Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

19.07.2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Сколівської міської ради Львівської області, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок 1940 року побудови, позначений у технічному паспорті літерою «А-1», з господарськими будівлями та спорудами: сарай літера «Б», сарай літера «В», загальною площею 42,3 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м. та допоміжною площею 24,9 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , котрий помер [INFO] . Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області від 24.07.2024 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі з визначенням дати підготовчого засідання. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 15.08.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позовна заява обгрунтована тим, що [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] , після смерті котрої відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт від 03.05.2001 року, посвідчений секретарем виконкому Ямельницької сільської ради Сколівського району Львівської області [PERSON] , згідно тексту якого все своє майно заповіла дітям, а саме позивачці [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] в шестимісячний строк після смерті матері не зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживала, в управління спадковим майном не вступала, а відтак, в силу ст. 553 ЦК України УРСР вважалася такою, що спадщину не прийняла. В свою чергу [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, оскільки разом з спадкодавцем здійснював утримання спірного будинку та вступив у фактичне управління і володіння спадковим майном. [INFO] помер [PERSON] , після смерті котрого відкрилася спадщина на майно, до складу якої увійшов, зкорема, спірний житловий будинок. За життя [PERSON] заповіту не складав, відтак спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] , яка від прийняття спадщини після смерті чоловіка відмовилася на користь [PERSON] , про що подала заяву до Сколівської державної нотаріальної контори. Спадкоємцем другої черги за законом після смерті [PERSON] є його сестра [PERSON] . Інших спадкоємців другої черги, в тому числі і тих, які проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, чи зверталися до нотаріальної контори у встановлений законодавством строк із заявою про прийняття спадщини, не має. 16.04.2024 року позивачка звернулася до Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак їй було відмовлено у видачі такого з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок. На підставі наведеного та враховуючи наявність перешкод для оформлення спадкових прав в позасудовому порядку позивачка вважає, що наявні достатні підстави для визнання за нею права власності на вказаний житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті брата. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але попередньо її представником - адвокатом Павкович О.В. подано до суду клопотання про розгляд справи без її участі та участі довірительки, зазначивши про те, що позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити. Відповідач - Сколівська міська рада Стрийського району Львівської області явку представника в судове засідання не забезпечила, але попередньо до суду надійшла заява від міського голови [PERSON] про розгляд справи за відсутності представника відповідача, у якій додатково зазначено, що відповідач просить прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але попередньо подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, зазначивши про те, що не заперечує, щодо задоволення позовних вимог [PERSON] . На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутності сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [INFO] [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 14 жовтня 2003 року Ямельницькою сільською радою Сколівського району Львівської області згідно актового запису №9. 03 травня 2001 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Ямельницької сільської ради Сколівського району Львівської області [PERSON] , згідно тексту усе своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і все те, що їй буде належати на день смерті, і на що за законом матиме право, заповіла своїй дочці [PERSON] та синові [PERSON] в рівних долях. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] . Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 549 ЦК УРСР (діяв на момент виникнення спірних правовідносин, а саме на момент смерті спадкодавця), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Судом встановлено, що [PERSON] в шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини після смерті матері до нотаріальної контори не зверталася, зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживала, в управління спадковим майном не вступала, а відтак, в силу ст. 553 ЦК України УРСР вважалася такою, що спадщину не прийняла. Натомість [PERSON] спадщину після смерті матері прийняв в розумінні ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, вступивши у фактичне управління спадковим майном. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04 січня 2024 року Сколівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у відповідності до актового запису № 4. Факт родинних відносин між позивачкою та [PERSON] підтверджується наступними доказами. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 02 березня 1955 року згідно актового запису № 10, батьками такої записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 06 липня 1961 року згідно актового запису № 15, батьками такого записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 01.06.1985 року згідно актового запису № 8, 01.06.1985 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб та присвоєно дружині прізвище « [PERSON] ». Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, до складу якої увійшов, зокрема, спірний житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] . Як вбачається з довідки старости [ADDRESS] від 09.04.2024, [PERSON] , котрий помер [INFO] постійно проживав та був зареєстрований по [ADDRESS] , та заповіту у сільській раді не складав. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина - [PERSON] , яка подала до Сколівської державної нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини на користь сестри чоловіка, а саме [PERSON] . Згідно статті 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Встановлено, що спадкоємцем другої черги після смерті [PERSON] є його сестра [PERSON] . Інших спадкоємців другої черги, в тому числі і тих, які проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини чи зверталися до нотаріальної контори у встановлений законодавством строк з заявою про прийняття спадщини, не має. 16 квітня 2024 року позивачка звернулася до Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті брата [PERSON] . На підставі даної заяви 16.04.2024 року державним нотаріусом Сколівської державної нотаріальної контори Батлюк В.І. було заведено спадкову справу № 111/2024. Згідно листа завідувача Сколівської державної нотаріальної контори Львівської області Батлюк В.І. № 464/01-16 від 20.06.2024 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. З технічного паспорта на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого 22.04.2024 Стрийським МБТІ, а також довідки від 22.05.2024 № 1193 вбачається, що загальна площа спірного житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (позначеного у технічному паспорті літерою «А-1»), збудованого у 1940 році, становить 42,3\~кв.\~м.,\~з них\~житлова площа\~ 17,4.Крім\~цього,\~до вищевказаного\~будинку відносяться господарські будівлі та споруди: сарай літера «Б», сарай літера «В», убиральня літера «Г». Інвентаризаційна вартість даного нерухомого майна становить 58 248,00 грн. Згідно даних технічного архіву право власності на об`єкт нерухомого майна не зареєстровано. Згідно витягу з погосподарської книги с. Ямельниця за 2001-2005 роки, виданого 15.05.2024 року старостою села Ямельниця, у господарстві за [ADDRESS] , рахувався житловий будинок за [PERSON] , котра померла [INFO] . Слід зазначити, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства\~юстиції України\~від 7\~лютого 2002\~року №\~7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до роз`яснень, викладених у листі ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради\~Міністрів УРСР\~від 11\~березня 1985\~року №\~105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Аналіз вищенаведених норм закону дає підстави стверджувати, що покійна [PERSON] набула за життя право власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , який після її смерті фактично успадкував її син [PERSON] , однак юридично не оформив свої спадкові права, а відтак позивачка набула право на цей будинок, як на спадкове майно після смерті брата [PERSON] . Статтею 1218\~ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Таким чином, оскільки іншим способом, окрім звернення до суду, захистити своє набуте в порядку спадкування право власності на майно спадкодавця спадкоємцю не можливо, а також з метою забезпечення належної реалізації права власності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved