Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-12 00:00:00

04 липня 2024 року до суду надійшла позовна заява ТОВ «Коллект центр» до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект центр» заборгованість за договором про споживчий кредит № 4386470 від 28.06.2021 р. в розмірі 40476,82 грн., сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 13000 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 28.06.2021 р. між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» було укладено договір про споживчий кредит № 4386470, за умовами якого відповідач отримала кредит в розмірі 15000 грн. зі сплатою процентів, стандартна процентна ставка становить 1,90 %. Відповідно до Договору факторингу № 24-01/2022 від 24.01.2022 р. право грошової вимоги до відповідача перейшло до ТОВ «Вердикт капітал», а відповідно до договору про відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 р. до ТОВ «Коллект центр». Всупереч вимогам кредитного договору відповідач не виконала своїх зобов`язань, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 40476,82 грн., яку просить стягнути з відповідача. 12.09.2024 р. від представника відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову ТОВ «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що в матеріалах позовної заяви відсутні належні та допустимі докази, що підтверджують факт підписання кредитного договору № 4386470, що має відношення до відповідача, зазначивши, що даний договір було підписано за допомогою електронного підпису де взагалі відсутні протоколи електронних підписів одноразового ідентифікатора. Також вказує на те, що позивачем не враховано при визначенні розміру заборгованості погашення відповідачкою суми боргу в розмірі 3300,00 грн., які вона сплатила 28.07.2021 року. Крім того, строк дії договору пролонговано на строк більше 90 днів (210 днів), тоді як автопролонгація мала бути зупинена 26.09.2021 р. Зазначає, що у відповідності з внесеними змінами у розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 40-44, ст. 356) доповнити пунктами 18 і 19 такого змісту: "18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії"; а тому є підстави вважати та прохати суд врахувавши дані зміни в законодавстві є підстави не тільки для відмови у вказаному позові в повному об`ємі позовних вимог в тому числі і в частині по стягненню; 31,62 грн. - заборгованість за 3% річних по ст. 625 ЦК України, 198,60 грн. заборгованість у відповідності із ст. 625 ЦК України, яка не підлягає стягненню ураховуючи вищевикладене. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить справу розглядати у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення відповідачки, її представника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 28.06.2021 р. між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 4386470. Згідно з умовами даного договору відповідач отримала кредит в сумі 15000,00 грн, зобов`язавшись повернути його, сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 1,90% за кожен день строку користування кредитом. Кредит надається строком на 30 днів (а.с. 6-13). Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі. Відповідно до п. 2.1 договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту. 28.06.2023 р. ТОВ «Авентус Україна» виконано свої зобов`язання за договором та перераховано на картку № [NUMBER] , номер якої вказано в кредитному договорі, кредитні кошти в сумі 15000,00 грн., транзакція № 960663706, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 17.05.2024 р. (а.с. 13-15). Відповідачка в судовому засіданні підтвердила факт отримання нею кредитних коштів. 24.01.2022 р. між ТОВ «Авентус Україна» (Кредитор) та ТОВ «Вердикт Капітал» (Новий кредитор) був укладений договір факторингу № 24-01/2022, відповідно до якого Кредитор передає (відступає) Новому кредиторові за плату, а Новий кредитор приймає належні Кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаним у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (а.с. 21-23). Відповідно до Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги № 24-01/2022 від 24.01.2022 р. ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 4386470 від 28.06.2021 р. на загальну суму заборгованості 40246,60 грн, з яких сума заборгованості за основною сумою боргу 12412,50 грн, сума заборгованості за відсотками 27834,10 грн. (а.с. 24-26). 10.01.2023 р. між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» був укладений договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, відповідно до якого Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредиторові належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках №1 та №3 до цього договору (Реєстр боржників), включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договором позики (кредитним договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них (а.с. 28-30). Відповідно до Реєстру боржників до Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 р. ТОВ «Коллект центр» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 4386470 на загальну суму заборгованості 40476,82 грн, з яких сума заборгованості за основною сумою боргу 12412,50 грн, сума заборгованості за відсотками 27834,10 грн., сума відповідальності за порушення грошового зобов`язання згідно зі ст. 625 ЦК України 230,22 грн. (а.с. 31-33). Таким чином, судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини. Відповідно до норм ст.ст. 11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмовій формі (ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, ст.13 Закону України «Про споживчий кредит»). Відповідно до ч. 1 ст.\~1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Статтею 204\~ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину. За правилом ч. 1 ст.\~205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.\~207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Абзац 2 ч. 2 ст.\~639\~ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652\~ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Особливості укладання кредитного договору та договору позики в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з п. 6 ч.1 ст. 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). За змістом ч.ч.3,4,6 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що кредитний договір № 4386470 від 28.06.2021 р. між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» укладено у формі електронного документу, із застосуванням електронного підпису (за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора). Таким чином, кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами даних правочинів. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, не доведено, що вона не використовувала одноразовий ідентифікатор для підписання електронної форми кредитного договору, що в силу положень статей 12, 81\~ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Відповідно до ч. 1 ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до ст.\~516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Таким чином, ТОВ «Коллект центр» є новим кредитором, так як набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 4386470 від 28.06.2021 р., а тому вправі вимагати погашення відповідачем заборгованості згідно цього договору. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, своєчасно кредитні кошти та відсотки товариству не повернув, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 4386470 від 28.06.2021 р. [PERSON] станом на день формування позовної заяви має заборгованість в розмірі 40476,82 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 12412,50 грн., сума заборгованості за відсотками 27834,10 грн., сума відповідальності за порушення грошового зобов`язання згідно зі ст. 625 ЦК України 230,22 грн. (31,62 грн. 3 % річних + 198,60 грн. інфляційні збитки) (а.с. 20). Правильність розрахунку заборгованості за кредитним договором № 4386470 від 28.06.2021 р. відповідачем не спростована. Доводи відповідачки про те, що до розрахунку заборгованості не внесено здійснений нею платіж 28.07.2021 р. на суму 3300 грн., суд не бере до уваги, оскільки відповідачкою не надано доказів на підтвердження слати даної суми. Доводи представника відповідача про відсутність підстав для стягнення 3 % річних та інфляційних збитків у зв`язку з внесеними змінами у розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо звільнення від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України у період дії воєнного стану, суд не бере до уваги, так як 3 % річних в сумі 31,62 грн. були нараховані за період з 24.01.2022 р. по 23.02.2022 р., інфляційні збитки в розмірі 198,60 грн. нараховані за лютий 2022 р., тобто в період до введення в Україні воєнного стану. Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Договір, укладений з відповідачем [PERSON] та первісним кредитором, договір факторингу та договір про відступлення прав вимоги у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаних правочинів. У цій справі позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених договорами, презумпція правомірності яких не спростована. Фактично, порушене право кредитора залишилось незахищеним, а тому підлягає захисту в судовому порядку. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь ТОВ «Коллект центр» заборгованості за кредитними договорами № 4386470 від 28.06.2021 р. в загальній сумі 40476,82 грн. Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень Глави 8 ЦПК України. Так положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4). Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надані: договір №07-06/2024 про надання правничої допомоги від 07.06.2024; заявка на надання юридичної допомоги №712 від 07.06.2024; витяг з акту №2 про надання юридичної допомоги від 10.06.2024, платіжна інструкція № 0440650000 від 11.06.2024. Оцінюючи співмірність витрат на оплату правничих послуг, суд виходить з наступного. У детальному описі виконаних робіт зазначено, що АО «Лігал Ассістанс» здійснено таку роботу: надання усної консультації з вивченням документів 2 год. 4000,00 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 3 год. 9000,00 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу направлялися докази понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу. У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що розмір витрат на правову допомогу є безпідставним, завищеним та не відповідає розумній справедливості, співмірності та враховуючи при наявності юридичного досвіду відповідно до часу необхідного для надання правничої допомоги, а також працюючи в парі з ТОВ «Коллект Центр» є необ`єктивними, несправедливими та не відображають реального витраченого на дану правничу допомогу, а тому не підлягають задоволенню. З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, надані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також враховуючи, що дана цивільна справа не є справою значної складності, об`єм виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) є незначним, суд дійшов висновку, що заявлений стороною позивача розмір вартості послуг за правничу допомогу у загальній сумі 13000,00 грн. є завищеним і неспівмірним із предметом даного позову, в зв`язку з чим наявні підстави для застосування положень ч. 5 ст.\~137\~ЦПК України щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 3000 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Крім того, при подачі позовної заяви до суду позивачем був сплачений судовий збір в сумі 3028,00 грн. Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача в рахунок відшкодування судових витрат 6028,00 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 207, 517, 526, 1048, 1049, 1054, 1077 ЦК України,

Outcome: approved