Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-18 00:00:00

16.09.2024 року заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, яку нею було уточнено, та у якій просить суд встановити факт смерті, що має юридичне значення, а саме факт смерті біологічної матері дітей: [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , яка народилася: Україна, Херсонська область, Великолепетиський район, селище міського типу Велика Лепетиха, ІПН [NUMBER] , громадянство Україна, та яка померла [INFO] на тимчасово окупованій російською федерацією території України: Україна, Херсонська область, Генічеський район, місто Генічеськ. На час смерті [PERSON] проживала на тимчасово окупованій російською федерацією території України за адресою: [ADDRESS] . Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, у якій зазначила, що уточнену заяву про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, вона підтримує та просить суд задовольнити її, просить суд розглядати справу за її відсутності. Представник заінтересованої особи - Центрально-Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи у відсутність представника відділу, звернули увагу на необхідність низки виправлень та уточнень у заяві, підтвердили факт відсутності зареєстрованого на території України актового запису про смерть [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом\~встановлено,\~що [PERSON] , [INFO] разом з чоловіком є батьками-вихователями малолітніх [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] , що підтверджується розпорядженням голови районної державної адміністрації Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області № 44 від 15 лютого 2021 року. Мати малолітніх дітей, [PERSON] [INFO] , згідно з рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області (справа № 649/465/20, провадження № 2/649/120/20) була позбавлена батьківських прав, що підтверджується копією рішення суду. Батько, [PERSON] [INFO] , помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 33. У зв`язку з введенням на території України воєнного стану та тимчасової окупації російською федерацією м. Берислав, Херсонської області, заявниця разом із чоловіком та дітьми були змушені евакуюватись до м. Кривий Ріг, та є внутрішньо переміщеними особами, що підтверджується довідками: № 1211- 5002572258 від 13.02.2023 року, виданої на [PERSON] , № [NUMBER] від 13.02.2023 року, виданої на [PERSON] , № 1211-5002572808 від 13.02.2023 року, виданої на [PERSON] . Мати малолітніх [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] , [INFO] померла в лікарні, яка розташована на тимчасово окупованій території України у м. Генічеськ, Херсонської області. Враховуючи, що [PERSON] [INFO] на момент смерті проживала на тимчасово окупованій території України у [ADDRESS] , довідка про смерть від 16.08.2024 року, видана окупаційною владою. Заявниця звернулась до Центрально-Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про проведення державної реєстрації смерті [PERSON] , на підставі медичного свідоцтва про смерть, виданої окупаційною владою, на що отримала відмову на підставі ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Отримати свідоцтво про смерть у відділі ДРАЦС неможливо, оскільки, факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ встановленого зразка, якій може бути прийнято відділом ДРАЦС для здійснення реєстрації смерті, відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Зазначене місце смерті на час смерті [PERSON] заявниці, а саме: Україна, Херсонська область, м. Генічеськ, це тимчасово окупована територія України. Відповідно до Наказу МІНІСТЕРСТВА З ПИТАНЬ РЕІНТЕГРАЦІЇ ТИМЧАСОВО ОКУПОВАНИХ ТЕРИТОРІЙ УКРАЇНИ 22.12.2022 № 309 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 р. за № 1668/39004) "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією" м. Генічеськ Херсонської області віднесено до тимчасово окупованих Російською Федерацією території України з 24.02.2022 року. Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому, указами Президента України було продовжено строк дії воєнного стану в Україні. Через активні\~бойові дії\~в Херсонській\~області та\~в м.\~Генічеськ \~державні органи,\~зокрема й\~відділи державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~не здійснюють\~свої повноваження. За наведених обставин у інший спосіб, крім як за рішенням суду, факт смерті особи не можливо зареєструвати у державному реєстрі, а тому, з метою захисту прав і свобод неповнолітніх дітей, заявниця змушена звертатися до суду з даною заявою, яку просить суд задовольнити. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до п. 1 постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до п. 1, п. 7\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до частин 1, 3 ст. 294 ЦПК України, під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих\~Конституцією\~і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 3 ст. 82 ЦПК України, обставини, визнані судом\~загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає\~негайне виконання рішень у справах про, зокрема, встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (\~аналогія права). На даний час заявниця бажає отримати свідоцтво про смерть [PERSON] , встановленого Українським законодавством зразка, але не має змоги, оскільки в неї відсутній оригінал лікарського свідоцтва про смерть, яке відповідає формі, визначеної наказом Міністерства охорони. На підставі\~вищевикладеного,\~враховуючи те,\~що заявниця\~не має\~можливості надати\~документи,\~необхідні для\~проведення державної\~реєстрації смерті,\~зокрема оригінал\~лікарського свідоцтва\~про смерть\~належної форми,\~суд приходить\~до висновку\~про законність\~та обґрунтованість\~заяви [PERSON] про встановлення факту смерті, оскільки така реєстрація не можлива без відповідного рішення суду. Тому суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення заяви. Встановлення цього факту не суперечить чинному законодавству і не порушує чиїх-небудь прав або охоронюваних законом інтересів. Також суд вважає за доцільне на підставі ст.ст.10, 430 ЦПК України допустити рішення суду до негайного виконання. На підставі викладеного, та,

Outcome: approved