Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення часток у спільному майні посилаючись на те, що вони з відповідачем набули право спільної сумісної приватної власності (у порядку приватизації) на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 7310136300:20:001:0529, загальним розміром 0,1000 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на підставі рішення Чернівецької міської ради №1087 від 26 січня 2023 року та підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав № 365137828 від 09.02.2024 р. Зазначив, що він є єдиним спадкоємцем, хто прийняв спадщину після смерті [INFO] [PERSON] . Він, як спадкоємець за законом прийняв спадщину у встановлений строк, звернувшись із заявою про відкриття спадщину та після спливу 6 місячного терміну - 10 червня 2024 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого набув права власності на 33/100 часток житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами [ADDRESS] . Крім вищезазначеного будинковолодіння він успадкував і частку земельної ділянки по [ADDRESS] , але, у зв`язку з тим, що не визначено частки співвласників у спільному майні, про що свідчать рішення Чернівецької міської ради та витяг з державного реєстру речових прав, спадкоємець не може реалізувати своє право, а саме отримати свідоцтво про право на спадщину. А тому просив визначити, що розміри ідеальних часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 7310136300:20:001:0529, площею 0,1000 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), співвласниками якої є [PERSON] , [PERSON] є рівними та складають по 1/2 за кожним. Відповідно до ч. 4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 липня 2024 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явилися. Відповідач в судове засідання не з`явився, звернувся з письмовою заявою, в якій просив суд справу розглянути у його відсутність та не заперечував проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає, за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] набули право спільної сумісної приватної власності (у порядку приватизації) на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 7310136300:20:001:0529, загальним розміром 0,1000 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на підставі рішення Чернівецької міської ради № 1087 від 26 січня 2023 року(а.с. 8) та підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав № 365137828 від 09.02.2024 р (а.с. 9). [PERSON] , [INFO] помер і після його смерті відкрилася спадщина і єдиним спадкоємцем після смерті якого є його син - позивач [PERSON] (а.с.5-6). У відповідності до вимог п. 3 ст. 1268 та ст. 1270 ЦК України, позивач [PERSON] , як спадкоємець за законом прийняв спадщину у встановлений строк, звернувшись із заявою про відкриття спадщину та після спливу 6 місячного терміну - 10 червня 2024 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого [PERSON] набув права власності на 33/100 часток житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами [ADDRESS] (а.с.7). Крім вищезазначеного будинковолодіння, [PERSON] успадкував і частку земельної ділянки по [ADDRESS] , але, у зв`язку з тим, що не визначено частки співвласників у спільному майні, про що свідчать рішення Чернівецької міської ради та витяг з державного реєстру речових прав, спадкоємець не може реалізувати своє право, яке закріплене частиною 1 ст. 1296 ЦК України, а саме отримати свідоцтво про право на спадщину, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 10 червня 2024 р. № 30/02-31 (а.с. 9-10). Згідно п.224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус може видати свідоцтво про право власності на спадщину після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого в спільному майні. Згідно зі ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. 2 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Частиною першою ст.1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за виданою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до пунктів 4 та 6 глави 1 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після визначення (виділення) частки померлого у спільному майні. Тому при спадкуванні таких часток істотне значення має встановлення їх розміру, що може бути зроблено як за життя спадкодавців, так і після відкриття спадщини. Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Приписами ч. 2 ст. 370 ЦК України визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. У відповідності до ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно ст. 89 Земельного кодексу України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що необхідно визначити, що розміри ідеальних часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 7310136300:20:001:0529, площею 0,1000 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), співвласниками якої є [PERSON] ,, [PERSON] є рівними та складають по 1/2 за кожним, задовольнивши позовні вимоги. На підставі викладеного та

Outcome: approved