Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

До Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява, подана адвокатом\~ Цимбалюком С.В., який діє в інтересах [PERSON] про розірвання договору довічного утримання. В позовній заяві представник позивача просить розірвати договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 7-478, укладений між позивачкою та [PERSON] , посилаючись на те, що [INFO] [PERSON] помер, а його спадкоємці за законом, якими є відповідачі, обов`язків за договором довічного утримання не виконують, крім того, просив вирішити питання щодо судових витрат. В обґрунтування позову зазначено, що 03 березня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, що був посвідчений Сьомою харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 7-478. За умовами вказаного договору відчужувач [PERSON] передала у власність набувача [PERSON] на умовах довічного утримання належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] . У свою чергу набувач [PERSON] зобов`язувався забезпечити відчужувача [PERSON] утримання та доглядом довічно, забезпечуючи її харчуванням, одягом та необхідною допомогою, вартість якого за згодою сторін визначено у сумі 100 гривень щомісячно. 11 липня 2022 року набувач [PERSON] загинув. Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Дзюбенко А.П. за заявою спадкоємців померлого [INFO] [PERSON] - дружини [PERSON] , 26.10.2022 заведено спадкову справу №10/2022. До кола спадкоємців померлого набувача [PERSON] також відноситься його матір - [PERSON] , з якою він був зареєстрований за однією адресою і яка, в силу положень частини 3 статті 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. У зв?язку з невиконанням набувачем [PERSON] та його спадкоємцями за законом відповідачами [PERSON] та [PERSON] обов?язків набувача за договором довічного утримання від 03.03.2006, позивач, як особа похилого віку, якій у 2023 виповнилося повних 90 років і яка в силу свого віку потребує сторонньої допомоги та догляду, але їх не отримує, змушена звернутися до суду. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.04.2024 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 10.06.2024 року залучено до участі у справі в якості правонаступника померлої [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] . Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явились, представник позивача подав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності та за відсутності позивача , не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про місце, дату і час слухання справи повідомлялись своєчасно і належним чином, причину неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву не подавали, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від них не надходило. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про місце, дату і час слухання справи повідомлялась своєчасно і належним чином, подала письмову заяву, в якій щодо розгляду справи посилалась на розсуд суду, просила розглядати справу за її відсутності. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про місце і час судового засідання, суд за згодою представника позивача розглядає справу у відсутності відповідачів та згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Так, 03 березня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, що був посвідчений Сьомою харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 7-478. За умовами вказаного договору відчужувач [PERSON] передала у власність набувача [PERSON] на умовах довічного утримання належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] . Набувач [PERSON] зобов`язувався забезпечити відчужувача [PERSON] утримання та доглядом довічно, забезпечуючи її харчуванням, одягом та необхідною допомогою, вартість якого за згодою сторін визначено у сумі 100 гривень щомісячно. За п.10 цей договір може бути розірваний за згодою сторін у нотаріальній конторі, а на випадок невиконання його умов або відмови від добровільного розірвання однією зі сторін - судовому порядку. (а.с.5). Відповідно до ст.744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно з ст.755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням Набувачем обов`язків за договором є повернення до Відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України). Згідно з вимогами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Тобто, законодавець покладає обов`язок доказування на сторони у справі і суд позбавлений можливості у даному випадку з власної ініціативи витребовувати будь-які докази. В силу положень ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків в зв`язку з вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Матеріали справи не містять будь-яких доказів щодо виконання [PERSON] своїх зобов`язань за договором довічного утримання від 03.03.2006 р. На виконання ухвали суду приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Дзюбенко Анатолієм Петровичем надано інформацію по спадковій справі, з якої вбачається, що в провадженні нотаріуса знаходиться спадкова справа за № 10/2022, за якою оформлюється спадщина після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] . Вказану спадкову справу заведено за заявою дружини [PERSON] , до кола спадкоємців померлого [PERSON] входить дружина [PERSON] , оскільки вона у 6-місячний термін з дня відкриття спадщини подала відповідну заяву та матір спадкодавця- [PERSON] , яка на час відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем та протягом строку, встановленого ст. 1270ЦК України, не заявила про відмову від спадщини. Спадкодавець не залишив на випадок своєї смерті заповіт (а.с.27). Згідно ст.757 ЦК України, обов`язки Набувача за договором довічного утримання (догляду) переходять до тих спадкоємців, до яких перейшло право власності на майно, що було передане Відчужувачем. Якщо спадкоємець за заповітом відмовився від прийняття майна, що було передане відчужувачем, право власності на це майно може перейти до спадкоємця за законом. Якщо у Набувача немає спадкоємців або вони відмовилися від прийняття майна, переданого Відчужувачем, Відчужувач набуває право власності на це майно. У цьому разі договір довічного утримання (догляду) припиняється. З боку відповідачів суду також не надано доказів виконання умов договору довічного утримання як спадкоємцями набувача. [INFO] [PERSON] , [INFO] , померла у м. Харків, Україна, що підтверджується актовим записом про смерть № 332 від 06.07.2023 року (а.с.46-47). [PERSON] , [INFO] , складено заповіт № 1618, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Нескородовою Ольгою Анатоліївною, з якого вбачається, що [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] , [INFO] (а.с.58) Ухвалою суду від 10.06.2024 року залучено до участі у справі в якості правонаступника померлої [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] (а.с.121-122). Згідно із пунктом 1 частини першої статті 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду, зокрема, на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача. Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до висновків Верховного Суду в ухвалах від 08.07.2020 у справі №490/4649/18, від 21.03.2018 у справі №755/1226/17-4, від 15.06.2021 у справі №755/14034/20, правовідносини сторін у справі про розірвання договору довічного утримання допускають правонаступництво. Оскільки позов про розірвання договору довічного утримання пред`явлено за життя [PERSON] , враховуючи, що правовідносини сторін у справі про розірвання договору довічного утримання допускають правонаступництво, [PERSON] набуває права спадкодавця, у т.ч. на вирішення спору щодо розірвання договору довічного утримання та застосування наслідків розірвання такого договору. Враховуючи викладені обставини, оцінюючи досліджені судом докази в їх сукупності, зважаючи на відсутність доказів, що підтверджують належне виконання договору довічного утримання від 03.03.2006 р., суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог про розірвання договору довічного утримання, повернувши сторони у первісний стан, з огляду на що позов підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved