Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

Позивачка, в інтересах якої діє адвокат Демінов О.І., звернулася до суду з позовом до Фонду державного майна України, третя особа: Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради про визнання права власності, в якому просить визнати за нею право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 49,2 кв.м, житловою 28,6 кв.м, з подальшою реєстрацією права власності в реєстрі речових прав на нерухоме майно. На обґрунтування позову зазначено, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Підставою для набуття права власності став договір купівлі продажу державного майна на аукціоні № 133 від 26 жовтня 1995 року, укладений між Представництвом Фонду державного майна України в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської обл. та нею. На підставі цього договору Фондом державного майна України Регіональне відділення по Дніпропетровській області Представництво в м. Дніпродзержинську було видано свідоцтво про право власності реєстраційний № [NUMBER] від 22 березня 1996 року та акт прийому-передачі від 22 березня 1996 року, складений між Представництвом Фонду державного майна України в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської обл. та нею. Окрім цього, наказом № 03/103 від 22 березня 1996 року, виданим Представництвом Фонду державного майна України в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської обл. було затверджено Акт прийому-передачі та зареєстровано свідоцтво про власність. Після отримання зазначених документів нею не було проведено реєстрацію права власності на спірну квартиру. Відповідно до довідки КП «Кам`янське РБТІ» ДОР від 29 травня 2023 року право власності на приміщення [ADDRESS] не зареєстровано, відомості перевірені на паперових носіях до 01 січня 2013 року. Також відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстроване. Після придбання спірної квартири вона почала проживати в ній і проживає по сьогоднішній день. Влітку 2023 року вона звернулася до нотаріуса з метою відчужити належну їй квартиру, але в укладанні договору купівлі-продажу їй було відмовлено, оскільки квартира офіційно не зареєстрована. У 2023 році вона звернулася до реєстраційної служби з заявою про реєстрацію квартири, однак 02 січня 2024 року їй було відмовлено з тих підставі, що у наданих нею документах квартира має різні найменування, функціональне призначення. Дійсно, в ряді документів квартира зазначена як «квартира», в інших - як «приміщення магазину», а саме: в свідоцтві про власність від 22 березня 1996 року зазначене майно цілісного майнового комплексу магазину (майно та приміщення з двох кімнат) за адресою: [ADDRESS] ; в акті прийому-передачі від 22 березня 1996 року, який є додатком до свідоцтва про власність та є невід`ємною частиною свідоцтва, назва майна зазначено як приміщення 2-х кімнатної квартири на 1 поверсі багатоповерхового житлового будинку. Тобто, фактично позивачу була передана саме квартира; в наказі від 22 березня 1996 року затверджено акт прийому-передачу майна магазину (майно та приміщення 2-х кімнатної квартири); в поетажному плані, знятому з натури 28 травня 1994 року, зазначена адреса квартири: [ADDRESS] , та складається вона з коридору, кімнати, кімнати, кухні, уборної, ванної, коридору та лоджії; в технічному паспорті, виготовленому 08 вересня 2023 року, зазначена адреса: [ADDRESS] . Також, далі за текстом в усьому технічному паспорті зазначено об`єкт саме як квартира; в паспорті громадянина України, який їй належить, адреса реєстрації зазначена як: [ADDRESS] , дата реєстрації 27 січня 1998 року; в договорі купівлі-продажу № 133 від 26 жовтня 1995 року предметом договору є майно цілісного майнового комплексу магазин (майно та приміщення з 2-х кімнат) за адресою: [ADDRESS] . Таким чином в документах наявні розбіжності, які перешкоджають зареєструвати за нею право власності на належну їй квартиру, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду. 23 січня 2024 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 13 лютого 2024 року було залучено до участі у справі № 209/206/24 в якості співвідповідача Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях. 26 лютого 2024 року від представника Фонду державного майна України надійшов відзив на позов, у якому зазначено, що Фонд не є належним відповідачем у даній справі. 26\~березня 2024\~року від\~представника Департаменту\~комунальної власності,\~земельних відносин\~та реєстрації\~речових прав\~на нерухоме\~майно Кам`янської\~міської ради\~надійшли письмові\~пояснення,\~у яких\~зазначено,\~що на\~аукціон виставлявся\~об`єкт\~нерухомого майна\~під назвою\~"магазин".\~Наказом Представництва\~Фонду державного\~майна в\~м.\~Дніпродзержинську Дніпропетровської\~обл.\~від 23\~жовтня 1995\~року №\~806\~було затверджено\~провести аукціон\~з продажу\~магазина /2\~кімнати /\~ [ADDRESS] .\~За результатами\~аукціону,\~06\~жовтня 1995\~року був\~укладений Договір\~купівлі-продажу\~державного майна\~на аукціоні\~№ 133\~між продавцем,\~Представництвом Фонду\~державного майна\~України в\~м.\~Дніпродзержинську Дніпропетровської\~обл.\~в особі\~заступника начальника\~Представництва [PERSON] \~з однієї\~сторони,\~та покупцем,\~а саме,\~ [PERSON] \~про передання\~у власність\~державного майна\~цілісного майнового\~комплексу магазин\\майно\~та приміщення\~з 2-х\~кімнат,\~який знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~Відповідно до\~акту прийому-передачі\~державного майна\~від 22\~березня 1996\~року,\~продавець передав,\~а покупець\~приймає продане\~26\~жовтня 1995\~року шляхом\~аукціону майно\~вартістю 299\~млн.крб.\~Отже,\~позивачкою в\~період 1995-1996\~років було\~отримано у\~власність магазин,\~а не\~квартиру.\~В той\~же час,\~позивачка в\~своїй позовній\~заяві просить\~визнати право\~власності не\~на магазин,\~а на\~квартиру.\~Відсутня первинна\~реєстрація об`єкту\~нерухомого майна.\~Відсутня інформація\~про перехід\~із нежитлового\~приміщення в\~житлове.\~В додатках\~до позовної\~заяви [PERSON] \~надає технічний\~паспорт та\~витяг зі\~звіту про\~проведення незалежної\~оцінки об`єкт\~нерухомості,\~відповідно до\~яких вбачається,\~що об`єкт\~нерухомого майна\~використовується позивачкою,\~як квартира\~у будинку\~квартирного типу,\~яка має\~загальну та\~житлову площі,\~знаходиться на\~першому поверсі\~дев`ятиповерхового\~будинку.\~Таким чином,\~повинен був\~відбутися перехід\~з нежитлового\~приміщення у\~житлове,\~але докази\~такого переведення\~відсутні.\~Переведення нежитлового\~приміщення в\~житлове є\~зміною його\~цільового призначення.\~Позивач не\~надав доказів,\~що спірне\~приміщення відповідає\~санітарним і\~технічним вимогам,\~що є\~обов`язковою\~умовою для\~визнання такого\~приміщення житловим.\~Порядок надання\~дозволу на\~перепланування та/або\~переобладнання житлових\~та нежитлових\~приміщень,\~переведення нежитлових\~приміщень у\~категорію житлових,\~переведення житлових\~будинків і\~житлових приміщень\~у нежитлові\~затверджується рішенням\~міської ради. Відсутні докази порушення прав позивачки. Просить відмовити в задоволенні позову. 27 березня 2024 року від представника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях надійшов відзив на позов, у якому зазначено, що Регіональне відділення не є зобов`язаною за пред`явленою позивачем вимогою особою та не повинно відповідати за пред`явленим позовом, у зв`язку з чим є неналежним відповідачем. Ухвалою від 28 березня 2024 року було замінено первісних відповідачів Фонд державного майна України та Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях належним відповідачем - Департаментом комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради. Ухвалою від 09 травня 2024 року було залучено до участі у розгляді справи в якості співвідповідача Кам`янську міську раду. 21 травня 2024 року було закрито підготовче провадження у справі. Представник позивачки [PERSON] подав заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити. Представники відповідачів Кам`янської міської ради та Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради у судове засідання не з`явилися, відзив на позов не подали. Суд ухвалив проводити розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних у справі даних та доказів. \~ \~ \~ \~В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків: Судом встановлено, що позивачка придбала квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , за договором купівлі-продажу державного майна на аукціоні № 133 від 26 жовтня 1995 року, укладеним між Представництвом Фонду державного майна України в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської обл. та [PERSON] , на підставі якого останній було видано свідоцтво про право власності з реєстраційним № [NUMBER] від 22 березня 1996 року та акт прийому-передачі від 22 березня 1996 року, укладений між Представництвом Фонду державного майна України в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської обл. та [PERSON] , що підтверджується копією договору від 26 жовтня 1995 року, свідоцтвом про шлюб, актовий запис № 62, свідоцтвом про власність від 22 березня 1996 року, реєстраційний номер № [NUMBER] , актом прийому-передачі державного майна від 22 березня 1996 року, наказом № 03/103 від 22 березня 1996 року, (а.с. 8, 11, 14, 15-17, 30). Відповідно до технічного паспорта (а.с. 25-29), квартира за адресою: [ADDRESS] , є двокімнатною має загальну площу 49,2 кв.м та житлову площу 28,6 кв.м. Позивачкою у встановленому законом порядку не було зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS] , що підтверджується довідкою КП «Кам`янське РБТІ» ДОР від 29 травня 2023 року та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 9, 20). Позивачка звернулася до державного реєстратора для проведення державної реєстрації права власності на приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , однак рішенням № 70986204 від 02 січня 2024 року (а.с. 10) їй було відмовлено в проведенні реєстраційних дій через наявність суперечливої інформації стосовно об`єкта нерухомого майна у поданих нею документах, а саме: різні найменування та функціональне призначення. Суперечності в найменуванні об`єкта та різних реквізитах адреси полягають у наступному: - в договорі купівлі-продажу об`єкт нерухомості має найменування магазин/майно та приміщення з 2-х кімнат, адреса: [ADDRESS] ; - в свідоцтві про право власності об`єкт нерухомості має найменування майно цілісного майнового комплексу магазину/майно та приміщення з двох кімнат, адреса: [ADDRESS] ; - в акті приймання-передачі об`єкт нерухомості має найменування приміщення 2-х кімнатної квартири на першому поверсі багатоповерхового житлового будинку, адреса відсутня; - в наказі об`єкт нерухомості має найменування магазин/майно та приміщення з 2-х кімнат, адреса: [ADDRESS] ; - в технічному паспорті об`єкт нерухомості має найменування квартира у будинку квартирного типу, адреса: [ADDRESS] . Також судом встановлено, що житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , не переводилося у нежиле, проект такого розпорядчого документу Департаментом комунальної власності,\~земельних відносин\~та реєстрації\~речових прав\~на нерухоме\~майно Кам`янської\~міської радине готувався, відомості щодо приватизації цього житлового приміщення відсутні, що підтверджується листом Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно КМР за вих. № 04-07/1200 від 15 серпня 2024 року (а.с. 174). Згідно до\~ст. 328 ЦК України,\~\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень\~статей 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд. Згідно до вимог\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до\~статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтями 1-3 ЦПК України\~передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. \~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 р. (ратифікована\~Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР) передбачено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. Так, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року. Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Враховуючи вищевикладене, а також те , що житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , не переводилося у нежиле, проект такого розпорядчого документу не готувався, сторони за договором купівлі-продажу від 26 жовтня 1995 року повністю виконали його умови, договір не визнавався недійсним, суд вважає, що позивачка довела належними, достатніми та допустимими доказами, що на законних підставах набула право власності саме на квартиру [ADDRESS] , тож заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного та

Outcome: approved