Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-12 00:00:00

29.01.2024 позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області. Ознайомившись з матеріалами справи суддя своєю ухвалою від 21.03.2024 направив позовну заяву за підсудністю до Володарського районного суду Київської області. Безпосередньо до суду справа надійшла 28.05.2024. В позовній заяві позивач зазначає, що [INFO] померла його баба - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, за заповітом. За змістом заповіту вбачається, що спадкодавиця визначила спадкоємцями, на все належне їй майно на день смерті, в рівних долях [PERSON] та [PERSON] . До складу спадщини увійшла земельна ділянка площею 4,130 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчена державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ№ 047634. Про наявність заповіту позивачу не було відомо. 27 грудня 2023 року він звернувся до нотаріуса та отримав відмову у вчиненні нотаріальних дій з підстав пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач своє звернення до суду обґрунтовує тим, що не знав, про наявність заповіту, тому пропустив визначений законом строк звернення до нотаріуса. Посилаючись на викладені обставини у позові та на ст. 1272 ЦК України, ст. ст. 4, 30, 175-177 ЦПК України, просить суд: - визначити йому два місяці додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] ; -витребувати спадкову справу до майна померлої [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 03.06.2024 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 01.07.2024. 01.07.2024 підготовче судове засідання не відбулося, у зв`язку з перебуванням головуючої судді на лікарняному. В подальшому суддя визначила дату підготовчого судового засідання - 23.07.2024. 23.07.2024 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив до судового розгляду по суті на 13.09.2024. 13.09.2024 позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, на адресу суду представник позивача подав заяву якою просить судовий розгляд справи проводити за їх відсутності, зазначаючи, що позовні вимоги підтримують та просять задовольнити позов у повному обсязі ( а.с. 101, 126, 127). Відповідачі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - належним чином повідомленні про відкриття провадження та про час і місце проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду справи. Подали до суду заяви, якими повідомили суд, що позовні вимоги визнають та просять розгляд справи проводити за їх відсутності ( а.с. 105, 109, 129). Третя особа на стороні відповідача: державний нотаріус Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори Юрченко Інна Олександрівна просила судовий розгляд справи проводити за її відсутності ( а.с.65,122). Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, ознайомившись із позовною заявою, взявши до уваги позицію позивача та його представника, відповідачів викладені у відповідних заявах, що надійшли до суду, дослідивши спадкову справу (а.с. 66-95), матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київської області, відповідний актовий запис № 1888 (а.с. 17). Після смерті останньої відкрилася спадщина за заповітом. Так, спадкодавець за життя, 01.07.2008, вчинила розпорядження на випадок своєї смерті, яким заповіла все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право [PERSON] та [PERSON] в рівних долях ( а.с16). Позивач у своїй позовній заяві стверджує, що не знав про заповіт, оскільки не проживав разом з [PERSON] , спільне господарство з нею не вів. Нотаріус оголошення про відкриття спадщини не робив. Інших спадкоємців ні за законом ні за заповітом судом не встановлено. Надаючи правову оцінку правовідносинам сторін, суд виходить із наступного. Позивач був необізнаний про наявність заповіту від 01 липня 2008 року. Дізнавшись про такий він 27 грудня 2023 року звернувся до Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадкового майна, однак отримав відмову, яку мотивовано тим, що він пропустив строк звернення до нотаріуса ( а.с.95). З наведеного вбачається та суд вважає, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Так, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України). Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80 ЦПК України. Оцінку доказів суд здійснює відповідно до статті 89 ЦПК України. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (частина перша статті 1217 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 ЦК України) (частина друга статті 1220 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (частина перша статті 1233 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї (частина третя статті 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (частини перша та друга статті 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України). За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року N 6-1320цс17. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. 04.03.2020 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 133/1880/18, провадження № 61-12000св19 вказав, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Верховний Суд України у своїй Постанові від 26 червня 2019 року (справа № 565/1145/17) зазначив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема, необізнаність спадкоємців про наявність заповіту. При цьому суд виходив з того, що позивач на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, про наявність заповіту складеного на його користь дізнався поза межами строку, передбаченого ч. 1 ст. 1270 ЦК України, і ці обставини свідчать про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини, що є підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Аналогічна правова позиція міститься в Постановаі Верховного Суду від 22 грудня 2021 року у справі № 703/4978/19 (провадження № 61-13783св21). Визнання відповідачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб. Суд приймає визнання відповідачем позову та ухвалює рішення про задоволення позову у повному обсязі. Таким чином, позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню оскільки доведена поважність причин пропуску строку.

Outcome: approved