERSON] на період його навчання, слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки доходу (заробітку), що буде відповідати інтересам сторін та повнолітньої дитини. Відповідно до статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 21 червня 2024 року. Крім того, оскільки відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, він підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в дохід держави в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved