Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з нею місце проживання [PERSON] , [INFO] разом з нею та стягнути понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає за її адресою. Вказує, що коли дитини перебуває в батька, останній халатно відноситься до його здоров`я, не відповідає на дзвінки, не каже коли поверне дитину, добровільно домовитись про графік побачень або проживання не можливо. Дитина відвідує дитячий садочок №91 в м. Києві , вона забезпечує йому необхідний побут, розвиток, заняття і розваги, слідкує за станом здоров`я, працює, має матеріальні та фізичні можливості для подальшого забезпечення майбутнього своєї дитини, має житло. Вказує, що добровільно досягнути з відповідачем згоди не можливо, тому звернулася до суду з даним позовом. Відповідач подав суду відзив на позовну заяву відповідно до якого не заперечує щодо визначення місця проживання дитини з позивачем, вказує що спору з даного питання нема. Вказує, що позивач забороняє йому бачитись з дитиною, не відповідає на телефонні дзвінки та змінила місце проживання своє та дитини, а він як батько хоче примати участь у вихованні сина. В задоволенні позову просить відмовити в зв`язку з відсутністю спору про право. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача позов визнав не визнала. Представник третьої особи просив задовольнити позовні вимоги. Дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі, з огляду на наступне. Сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 28.12.2021 року Подільським районним у місті Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Згідно акту обстеження умов проживання затвердженого 15.06.2023 року начальником служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації складеного в [ADDRESS] , встановлено, що за вказаною адресою проживають та зареєстровані позивач та син [PERSON] , [INFO] . Умови проживання задовільні, в квартирі чисто, охайно, для дитини створено окремий куточок, є іграшки, літній одяг. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.08.2020 року встановлено, що [PERSON] належить квартира по [ADDRESS] , загальною площею 27,5 кв.м., що підтверджується також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно консультативного висновку алерголога від 11.05.2023 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] має діагноз алергічний риніт сезонний не уточнений, гострий кон`юктивіт, атопічний дерматит, період ремісії. Згідно талону-повідомлення єдиного обліку встановлено, що 10.06.2023 року о 14.51 год. надійшла заява [PERSON] до Деснянського управління поліції ГУНП в м. Києві про те, що 09.06.2023 року в 07.45 год. [PERSON] (батько дитини) забрав дитину [PERSON] без її згоди. Згідно витягу з реєстру територіальної громади №2023/008194645 від 10.10.2023 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] зареєстрований в [ADDRESS] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності встановлено, що [PERSON] належить на праві власності квартира в [ADDRESS] . Згідно висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю затвердженого 23.04.2024 року рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області встановлено, що орган опіки та піклування визначив місце реєстрації дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] . Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України Про охорону дитинства ). Згідно зі статтею 12 Закону України Про охорону дитинства на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що місце проживання [PERSON] , [INFO] , слід визначити з позивачем, що в повній мірі відповідає інтересам дитини, та спрямоване на забезпечення їхнього належного догляду, розвитку і виховання і це не заперечує відповідач. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати, які полягають у сплаті судового збору в сумі 1073 грн. 60 коп. та підтверджуються квитанцією, яка долучена до матеріалів справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved