Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання або до досягнення дитиною 23-річного віку. Позов мотивований тим, що позивач [PERSON] з 01.03.2005 перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . За час перебування у шлюбі в подружжя народилися дитина: [PERSON] , [INFO] . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.02.2016 (справа №127/26721/16-ц) вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. [INFO] донька [PERSON] досягла повноліття, виплату батьком аліментів на її утримання за рішенням суду від 03.02.2016 припинено. Повнолітня донька сторін [PERSON] продовжує навчання та є курсантом І курсу денної форми навчання за державним замовленням у Харківському національному університеті внутрішніх справ, термін навчання з 14.08.2023 по липень 2027 року. Донька потребує допомоги обох батьків в період навчання. Позивачу важко самостійно утримувати повнолітню доньку та забезпечити їй достатній рівень життя. Викладене стало підставою для звернення позивачем до суду з даним позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.05.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. 11.06.2024 на адресу суду представником відповідача [PERSON] - адвокатом Маліновською Ю.М. подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги визнає частково, а саме в розмірі 1/8 частки від усіх видів його доходу. Таку позицію мотивовано тим, що заробітна плата відповідача складає 37 558,00 грн. Відповідач вважає доцільним призначення аліментів у розмірі 1/8 частки від його доходу, що в грошовому еквіваленті складає 4 695,00 грн. та з урахуванням участі матері в утриманні доньки складатиме 9 390,00 грн. Також звертає увагу суду на те, що позивачем не надано доказів щодо матеріального забезпечення доньки самостійно, а також не надано доказів щодо повного невиконання відповідачем батьківських обов`язків відносно доньки. Отже, позивачем необґрунтовано та не підтверджено жодними належними доказами необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини саме у розмірі 1/3 частки всіх доходів відповідача. Інших заяв по суті спору матеріали справи не містять. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до посвідченої копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03.02.2016 у справі №127/26721/6-ц, вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, а саме з 15.12.2016 року (а.с.9). [INFO] [PERSON] досягла повноліття, а тому стягнення аліментів з відповідача на її утримання, згідно наведеного вище рішення суду, припинено. [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відміткою у паспорті позивача про її зареєстроване місце проживання та копією довідки Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради про реєстрацію місця проживання [PERSON] від 03.07.2020 (а.с. 4 зворот, 7). Крім того дана обставина визнається відповідачем, доказів протилежного матеріали справи не містять, а тому в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України, дана обставина доказуванню не підлягає. Згідно довідки №2/430 від 24.04.2024 виданої Харківським національним університетом внутрішніх справ, [PERSON] навчається у Харківському національному університеті внутрішніх справ та є курсантом 1 курсу денної форми навчання за державним замовленням. Зараховано на навчання з 14.08.2023. Передбачений термін закінчення навчання - липень 2027 року (а.с.11). У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ст. 199 ч.1 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Згідно статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п. 20 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Зазначена постанова підтримана постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 червня 2019 року по справі № 754/866/18. Як встановлено судом з довідки про доходи відповідача [PERSON] від 28.05.2024 № 11 та з Витягу з реєстру застрахованих осіб (Індивідуальних відомостей щодо застрахованої особи [PERSON] ) від 07.06.2024 відповідач офіційно працевлаштований та працює головним спеціалістом Територіального управління Служби судової охорони та отримує щомісячний дохід більше 37 тис. грн. на місяць. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу своїй дочці, яка продовжує навчання. З огляду на викладене суд констатує, що наведеними вище, описаними судом доказами доведена обов`язкова сукупність таких юридичних фактів: походження [PERSON] від відповідача, досягнення нею 18 років, її вік є меншим 23 років, продовження нею навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у відповідача можливості надавати таку допомогу, що не заперечується відповідачем. Отже, суд бере до уваги те, що [PERSON] є повнолітньою донькою позивача та відповідача, продовжує навчання, отримує академічну стипендію, проживає разом з матір`ю, інших доходів не має, потребує матеріальної допомоги від свого батька на час навчання, а відповідач має змогу надавати доньці таку допомогу, перешкод для виконання ним обов`язку у виді сплати аліментів по утриманню власної повнолітньої дитини у розмірі достатньому для забезпечення її життєвих потреб судом не встановлено. При визначені розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, судом приймаються до уваги ті обставини, що відповідач позовні вимоги визнає частково, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, та у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а тому, з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін та повнолітньої дитини, у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої доньки, у зв`язку з продовженням нею навчання, в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з 08.05.2024 та до закінчення [PERSON] навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. Вказаний розмір аліментів на переконання суду є справедливим та достатнім для матеріального забезпечення повнолітньої [PERSON] на час її навчання, з огляду на спільний та рівний обов`язок як батька, так і матері по матеріальному утриманню дитини. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу по аліментам за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави 1 211,20 гривень судового збору.

Outcome: partial