Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони після 2002 року, позивач разом з дітьми переїхала на постійне місце проживання до США. До 2010 року сторони підтримували стосунки, відповідач приїздив до США спілкувався та проживав з позивачем. Проте, після 2010 року стосунки між сторонами остаточно припинилися, позивач втратила почуття любові та поваги до відповідача, наразі шлюб існує лише юридично, в зв`язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом, оскільки відповідач в добровільному порядку в органах РАЦСу шлюб розірвати не бажає. Позивач категорично не бажає примирення. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, просили проводити розгляд справи за їх відсутності, строк на примирення не надавати та розірвати шлюб. Відповідач в засідання не з`явився, просив проводити розгляд справи за його відсутності. До початку розгляду справи надав відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що хоч сторони і проживають окремо з 2002 року, проте у сторін за період подружнього життя народилися діти, і хоча на даний час вони є повнолітніми розірвання шлюбу матиме негативні наслідки для них. Позивач категорично не погодилась з доводами відповідача та надала відповідь на відзив, в якому примирення не бажає та просить розірвати шлюб. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 30.11.1984 року сторони зареєстрували шлюб у Голосіївському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1990 /а.с. 7/. На даний час діти сторін є повнолітніми та проживають окремо. Спільне життя сторін не склалося, позивач втратила почуття любові та поваги до відповідача. З 2010 року сторони не підтримують шлюбі стосунки та не ведуть спільного господарства, проживають в різних країнах. Позивач категорично не бажає примирення з відповідачем, через втрату почуття любові до останнього. За таких обставин суд вважає за недоцільне визначати строк на примирення сторін, зважаючи на строк протягом якого часу сторони не підтримують шлюбні стосунки та протягом розгляду справи в суді, оскільки протягом перебування справи в провадженні судді строком в три місяці, будь які зміни у відношенні сторін не відбулись. крім того, відповідач в своєму відзиві на позов, як на підставу збереження сім`ї посилається на наявність у сторін дітей, які є повнолітніми, проте останній не зазначив, що він не втратив почуття любові та поваги до позивача, та з цих підстав прагне зберегти сім`ю. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене вбачається, що розлад між подружжям носить не тимчасовий характер. За таких обставин суд вважає, що сім`я розпалася остаточно та поновлена бути не може, зважаючи на строк протягом якого сторони не проживають разом та не підтримують шлюбні стосунки, категоричність позивача щодо небажання примиритися, а тому суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved