Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-12 00:00:00

Представник [PERSON] від імені заявниці [PERSON] 06 вересня 2024 року подав до суду заяву про встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , громадянина України, який помер [INFO] у м. Кадіївка Луганської області. В обґрунтування заяви представник заявника посилався на те, що 11 серпня 2024 року, згідно медичного свідоцтва про смерть серії 43/77 № 271000388 (облікової форми 106/У) та свідоцтва про смерть [NUMBER] у стаціонарному відділенні «Стахановської центральної міської багатопрофільної лікарні» за адресою: «провулок Лісний, м. Стаханов (зараз Кадіївка) ЛНР» від набряку головного мозку, злоякісного новоутворення правої легені помер батько заявниці - [PERSON] . Родинний зв`язок між [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] та її свідоцтвом про одруження з відповідною заміною прізвища після укладення шлюбу. [PERSON] поховали на кладовищі «Максимівське» у м. Кадіївка Луганської області (колишня назва міста Стаханов). Свідоцтво про смерть [PERSON] серії [NUMBER] видано на тимчасово непідконтрольній Україні території, у м. Кадіївка Луганської області, а відтак таке свідоцтво є недійсним на території України. 23.08.2024 року у Тячівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції [PERSON] відмовлено у проведені державної реєстрації смерті [PERSON] на підставі статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Внаслідок цих обставин отримання свідоцтва про смерть в органах ДРАЦС Міністерства юстиції України є неможливим, а єдиним шляхом його отримання та захисту прав родичів померлого є звернення до суду за встановленням факту, що має юридичне значення. Таким чином, встановлено, що у [PERSON] є перешкоди в належному оформленні смерті її батька [PERSON] , оскільки свідоцтво про смерть, видане органом, передбаченим на тимчасово окупованій території, є недійсними і не створює правових наслідків на території України. Встановлення факту смерті необхідно [PERSON] для державної реєстрації смерті померлої особи, проведеної державним органом України. Згідно ухвали судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 12 вересня 2024 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 13 вересня 2024 року на 10 год. 30 хв. Від представника заявника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності та підтримання заяви. Представник заінтересованої особи - Тячівського районного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно п. 2), п. 3) ч. 1 ст. 43 ЦПК України, учасники справи мають право, зокрема брати участь у судових засіданнях і подавати заяви та клопотання. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За наведеного суд постановив судовий розгляд справи здійснювати за відсутності всіх учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення заяви з таких підстав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Із довідки від 24 травня 2022 року № 2117-7001218123 видно, що [PERSON] , яка народилася [INFO] у м. Стаханов, Луганської області взято на облік внутрішньо переміщеної особи із зареєстрованого місця проживання по [ADDRESS] і її фактичне місце проживання/перебування на даний час зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а. с. 4). Із свідоцтва про народження [PERSON] , яка народилася [INFO] видно, що її батьками записані [PERSON] та [PERSON] , місце народження м. Стаханов (а. с. 13). Із копії паспорта та свідоцтва про шлюб відомо, що [PERSON] та [PERSON] 20 травня 2000 року зареєстрували свій шлюб і після реєстрації шлюбу подружжю присвоєно прізвище [PERSON] (а. с. 5-9, 12). Отже, із досліджених документів видно, що заявник [PERSON] є дочкою [PERSON] . Із медичного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12 серпня 2024 року та свідоцтва про смерть серії [NUMBER] відомо, що [PERSON] , який народився [INFO] у м. кадієвка ворошиловоградської області, російської федерації помер [INFO] у м. стаханов, луганської народної республіки, російської федерації (а. с. 14 - 16). Відтак, наведеними доказами достовірно встановлено, що [INFO] у м. Стаханов (тепер Кадіївка), Луганської області помер [PERSON] батько заявниці. Постановою Верховної Ради України №254-VIII від 17 березня 2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» надано статус «тимчасово окупованих» територіям окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з російською федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена Постановою ВР України №252-VIII від 17.03.2015 року (згідно додатку), яка набрала чинності 08 квітня 2015 року. Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» м. Стаханов Луганської області визнано тимчасово окупованою територією. Постановою Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей» від 12.05.2016 року м. Стаханов Луганської області перейменовано в м. Кадіївка. Відповідно до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 13 січня 2023 року № 14) Алчевський район, до якого відноситься м. Кадіївка входить до вказаного переліку. Згідно ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Так, у відповідності до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Згідно з ч. ч.3, 4 ст.49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Із відмови у проведенні державної реєстрації смерті Тячівського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 638/31.8-22 від 23 серпня 2024 року видно, що [PERSON] відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті її батька [PERSON] , у зв`язку із відсутністю встановленого чиним законодавством України документу, який є підставою для державної реєстрації смерті. Також у відмові зазначено про те, що державна реєстрація смерті, згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» проводиться на підставі документа встановленої форми про смерть, виданного закладом охорони здоров`я або судово - медичною установою; рішенням суду про встановлення факту про смерть особи в певний час або оголошення її померлою (а. с. 17). Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п. 7 ст. 273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п. 4 ст. 273 ЦПК і полягає у з`ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК. Згідно абзацу другого п. 18 вказаної Постанови , рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Також, суд бере до уваги Інформаційний лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року № 990-VІІІ «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України», в якому роз`яснено, що документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку. Відтак, свідоцтво про смерть [PERSON] не створює правових наслідків, оскільки воно видано та завірено відбитком печатки органів реєстрації актів цивільного стану невизнаної луганської народної республіки. Ураховуючи наведене, а також те, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті [PERSON] , встановлення даного факту має юридичне значення, оскільки дає підстави для державної реєстрації смерті померлої особи, проведеної державним органом України. На підставі п. 8) ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved