Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

19 серпня 2024 року позивач [PERSON] звернувся до Згурівського районного суду Київської області з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , що зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1011. Судовий збір з відповідача просить не стягувати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30 травня 2015 року сторони уклали шлюб. Від подружнього життя мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачем виявилося невдалим, спільне життя не склалося, шлюбні відносини між ними припинилися, вони не змогли створити міцної сім`ї, перестали розуміти один одного, фактично проживають окремо 1 (один) рік. Сім`я повністю втратила своє існування, збереження шлюбу, спільне життя як подружжя є неможливим та суперечить його інтересам. Ухвалою судді Згурівського районного суду Київської області від 23 серпня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, сторонам визначено строки для подання заяв по суті справи. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату часі місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, подали до суду заяви, в яких просили розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги визнають в повній мірі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно із частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд визнав можливим розглядати справу за відсутності учасників справи, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін та неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено, що 30 травня 2015 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що 30 травня 2015 року було складено актовий запис № 1011 та видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . Після державної реєстрації шлюбу прізвище чоловіка « [PERSON] », дружини - « [PERSON] » (а.с. 8 - копія свідоцтва про шлюб). Сторони мають спільну малолітню дочку - [PERSON] , [INFO] (а.с. 9 - копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.08.2015). Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21 СК України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зі змісту п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно зі ст. 114, 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Дослідивши письмові докази у справі, враховуючи визнання позову відповідачем, яке прийняте судом, а також те, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. При зверненні до суду позивач [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривні 20 копійок, який просив не стягувати з відповідача. В силу норми ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України повернути позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, а саме грошові кошти у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок, який був сплачений ним 19.08.2024 згідно з квитанцією № 0.0.3832476498.1. На підставі викладеного,

Outcome: approved