Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із згаданим позовом в якому прохає розірвати укладений з відповідачем шлюб, що був зареєстрований 22.08.2021 року у Соломянському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) за актовим записом №2330. Заявлені вимоги мотивує відсутністю взаєморозуміння між подружжям та відсутністю спільного побуту. Ухвалою суду від 22.08.2024 позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, сторони до суду не з`явились. Позивач [PERSON] звернулася до суду з клопотанням про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала просила задовольнити. Відповідач [PERSON] \~направиввідзив на позовну заяву, в якому розгляд справи прохав провести у його відсутність, просив суд розірвати шлюб. Відзив головним чином мотивований тим, що у провадженні Комсомольського районного суду Полтавської області перебуває цивільна права за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~Ознайомившись з позовною заявою [PERSON] , відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, однак не погоджується з викладеним позивачкою обставинами, а саме щодо часу з якого подружжя не підтримує шлюбні стосунки, проживає окремо та не веде спільно господарство. Позивачка у позові неодноразово зазначає, що з 20.04.2024 року відповідач переїхав проживати окремо в інше житло, однак вказане не відповідає дійсності. \~ \~ \~ \~З моменту реєстрації шлюбу, сторони проживали в [ADDRESS] , та мали гарні подружні відносини. Але, подружнє життя у [PERSON] та [PERSON] не склалось, стосунки між подружжям почали погіршуватись, почали виникати непорозуміння, конфлікти та сварки. У квітні 2024 року відповідач дізнався, що відповідачка має стосунки з іншим чоловіком, з яким вона познайомилась на роботі у спортивному залі, після цього подружжя намагалось налагодити стосунки, але позивачка продовжувала спілкуватись зі своїм коханцем та у червні 2024 року стосунки подружжя остаточно зіпсувались. [PERSON] , розуміючи, що таку сім`ю зберігати не можливо, переїхав проживати окремо від позивачки та з липня 2024 року сторони не підтримують шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство і проживають окремо. \~ \~ \~ \~Наразі відповідачем також подано позов про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, що зареєстрований Дніпровським районним судом м. Києва 16.07.2024 року справа 755/12444/24, провадження відкрито пізніше ніж Комсомольським районним судом Полтавської області, але встановлені судом обставини мають суттєве значення для поділу майна подружжя, якого намагається уникати [PERSON] , яка знаючи, що є спір і відповідач буде звертатись до суду з таким позовом, вирішила подати окрему позовну заяву про розірвання шлюбу, при цьому намагаючись, добитись встановлення тієї обставини у судовому рішенні, яка не відповідає дійсності, а саме часу припинення шлюбних відносин та спільного проживання подружжя, не підтверджуючи ці обставини жодними належними та допустимими доказами. \~ \~ \~ \~Натомість відповідач стверджує, що перестав проживати та вести спільне господарство з позивачкою з липня 2024 року. Позивач має підтверджувати належними та допустимими доказами, обставини, які просить суд встановити, чого позивачне зробила. Тому Відповідач просив суд встановити факт не проживання однією сім`єю сторін та припинення ведення спільного господарства з липня 2024 року та розірвати шлюб. У відповідності\~до ч. 2\~ст. 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 22.08.2021\~року у\~Соломянському відділі\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану у\~м.\~Києві Центрального\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.Київ)\~за актовим\~записом №2330між сторонами зареєстровано шлюб. Як вбачається зі змісту позовної заяви, сторони припинили подружні відносини, спільне господарство не ведуть, миритись сторони не бажають, їх сім`я фактично розпалась, на що заперечень від відповідача не надходило. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ст.141, 142 ЦПК України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог,\~а у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже з урахуванням вищезазначеного, суд вважає, що позивачу необхідно повернути 50 % судового збору, сплаченого ним при подачі позову та з відповідача на користь позивача стягнути судовий збір у сумі 605 грн 60 коп. Щодо вимоги Відповідача суд встановити факт не проживання однією сім`єю сторін таприпинення ведення спільного господарства з липня 2024 року та розірвати шлюб, суд зазначає наступне. Відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями частини другої вищевказної Статті ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити у повному обсязі, а вимогу Відповідача встановити факт не проживання однією сім`єю сторін та припинення ведення спільного господарства з липня 2024 року залишити без розгляду.

Outcome: approved