Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У липні 2024 року [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Шидзінський І.В., звернулася до суду з позовами до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав щодо малолітніх дітей . В обгрунтування позовів зазначено, що її дочка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 11 березня 2014 року по 29 грудня 2020 року. [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] померла [INFO] . З часу її смерті діти проживають разом із позивачкою. Відповідач вихованням дітей не займається, не турбується про їх фізичний та духовний розвиток, матеріально не забезпечує. Дані обставини є підставою для позбавлення його батьківських прав, згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України ( далі - СК України), як батька, який ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Відповідач [PERSON] не подав відзиву на позовні заяви. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалами судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 15 липня 2024 року позовні заяви прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та справи призначено до підготовчого засідання. Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 07 серпня 2024 року об`єднано в одне провадження цивільну справу №349/1247/24 із цивільною справою №349/1246/24 та присвоїно об`єднаній справі №349/1246/24, провадження № 2/349/440/24. Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 04 вересня 2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Шидзінський І.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав наведених у позовних заявах. Виконавчий комітет Букачівської селищної ради Івано-Франківської області, як орган опіки та піклування явку свого представника в судове засідання не забезпечив, однак 20 вересня 2024 року до суду надійшла заява начальника служби у справах дітей та сім`ї Букачівської селищної ради Івано-Франківської області Романишак І. про розгляд справи за їхньої відсутності, заперечень проти позову немають. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому процесуальним законом порядку. Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, суд провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фактичні обставини справи, встановлені судом . [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей, виданих виконавчим комітетом Чернівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області серія [NUMBER] від 21 серпня 2014 року та серія [NUMBER] від 27 березня 2017 року. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 11 березня 2014 року по 29 грудня 2020 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 25 листопада 2020 року, ухваленого в судовій справі №349/1347/20. Судове рішення набрало законної сили 29 грудня 2020 року. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 20 грудня 2023 року Центром надання адміністративних послуг Букачівської селищної ради Івано-Франківської області. За матеріалами справи встановлено, що позивачка по справі [PERSON] є матір`ю [PERSON] та бабусею її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . З копії акта обстеження умов проживання від 08 січня 2024 року встановлено, що малолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом із бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Для дітей створені належні умови для проживання. З довідки виданої заступником директора Чернівської гімназії Букачівської селищної ради Івано-Франківської області 07 червня 2024 року № 38 встановлено, що батько не цікавиться успіхами сина [PERSON] , який навчається у четвертому класі гімназії. Також згідно довідки заступника директора Чернівської гімназії Букачівської селищної ради Івано-Франківської області від 07 червня 2024 року № 37 встановлено, що навчанням [PERSON] , яка є ученицею першого класу, цікавиться лише бабуся [PERSON] . Крім цього, факт ухилення відповідача від виконання ним батьківських обов`язківпо вихованню дітей підтвердила в судовому засіданні свідок. Свідок [PERSON] надала показання про те, що вона проживає по сусідству із позивачкою. Батько дітей [PERSON] протягом останніх трьох років не приходив до дітей , не займається їхнім вихованням. Коли в 2023 році померла мати дітей , ними опікується їхня бабуся [PERSON] . Батько дітей проживає в сусідньому селі Козарі та зловживає алкогольними напоями . Згідно копії висновку органу опіки та піклування, який затверджений рішенням виконавчого комітету Букачівської селищної ради Івано-Франківської області від 18 січня 2024 року №2, вирішено за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . У висновку зазначено, що згідно пояснень сусідів, [PERSON] останні три роки по місцю проживання дітей, не з`являється , участі у їхньому вихованні не бере. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. У статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1992 року Постановою Верховної Ради України, зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У частині другій статті 141 СК України зазначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно частин 2, 3 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Також в частині другій статті 157 СК України закріплено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. А у відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до змісту статті 19 СК України при розгляді спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, які бажають брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи з внутрішнього переконання, яке ґрунтується на внутрішній оцінці всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи висновок органу опіки та піклування, показання свідків та наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] , як батько протягом останніх трьох років свідомо ухиляється від виконання свого обов`язку по вихованню малолітнього сина [PERSON] та малолітньої дочки [PERSON] , а саме: не піклується про духовний і фізичний розвиток дітей, не спілкується з ними та не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу. Отже, відповідачем порушено право його дітей на рівень життя, достатній для їхнього фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, яке гарантоване ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» і яке підлягає захисту на підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України шляхом позбавлення його, як батька батьківських прав щодо неповнолітніх дітей, оскільки він ухилився від виконання своїх обов`язків щодо їхнього виховання, що в свою чергу не буде суперечити інтересам дітей. Одночасно суд роз`яснює відповідачу його право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, за наявності підстав передбачених частинами 3 - 5 ст.169 СК України. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З копій платіжних інструкцій №0.0.37432914712.1 та № 0.0.3743911992.1 від 05 липня 2024 року встановлено, що позивачкою сплачено судовий збір в розмірі по 1 211,20 грн за кожну позовну вимогу, загальний розмір якого складає 2 422,40 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, тому з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] підлягає стягненню 2 422,40 грн судового збору.

Outcome: approved