Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину. Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] . Малолітня донька проживає разом з позивачем. Відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання спільної дитини, однак має таку матеріальну можливість. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 35 000 грн щомісячно, починаючи з дня звернення до суду. Ухвалою суду від 09 квітня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 19 червня 2024 року клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про витребування доказів задоволено частково: витребувати у Державної податкової служби України (Львівська пл., 8, м. Київ, 04053) інформацію про доходи [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) в тому числі від здійснення підприємницької діяльності за період 2021-2023 рр. (податкові декларації платника податку фізичної особи - підприємця). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьками зазначено: батько - [PERSON] , [INFO] , мати - [PERSON] , [INFO] (а.с. 5,7-8). Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 35 000 грн щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Між сторонами виникли аліментні правовідносини щодо зобов`язання батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Предметом доказування є стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилалась на відсутність у відповідача аліментних зобов`язань перед іншими особами та соціальних зобов`язань, а також, що відповідач має фінансову можливість забезпечувати дитину у межах заявлених позивачем вимог. На підтвердження позовних вимог позивач надала суду: витяг з відкритого реєстру Опендата бот стосовно ФОП [PERSON] (а.с. 11), інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 29 січня 2024 року стосовно відповідача (а.с. 12-13); акт виконаних робіт стосовно стоматологічного лікування дитини (а.с. 14); калькуляція вартості дня народження дитини (а.с. 15); договір із закладом дошкільної освіти (а.с. 16-19); довідка про перебування дитини на навчанні у дошкільному закладі (а.с. 20); довідка про понесені витрати з навчання іноземної мови (а.с. 21); копія договору оренди будинку (а.с. 22-25). Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 с. 182 СК України). Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ч. 3 с. 182 СК України). Суд приймає до уваги те, що відповідач є особою працездатного віку, має дохід та нерухомість. Малолітня дитина проживає разом з позивачем та потребує матеріальної допомоги. Відповідач повинен у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за них, забезпечувати їй добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально, однак відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання в добровільному порядку. Однак позивачем не доведено здатність відповідача сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 35 000 грн щомісячно, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При визначені розміру аліментів судом враховуються обставини, що передбачені ст.182 Сімейного кодексу України, норми статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", якою встановлений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень, та вважає за можливе позовні вимоги задовольнити частково: стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн щомісячно, починаючи з 28 березня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. В решті вимог відмовити. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 1 211,20 грн.

Outcome: partial