Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

Позиції учасників справи. Позивач ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 112 243,98 грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 19.08.2020 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 20200819-239275 про надання коштів на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та сплатити інші платежі передбачені договором. 07.05.2021 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» укладено договір про відступлення права вимоги №2021-07/35-1, у відповідності до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором. 13.12.2022 між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір відступлення права вимоги № 20221213, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК«ЦФР» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до вказаного реєстру ТОВ«ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до відповідача в сумі 113 243,98 грн., з яких: 47 864,80 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 65 379,18 грн. - сума заборгованості за річними відсотками. Скориставшись правом подачі відзиву, відповідача [PERSON] подала відзив, в якому категорично заперечує проти позовних вимог у повному обсязі, оскільки позивачем не надано належні та допустимі докази на підтвердження укладення Кредитного договору; не надано доказів зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника та належність зазначеного рахунку позичальнику; було нараховано заборгованість за відсотками після закінчення строку кредитних договорів. Оскільки, предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором, проте позивачем не доведено жодними належними та допустимими доказами факту видачі кредиту відповідачу, розміру заборгованості по кредитному договору та відступлення прав вимоги. Крім того, відповідач заперечує отримання від Кредитора ТОВ «МАКС КРЕДИТ» суми кредиту (його частини), при цьому на думку відповідача, матеріали справи не містять жодного доказу на виконання кредитором свого обов`язку надати позичальникові грошові кошти в кредит. Відповідач вказує, що в даній справі позивачем не надано жодного належного, допустимого та достатнього доказу на підтвердження факту наявності у позивача прав вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором, та на підтвердження факту наявності у відповідача заборгованості перед первісним кредитором ТОВ «МАКС КРЕДИТ» в розмірі, який позивач вказав у своїй позовній заяві. 09 липня 2024 року представником позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» - Маглич І.С. подано відповідь на відзив, відповідно до якої, ТОВ «ФК «ЄАПБ» детально ознайомившись з відзивом відповідача вважає його безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на те, що жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодилась з умовами та правилами надання кредиту під час укладення та підписання вищезазначеного договору відповідачем висловлено не було. Обставини укладення вищевказаного договору відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами. При цьому відповідач був належним чином ознайомлений з умовами вищезазначеного договору. Крім того, вказаний договір та його умови в судовому порядку не оскаржувався, не визнавався недійсним, а тому є таким, що відповідає волевиявленню сторін. Зокрема на кожному аркушу договору № 20200819-239275 від 19.08.2020 міститься підпис відповідача, що в свою чергу свідчить про погодження з умовами кредитування. Крім того, представник позивача, звертає увагу, на те, що відповідно до довідки підтвердження про перерахування (надання) кредитних коштів та часткового погашення кредиту вих. №-8578104-SG від 24/12/2022, вбачається, що відповідачем частково погашалася заборгованість за вказаним кредитом, у загальній сумі 5700,00 грн. Щодо посилання відповідача про відсутність доказів на підтвердження факту наявності у позивача прав вимоги представник вказує на те, що у даній справі договір факторингу у встановленому законом порядку відповідачем не визнавався недійсним. Отже, відповідний договір факторингу є чинним, його дійсність ніким не оспорена, а тому він підлягає до виконання. Процесуальні дії та рішення суду. 10.08.2023 ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2023 року стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договорами в розмірі 112 243,98 грн., та судовий збір в розмірі 2 684 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 19 червня 2024 року заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2023 року - скасовано. В судове засідання представник позивача не з`явився, при цьому просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, про що вказано у відповіді на відзив. В судове засідання відповідач не з`явилась, при цьому до суду надійшла заява, про розгляд справи без її участі, проти позовних вимог катигорично заперечує в повному обсязі. Фактичні обставини справи. Позиція суду та оцінки аргументів сторін. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Як встановлено судом, що 19.08.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 20200819-239275 про надання коштів на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та сплатити інші платежі передбачені договором. Відповідно до умов договору Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» зобов`язуються надати відповідачу грошові кошти в загальній сумі 40000 грн. на умовах строковості, зворотності, строком на 36 місяців, зі сплатою відсотків за стандартною процентною ставкою в розмірі 89,86 % річних. 07.05.2021 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» укладено договір про відступлення права вимоги № 2021-07/35-1, у відповідності до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором. 13.12.2022 між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір відступлення права вимоги № 20221213, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) ТОВ «ФК«ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК«ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФП» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників. Згідно з Витягом з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 2021-07/35-1 та №2021-07/35-2 від 07.05.2021 ТОВ «ФК «ЦФР» передав, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 20200819-239275 від 19.08.2020. За змістом положень ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду є, зокрема, відшкодування збитків та матеріальних втрат кредитора. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст.634 ЦК України). Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодилась з умовами та правилами надання кредиту висловлено не було. При цьому вказаний договір та його умови в судовому порядку не оскаржувався, не визнавався недійсним. Крім того, на кожному аркуші договору № 20200819-239275 від 19.08.2020 міститься підпис відповідача, що в свою чергу свідчить про погодження з умовами кредитування. Відповідно до ч.1 ст. 638 та ч.1 ст.640 ЦПК України та правової позиції Верховного Суду України по справі №6-63цс12 кредитний договір є укладеним не з моменту передачі грошей, а з моменту досягнення сторонами в письмовій формі згод з усіх істотних умов такого договору. Слід зауважити, що у постанові Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі № 607/11746/17 (провадження № 61-18730св20) за позовом про стягнення коштів зазначено, що з урахуванням принципів цивільного права, зокрема, добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності. Тобто, посилання відповідача на те, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не надано суду доказів отримання ним кредитних коштів від Первісних кредиторів є помилковим та безпідставним, оскільки факт їх надання підтверджуються, власне, наявними у матеріалах справи копіями вищезазначеного договору, який є дійсним в силу приписів ст. 204 ЦК України про правомірність правочинів. При цьому вимог щодо визнання зазначених правочину недійсним чи встановлення факту його неукладеності до суду заявлено не було. Зазначений правочин підтверджує факт наявності відповідних правовідносин, їх зміст та погоджені сторонами обставини щодо передання в кредит відповідачу коштів у погодженому розмірі. На підтвердження заявлених позивних вимог, ТОВ «ФК «ЄАПБ» надано копії відповідного договору, договору факторингу із відповідними додатками, довідку підтвердження про перерахування(надання)кредитних коштів та часткового погашення кредиту, розрахунок заборгованості за договором № 20200819-239275 від 19.08.2020. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Згідно із ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Як встановлено з письмових матеріалів справи, відповідач не надала своєчасно Товариству грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконала. Верховним Судом у постанові від 07.06.2023 по справі № 234/3840/15-ц (провадження № 61-3014св22), наголошено, що «заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти». Крім того, Верховним Судом у вказаній постанові наголошено, що «незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі». Вказана позиція суду узгоджується також з висновками Верховного Суду у постановах від 23 січня 2018 року у справі № 755/7704/15-ц (провадження № 61-283св18), від 26 вересня 2018 року у справі № 159/2146/15-ц (провадження № 61-20113св18), від 02 жовтня 2020 року у справі № 911/19/19. У Постанові від 02.10.2020 по справі № 911/19/19, Верховним Судом наголошено, що якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем). Тобто, в даному випадку, якщо відповідач не погоджується з відповідним розрахунком заборгованості за кредитним договором № 20200819-239275 від 19.08.2020, він має право подати контррозрахунок. Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Цивільне законодавство передбачає заміну кредитора в будь-якому зобов`язанні, за винятком зобов`язань, нерозривно пов`язаних з особою кредитора (ст. 515 ЦК України). При цьому заборона на відступлення права вимоги має встановлюватися законом або договором. На підтвердження укладення договору Факторингу позивачем було надано: копії витягу з договору факторингу, акт прийому-передачі реєстру боржників, витяг з реєстру боржників до договору факторингу, детальний витяг з реєстру боржників за кредитними договорами, права грошової вимоги по яких ТОВ «ФК «ЦФР» отримано на підставі Договорів відступлення прав вимоги №2021-07/35-1 та № 2021-07/35-2 від 07 травня 2021 року, укладених з ТОВ «МАКС КРЕДИТ», з відображенням інформації щодо відступлення права вимоги щодо відповідного кредитного договору, копія платіжної інструкції № 19139 від 14.12.2022, що в свою чергу підтверджує та дозволяє дійти висновку, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» одержав від Первісного кредитора право вимоги по заборгованості відповідача. Отже, зазначена заборгованість підтверджуються з огляду на наявні докази в матеріалах справи, які не спростовані належним чином, зокрема розрахунком заборгованості за кредитними договорами № 20200819-239275 від 19.08.2020 та відповідним копіями вказаного договору в якому відображаються всі істотні умови такого виду договору та договорами факторингу з відповідними додатками. Окрім цього, відповідачем зазначені обставини викладені у відзиві не підтверджено належними доказами по справі, зокрема відповідач не надала платіжних документів, або їх копій, що могли б спростувати розрахунок боргу, що міститься в матеріалах справи, незалежно від того яким чином такі платежі здійснювались. Факт отримання коштів відповідачем підтверджується наданим до позову розрахунком, зворотного відповідач не довела. Враховуючи норми закону та те, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасила, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом та відсотками підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved