Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

02.07.2024 р. до Корсунь-Шевченківського районного суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню звернулася [PERSON] I. Обгрунтування позову В позові позивач зазначила, що предметом даної позовної заяви є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 22609 виданий 08.07.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. щодо стягнення з [PERSON] , на користь ТОВ «ФК\~«АЛАНД» заборгованість в розмірі 17648,86 грн. На підставі зазначеного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. було відкрито виконавче провадження ВП № 62692918 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого напису. В той же час будь-яких угод між нею та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» не укладались та вона взагалі не знає, що це за компанія. Позивач вважає, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог ст.ст.87,88,89 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку. затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Посилаючись на викладене просила визнати таким, що не підлягає виконавчий напис № 22609 виданий 08.07.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. II. Відповідно до ухвали суду про відкриття провадження, справа розглядається у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Позов з додатками та ухвалу про відкриття провадження, а також повістку до судового засіданні відповідач отримав належним чином, заперечень суду щодо спрощеного провадження, а також відзиву до суду не надав. Представник позивача просила розглянути справу без її участі та участі позивача , позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Від третьої особи приватного нотаріуса повернулося поштове повідомлення з позначкою про те, що «за вказаною адресою адресат відсутній». У судове засідання відповідач, треті особи до суду не з`явились, причини неявки суду не повідомили, були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання. Суд ухвалив слухати справу за відсутності сторін та не проводити фіксацію процесу технічними засобами на підставі ст. 247 ч.2 ЦПК України. У судовому засіданні були вивчені наступні докази по справі: -копія паспорта, коду позивача (а.с.3-4) -копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.5) -копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 30.07.2020 (а.с.6) -копія виконавчого напису (а.с.7) -витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб (а.с.8) -квитанція до прибуткового касового ордера (а.с.10) -копія ордера на надання правничої допомоги (а.с.11) -копія платіжної інструкції (а.с.12). III При вивченні матеріалів справи, судом було встановлено наступне : 08.07.2022 р. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис № 22609 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованість в розмірі 17648,86 грн ( а.с.7). Приймаючи рішення по суті позовних вимог, суд звернув увагу на наступне: Так, за визначенням статті 18 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлює Закон України «Про нотаріат». Пунктом 19 частини 1 статті 34 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріуси вчиняють, зокрема, виконавчі написи. Вчинення нотаріусом виконавчих написів регламентовано главою 14 Закону України «Про нотаріат». Так, за приписами статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Частиною першою статті 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями -не більше одного року. Аналогічні приписи закріплені й в Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (надалі - Порядок №296/5). На виконання вищенаведених положень законодавства Кабінетом Міністрів України 29 червня 1999 року прийнято постанову № 1172, якою затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (надалі - Перелік №1172). 26 листопада 2014 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 662, якою внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, пунктом 2 наведеної постанови КМУ доповнено Перелік №1172 після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 65037659) визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме, в тому числі і п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Вказана постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, а ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у даній справі відмовлено у перегляді цієї ухвали Вищого адміністративного суду України. Однак, не зважаючи на те, що судовим рішенням були скасовані зміни до Переліку в частині вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчій напис. Отже, починаючи з 22.02.2017 нотаріуси позбавлені можливості вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості, що випливають з кредитних відносин. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 08.07.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Тобто, на момент вчинення приватним нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису (08.07.2020), кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не входили до Переліку №1172, адже постанова КМУ про доповнення вказаного Переліку цим розділом, була визнана незаконною та нечинною судовим рішенням, яке набрало законної сили. Тому, з врахування приписів статті 87 Закону України «Про нотаріат», нотаріус не мав законних підстав для вчинення оскаржуваного виконавчого напису. Задовольняючи позов, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved