Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

23.04.2024 року [PERSON] (надалі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі - відповідачка) про позбавлення її батьківських прав стосовно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову вказала, що її рідна сестра [PERSON] є матірю [PERSON] , батьком останнього є [PERSON] . [INFO] батько [PERSON] помер. Відмітила, що в 2013 році [PERSON] виїхала за межі України і до цього часу не повернулася, залишивши свого малолітнього сина без материнського піклування на неї та її сім`ю. Відповідачка протягом всього часу з 2013 року ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не приймає участі у житті сина. Свідомо не цікавиться його розвитком, здоров`ям, не відвідувала і не відвідує разом з дитиною дитячого лікаря та жодних інших закладів, в тому числі, розважального чи виховного напрямку, матеріальної допомоги не надає, не спілкується з вчителями. Тобто, маючи реальну можливість брати участь у вихованні та забезпеченні дитини, відповідачка з власної ініціативи самоусунулася від виконання своїх материнських обов`язків. Зазначила, що усі обов`язки по вихованню та утриманню [PERSON] повністю покладені на неї, її чоловіка та бабу дитини. Вона із чоловіком повністю забезпечують племінника гідними умовами проживання та гармонійною атмосферою оточення, сприяють належному його вихованню, повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Фактично відповідачка жодних з покладених законом на неї обов`язків не виконує, не контактує з донькою, не цікавиться її життям, здоров`ям, хоч має можливість виконувати батьківські обов`язки, покладені на неї законом відносно своєї дитини, оскільки ніхто з родини позивачки не створювали і не створюють перешкод у її спілкуванні, однак [PERSON] не має на це вольового бажання. Відповідачка проживає від свого сина окремо і повинна та могла усвідомлювати те, що розлука з нею і відсутність спілкування матиме наслідки ослаблення та повного розриву зв`язку з дитиною і що її бездіяльність призведе до такого розриву, а позбавлення батьківських прав всього лише скасовує правовий зв`язок. Поведінка відповідачки не свідчить про її інтерес до дитини та її бажання, як матері, на виконання своїх материнських обов`язків по відношенню до сина, тому з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, просила позбавити [PERSON] , батьківських прав. В ході розгляду справи представник позивачки [PERSON] - адвокат Орендарчук В.О., позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] , будучи повідомленою про розгляд справи на 11.09.2024 року та на 16.09.2024 року належним чином в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, через офіційний веб-сайт судової влади України Білогірського районного суду Хмельницької області, в судове засідання не з`явилася, причину неприбуття не повідомила, не заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності, відзиву на позовну заяву не надала. Представник третьої особи, Органу опіки та піклування виконавчого комітету Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області, Довгошей С.Л. позовні вимоги [PERSON] підтримав. Вказав, що позбавлення батьківських прав відповідачки щодо дитини є доцільним та відповідає інтересам дитини. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, ст. 150 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов?язків по вихованню дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" встановлено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження, серії [NUMBER] , виданого 22 червня 2010 року Хорошівською сільською радою Білогірського району Хмельницької області. Батьком [PERSON] є [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) 29 лютого 2024 року батько [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] не піклується про фізичний та духовний розвиток неповнолітнього сина, а саме залишила його, не займається його вихованням, доглядом та матеріальним забезпеченням, не проявляє щодо нього батьківської уваги і турботи, не цікавиться справами, здоров`ям, психологічним станом, що свідчить про свідоме ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків. Із висновку органу опіки та піклування Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав» №67 від 25 квітня 2024 року вбачається, що [PERSON] протягом десяти років за місцем реєстрації незявлялася, життям та здоровям дитини не цікавиться, участі в утриманні та вихованні сина не брала. Усі обов`язки по вихованню і утриманню дитини покладені на її тітку - [PERSON] та її сім`ю, які забезпечують дитину гідними умовами проживання та сприяють її навчанню та розвитку. Мати свідомо нехтує своїми обов`язками, чим порушує ст.ст. 141,150,152 Сімейного кодексу України. Тому позбавлення батьківських прав відповідачки щодо дитини є доцільним та відповідає інтересам дитини. [PERSON] є учнем восьмого класу Великоборовицького ліцею Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області. Мати дитини, [PERSON] не бере участі у навчанні та вихованні дитини, не підтримує зв`язку із класним керівником та вчителями. Тітка, [PERSON] приділяють належну увагу навчанню та вихованню [PERSON] . Показами свідків [PERSON] та [PERSON] підтверджується, що [PERSON] вихованням та матеріальним забезпеченням сина [PERSON] не займається. Так, свідки вказали, що мати [PERSON] не спілкується із сином [PERSON] , не утримує його. Вихованням дитини займається тітка, позивачка по справі. Оцінюючи докази в їх сукупності суд бере до уваги, що відповідачка [PERSON] не виконує батьківських обов`язків по вихованню дитини, що свідчить про свідоме та умисне ухилення її від участі у вихованні сина. Матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Дитина перебуває на утриманні та вихованні тітки та баби. Позивачем надано належні та допустимі докази ухилення відповідачки від участі у вихованні дитини, оскільки вона з 2013 року не проживає із сином, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, внаслідок чого не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча перешкод їй ніхто не чинив. Будь-яких доказів щодо безпідставності позовних вимог та доказів своєї участі у вихованні дитини відповідачка [PERSON] суду не надала. Таким чином, оскільки факт ухилення відповідачки [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи, суд вважає, що є підстави для позбавлення її батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , згідно відповідних положень ст.164 Сімейного Кодексу України, та позбавлення відповідачки батьківських прав щодо дитини відповідає інтересам неповнолітньої. Крім того, при винесенні рішення суд враховує, що позивач просить стягнути аліменти на утримання [PERSON] у розмірі, що не суперечить положенням сімейного та цивільного законодавства, та вирішує справу в межах заявлених вимог. Суд також враховує, що відповідачка [PERSON] є працездатною, докази того, що не може працювати за станом здоров`я чи з інших причин, в справі відсутні, як і відсутні відомості про перебування на їх утриманні інших осіб. Тому, виходячи із засад цивільного законодавства, зокрема справедливості та розумності, враховуючи вимоги ст.166 СК України, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину визначений в законодавчому порядку і становить 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд приходить до висновку, що з відповідачки слід стягнути на користь позивачки аліменти в заявленому розмірі. Ч.1,5 ст. 183 ЦПК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України на користь позивачки з відповідачки належить стягнути судові витрати в сумі 1211,20 грн. та на користь держави судові витрати в сумі 1211,20 грн. Враховуючи наведене,

Outcome: approved