Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач, через свого представника, звернувся до суду з вище вказаною позовною заявою, у якій просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на підставі рішення Житомирського районного суду Житомирської області у справі від 22.09.2010 року з на дитину від всіх видів доходів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до 1/6 частин від всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що його матеріальний стан змінився; незважаючи на офіційне працевлаштування та роботу, він немає можливості надалі сплачувати аліменти у розмірі визначеному рішенням суду, оскільки на утриманні останнього перебуває дитина від теперішнього шлюбу. Крім того, позивач має проблеми зі здоров`ям, які вимагають постійного амбулаторного та періодичного стаціонарного лікування. Представником відповідача подано відзив на позовну заяву (а.с. 31-34), у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки відповідач переконана, що зміна сімейного стану позивача (одруження та народження дитини) не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Зазначає, що позивачем не доведено, що зміна його сімейного стану призвела до погіршення його матеріального становища, а розмір його доходу не дозволяє йому забезпечувати достатній рівень життя новоутвореної родини; не надано жодного доказу того, що сплата ним аліментів у теперішньому розмірі ставить його родину в скрутне матеріальне становище. Крім того, позивачем не надано доказів, що з моменту присудження аліментів, стан здоров`я платника аліментів суттєво погіршився, а витрати на його лікування є настільки дороговартісними, що унеможливлюють його участь в матеріальному забезпеченні сина від попереднього шлюбу в розмірі, визначеному судом. У запереченнях на відзив представник позивача зазначає, що як син [PERSON] так і син [PERSON] потребують від батька рівноцінного матеріального забезпечення, проте. Наразі позивач не має можливості належно забезпечувати сім`ю та сина від другого шлюбу через значні відрахування з його заробітної плати та арешт коштів на рахунку, відтак вважає, що у [PERSON] є підстави для зменшення розміру аліментів, присуджених до стягнення з позивача на підставі рішення суду від 22.09.2010 року на утримання сина [PERSON] , 2008 р.н., відносно якого він позбавлений батьківських прав, з 1/4 на 1/6 частину його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з огляду на таке. Судом встановлено, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 22.09.2010 року у справі № 2-1248/10 (а.с. 7) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1/4 від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно на кожну дитину, починаючи з 05.05.2010 року до досягнення дитиною повноліття. 01.03.2013 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] (а.с. 10). Від даного шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] (зворот. а.с. 10). Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 24.06.2016 року у справі № 278/1080/16-ц [PERSON] позбавлено батьківських прав стосовно його сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 63-64). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів (а.с. 11) заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 01.03.2022 року становить 167685,30 грн. На підтвердження того, що позивач має проблеми зі здоров`ям та постійного проходить амбулаторне та періодичне стаціонарне лікування, останнім надано медичні документи (а.с. 14-17, 51). Відповідно до положень ст.\~ст.\~1-3\~Конвенції ООН\~«Про права\~дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної\~Ради України\~№ 789-XII\~від 27\~лютого 1991\~року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із п. 15 постанови Пленуму\~Верховного суду\~України №3\~від 15.05.2006\~року «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» у відповідності до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати свою дитини до досягнення нею повноліття, а у випадках передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму\~Верховного суду\~України №\~3\~від 15.05.2006\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно із ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на викладене вище, при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Проаналізувавши надані позивачем докази, в обґрунтування позовних вимог, судом встановлено, що матеріальний стан [PERSON] змінився, оскільки останній має на утриманні ще одну дитину, що є підставою для зменшення розміру аліментів. Суд також враховує, що у позивача змінився стан здоров`я, в зв`язку чим погіршився його матеріальний стан (він потребує додаткових витрат на власне лікування). Тому, обставини, які наводить позивач в обґрунтування заявлених вимог, у розумінні зазначених вище норм матеріального закону, на думку суду, є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішеннями суду розміру аліментів. Аналізуючи наведене, суд вбачає законні підстави для зменшення розміру аліментів з 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно на дитину, до 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно на дитину. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Суд вирішує питання розподілу судових витрат у відповідності до вимог ст. 141\~ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved