Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

Представник позивача, яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області з позовм про визначення місця проживання дитини біля батька. Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02 серпня 2005 року. Наразі шлюбні відносини припинені, в судовому порядку вирішується питання про розірвання шлюбу між сторонами. Від шлюбу сторони маєть трьох дітей: доньку, [PERSON] , 2006 року народження, доньку, [PERSON] , 2010 року народження та сина [PERSON] , 2014 року народження. Після припинення спільного проживання сторін, син виявив бажання проживати разолм із батьком за адресою: [ADDRESS] . Відповідач, [PERSON] проти того, щоб син проживав з батьком та чинить цьому опір. Батько дитини має постійне місце проживання, отримує стабільний дохід, та має бажання піклуватись і повністю забезпечувати свого сина всім необхідним. Просив визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з ним - [PERSON] . Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, з підстав викладених у позові,. Відповідачка в судовому засідання заперечувала проти заявлених позовних вимог, наполягала на тому, що син має проживати виключно зі своєю матір`ю. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Новоархангельської селищної ради, в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заявлених позовних вимог, оскільки це відповідає інтересам дитини, зазначила, що працівники служби неодноразово виїзжали до вказаної сім`ї, за результатами таких виїздів переконані, що дитині краще проживати з батьком, оскільки з матір`ю в дитини склалися напружені відносини в звязку з тим, що хлопчика ображає теперішній мамин чоловік, відповідно і надали такий висновок до суду, який був затверджений сесією селищної ради. Окрім того,з метою з`ясування прихильності дитини до кожної зі сторін спору та її ставлення до зміни місця проживання, суд вирішив опитати дитину в судовому засіданні в присутності представника Служби у справах дітей та сім`ї та психолога. Допитаний малолітній [PERSON] зазначив, що однаково любить та прихильно ставиться до своїх батьків, однак хоче проживати з батьком. Він виявив бажання проживати разом з батьком, при цьому, не заперечує проти спілкування з мамою, проте одним з факторів небажання проживати з матір`ю є те, що мама стала проживати з іншим чоловіком, який його ображає, а мама не заступається за нього, і також наказує.ю Спілкування з Єгором, який має повних 10 років, в судовому засіданні пройшло у спокійній обстановці, хлопчик проявив себе як активна і розумна дитина, суд не виявив у його поведінці та висловлюваннях явних ознак страху. На думку психолога дитина надавала правдиві щирі покази, без будь-якого тиску. Окрім того, після конфіденційного спілкування з хлопчиком, психолог зазначила, що дитині дійсно буде комфортніше проживати з батьком. Заслухавши учасників справи, думку малолітньої дитини, щодо якої вирішується питання проживання з батьком, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку: У відповідності до ст. 4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа. Згідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються нормами Цивільного та Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що предметом спору в даному провадженні є особисті немайнові права і обов`язки батьків та дітей, а саме визначення місця проживання малолітньої дитини. За приписами ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. За змістом ст. 31 ЦК України, малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Частиною 1 ст.160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Положеннями частин 1, 2 ст. 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою (постанова Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 607/1091/16-ц (провадження № 61-13272св18). Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновок органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюб, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. Наведена правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 21.10.2019 року у справі №640/2670/17. З аналізу практики Європейського суду з прав людини встановлено, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Положеннями ст. 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що «тлумачення ч. 1 ст. 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. У свою чергу поняття «розлучення дитини та матері» не є тотожним поняттю «визначення різних місць проживання матері та дитини», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання. Таким чином, положення статті 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини є перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини. Як роз`яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. При цьому під час визначення місця проживання малолітньої дитини, зважаючи на вікову категорію дитини, бесіду з останньою має проводити психолог, головним завданням якого є встановлення дійсного психоемоційного стану дитини, визначення інтересів дитини та отримання думки щодо бажання дитини проживати з одним із батьків. Проте суд має враховувати висловлену думку системно, з`ясовуючи належно фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню питання місця проживання дитини. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб. У параграфі 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява №31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або, у відповідних випадках, законні опікуни, - несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують право дитини не розлучатися з обома батьками усупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно ухвалити рішення щодо місця проживання дитини. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України вбачається висновок, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. В судовому засіданні встановлено, що 02 серпня 2005 року, між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, актовий запис №30, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 15.05.2024 року, виданого повторно Новоархангельським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеса (а.с. 13). За час шлюбу в сторін народилися спільні діти: донька, [PERSON] , 2006 року народження, донька, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.09.2010 року, виданого Торговицькою сільською радою Новоархангельського району Кіровоградської області (а.с. 14) та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.04.2014 року, виданого виконавчим комітетом Торговицької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області (а.с. 15). Згідно довідки №1458 від 15.05.2024 року, до складу сім`ї [PERSON] , 1982 року народження входять: дружина - [PERSON] , 1987 року народження, дочка - [PERSON] , 2006 року народження, дочка - [PERSON] , 2010 року народження, син - [PERSON] , 2014 року народження (а.с. 12). Службою у справах дітей проведено обстеження умов проживання позивача, за результатом якого було складено Акт обстеження умов проживання №85 від 15.05.2024 року, згідно з яким одноповерховий будинок [ADDRESS] , складається із трьох кімнат: коридору, веранди, кухні, ванної кімнати. Умови проживання в будинку задовільні, опалення водяне, всі кімнати облаштовані необхідними меблями, є необхідна побутова техніка, постільна білизна в належному вигляді, засоби особистої гігієни присутні, мається запас продуктів харчування. Безпосередньо для дитини виділено окреме спальне місце, є для нього постільна білизна, одяг та взуття для сина по сезону в достатній кількості, є все необхідне шкільне приладдя. Крім того, в ході обстеження умов проживання посадовою особою служби у справах дітей Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, проведено ознайомлювальну бесіду щодо належного виконання батьківських обов`язків. З`ясовано, що в сім`ї панують доброзичливі стосунки (а.с. 16). З огляду на довідку №34 від 14.05.2024 року та копії трудової книжки [PERSON] працює водієм автотранспортних засобів дільниці з поточного ремонту шляхів на комунальному підприємстві «Черкаське експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів» Черкаської міської ради з 25 березня 2020 року по теперішній час (а.с. 17, 19-26) . Згідно виробничої характеристики №248 від 14.05.2024 року, [PERSON] , з березня 2020 року спочатку працював на КП «Черкаське експлуатаційне лінійне управління автомобільних шляхів» Черкаської міської ради» дорожнім робітником, а з травня 2020 року водієм автотранспортних засобів дільниці поточного ремонту шляхів. За період роботи зарекомендував себе з позитивної сторони, як добросовісний, сумлінний, старанний працівник, вимогливий до себе. Любить і знає техніку, яка завжди знаходиться у технічно справному стані. Готовий прийти на допомогу іншим в складних виробничих та життєвих ситуаціях. До поставлених завдань відноситься відповідально. Всі доручення виконує якісно і своєчасно, за що неодноразово заохочувався керівництвом підприємства. Доброзичливий, ввічливий, користується повагою серед працівників та керівництва підприємства. (а.с. 18). З огляду на Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 17.05.2024 року, [PERSON] за період з І кварталу 2020 року по IV квартал 2023 року має стабільний офіційний дохід (а.с. 27-30). Висновком органу опіки та піклування Новоархангельської селищної ради №02-32/416 від 18.06.2024 року, визнано доцільним місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] з батьком, [PERSON] , [INFO] , за адресою буд. [ADDRESS] . Питання щодо визначення місця проживання дитини було розглянуто на комісії з питань захисту дітей Новоархангельської селищної ради. Малолітній [PERSON] , був присутній на засіданні комісії з питань захисту прав дитини та повідомив про те, що він визначився і категорично не хоче проживати з мамою та чужим дядьком. Він бажає проживати разом з батьком [PERSON] у їх будинку за адресою: [ADDRESS] . При визначенні місця проживання дитини, комісія першорчергову увагу приділила саме дитині, щоб рішення якнайкраще забезпечувало її інтереси. Задля цього комісією враховано два аспекти: по-перше: - те, що інтересам дитини якнайкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків коли сім`я є особливо непридатною, або не благополучною; по-друге: - те, що в найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному, стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (а.с. 55-57). Судом встановлено, що що обидві сторони по справі є працевлаштованими, мають постійний дохід, забезпечені матеріально, раніше не судимі, не перебувають на обліку у нарколога та психіатра. Після допиту малолітнього [PERSON] встановлено, що між сином та його матір`ю [PERSON] втрачено сталий емоційний зв`язок, разом з тим, між позивачем і сином існують теплі та довірительні стосунки, син ділиться з батьком своїми думками, переживаннями, шкільними враженнями. При цьому, батько жодних перешкод у спілкуванні дитини з матір`ю не чинить. Слід зазначити, що у разі зміни обставин у відносинах сторін спору, а в першу чергу, відносин між батьками, визначене у цій справі місце проживання дитини може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку.При цьому, визначення місця проживання дитини разом із батьком не позбавляє права матері, відповідача за зустрічним позовом спілкуватися з дитиною та не обмежує її у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання останньої з батьком, не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, прояву турботи відносно неї та участі у її вихованні. Виходячи із обставин цієї справи, враховуючи, що батьки не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання дитини, суд вважає, що враховуючи вік та стать дитини, тривалість проживання малолітньої дитини з батьком, добросовісне виконання позивачем батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення його усім необхідним, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з батьком, чи негативно впливали на його виховання та розвиток, визначення місця її проживання у цій справі з батьком буде відповідати якнайкращим інтересам дитини, сприятиме повноцінному її вихованню та розвитку. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з метою забезпечення умов, необхідних для повноцінного фізичного, психічного і духовного розвитку малолітнього сина, позовні вимоги про визначення місця проживання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , разом з батьком - [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання батька підлягають задоволенню. Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на задоволення позовних вимог в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, сплачений ним при подачі позову судовий збір. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved