Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

28 травня 2024 року представник органу опіки та піклування Вільнозапорізької сільської ради Баштанського району Миколаївської області звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] , у якому просив позбавити її батьківських прав по відношенню до неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліментів на їх утримання. Свої вимоги позивач мотивує тим, щоз 26.04.2021 року на обліку у службі у справах дітей Вільнозапорізької сільської ради Баштанського району Миколаївської області перебувають неповнолітні діти : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , як діти, які потрапила в складні життєві обставини через ухилення матері від виконання батьківських обов`язків. Мати дитини [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але проживає по [ADDRESS] у тому ж селі. Батько дітей [PERSON] , [INFO] помер [INFO] . Причиною постановки дітей на облік стало систематичне ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків по належному утриманню, вихованню та забезпеченню достатніх умов проживання дітей в сім`ї. Основною проблемою було зловживання батьками алкогольними напоями, постійні сварки в присутності дітей, безвідповідальне ставлення до дітей. Батьки ніде не працювали і не намагалися працевлаштуватися, перебивалися тимчасовими заробітками, діти не отримували достатньо речей першої необхідності, одягу взуття та раціонального харчування. Діти неодноразово були свідками домашнього насилля між батьками. З 2018 по 2019 рік старші діти перебували в Ганнівському пришкільному інтернаті, додому їх забирали лише на канікули, хоча мати отримувала від держави матеріальну допомогу, як багатодітна малозабезпечена родина. У 2021 року за рахунок державної допомоги малозабезпеченим сім`ям з дітьми було придбано будинок за адресою: [ADDRESS] . У будинку зроблено ремонт. У 2022 році [PERSON] та [PERSON] офіційно розірвали шлюб, із батька були стягнуті аліменти, однак він їх не сплачував, ніде не працював та не мав доходу. Службою також був зафіксований факт залишення матір`ю без догляду дітей в період з 12.05.2023 року по 19.05.2023 року, сама поїхала у м.Дніпро на відпочинок. Діти залишились вдома самі, були бездоглядні. Після втручання служби у справах дітей діти були влаштовані до бабусі на тимчасове проживання. З метою надання допомоги членам родини, які постраждали від домашнього насилля, відповідачку разом із дітьми було направлено до Обласного центру соціально-психологічної допомоги, де вони перебували з 28.06.2023 року до 04.09.2023 року. Відповідачці було рекомендовано звернутися до Центру зайнятості населення з приводу пошуку роботи, але вона цього так і не зробила. З 03.08.2023 року батько дітей [PERSON] був мобілізований на військову службу. Сільською радою родині постійно надавалась гуманітарна допомога, за рахунок якої родина фактично і проживає весь час. Дітей часто бачили в селі без догляду, не охайно вдягнених, брудних. [INFO] батько дітей загинув. Діти отримали право на безкоштовне харчування у закладі освіти. У ТЦКта СП було оформлено документи на отримання дітьми пенсії по втраті годувальника та одноразової матеріальної допомоги. Всі діти навчаються у Вільнозапорізькому ліцеї. Заклад неодноразово звертався до служби у справах дітей з питання неналежного контролю з боку матері та відвідуванням дітей навчального закладу, відсутність засобів у дітей для дистанційного навчання, невиконання дітьми домашнього завдання, неохайного вигляду дітей. 15.01.2024 року під час чергового виїзду в сім`ю було з`ясовано, що в будинку холодно через аварійний стан пічного опалення, відсутність скла у вікнах, наявності значного задимлення приміщення, що створювало загрозу життю та здоров`ю дітей. Діти були тимчасово влаштовані до бабусі, а матері надавалась допомога в ремонту пічного опалення. 18.01.2024 року діти разом із матір`ю були влаштовані до дитячого відділення Комунального закладу «Новобузька багатопрофільна лікарня», а 19.01.2024 року діти були влаштовані до КЗ «Миколаївський обласний центр соціально-психологічної реабілітації для дітей», де і перебувають до цього часу. За весь час перебування дітей у закладі мати лише один раз їх відвідала. У лютому 2024 року відповідачка отримала від військової частини допомогу на поховання колишнього чоловіка та розрахункові виплати в сумі близько 80000,00 грн. Ці кошти вона частково використала на проведення косметичного ремонту ( поклеїла шпалери та пофарбувала вікна та двері). Придбала холодильник за 12000,00 грн, три мобільних телефони для дітей по 5000,00 грн. Куди були використано залишок коштів не пояснила. При цьому ремонт пічного опалення не проведено, вікна не засклені. Через порушення прав дітей на нормальні умови проживання, неналежне виховання дітей в сім`ї, ухилення матері від виконання своїх обов`язків, відповідачку було неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності. За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.05.2024 року матеріали справи передані до провадження судді Уманській О.В. Ухвалою судді від 18.06.2024 року відкрито провадження у справі та призначено в порядку загального позовного провадження до розгляду у підготовчому судовому засіданні. 10.07.2024 року підготовче судове засідання не відбулось у зв`язку із відсутністю електричної енергії в суді. Ухвалою суду від 29.07.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду суддею одноособово на 09.09.2024 року. Представник позивача органу\~опіки і\~піклування Вільнозапорізької сільської ради\~Миколаївської області \~Бойко Г.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені у позові. Також додала, що [PERSON] неодноразово була попереджена про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов`язків, однака на даний час не створила належних умов проживання, не працевлаштована. Отримуючи щомісяця значні кошти за призначенням «пенсія по втраті годувальника», не змогла налагодити нормальний побут, забезпечити дітей необхідними речами, належними умовами проживання, при цьому куди вона витратила велику суму грошей, пояснити також не може. Одноразово відповідачці було виплачено п`ятсот тисяч гривень, їй пропонувалось придбати за ці кошти гарний будинок в с.Вільне Запоріжжя, Баштанського району, Миколаївської області, оскільки наразі там продається багато будинків, із гарними умовами для проживання, однак відповідачка відмовилась. Діти часто пропускали школу, а якщо ходили, то були брудні, недоглянуті, через що з ними не бажали дружити інші діти, та насміхались над ними. Крім того, у одного з хлопчиків, через недогляд у дитинстві є травма ножки, однак мати не зверталась до лікарні, внаслідок чого на даний час лікуванню вона вже не піддається, а потрібно встановлювати групу інвалідності, чим мати знову ж таки не бажає займатись. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні посилаючись на те, що за своїми дітьми доглядає. Вдома є продукти харчування. По можливості вона купила деякі меблі, два великих дивана на яких зручно спади дітям по три чоловіка. Також купила стіл для навчання, який поставила у своїй кімнаті. Відповідачка підтвердила, що вона щомісяця влітку отримує кошти близько 70000,00грн., однак пояснити куди вона витрачає такі кошти, відповідачка не змогла. При цьому на перший дзвоник 01.09.2024 року вона до дітей не поїхала, не придбавала їм нових речей, через відсутність грошей. Також відповідачка підтвердила, що отримувала одноразово виплату близько 500000, 00 грн, і їй пропонували придбати будинок у с.Вільне Запоріжжя, Вільнозапорізької ТГ, однак вона не мала такого бажання, оскільки звикла жити в с.Степове. Крім того відповідачка підтвердила, що в травні місяці 2024 року вона поїхала на декілька днів у м. Дніпро, при цьому залишивши дітей вдома, ніби під нагляд бабусі. Свою поїздку відповідачка пояснила тим, що вона мама і має право на відпочинок. Однак, відповідачка в судовому засіданні плакала та просила не позбавляти її батьківських прав, вона любить своїх дітей тому змінить своє відношення до них. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав вказаних у позові. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] в період шлюбу народили шість неповнолітніх дітей, а саме : донька [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 29.09.2014 року ( а.с.9), син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 25.06.2013 року ( а.с.10), син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 19.05.2009 року ( а.с.11), донька [PERSON] , [INFO] ( свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 11.05.2012 року ( а.с.12), донька [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 23.10.2007 року ( а.с.13), син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 17.08.2010 року ( а.с.14), а також довідкою про склад сім`ї від 15.05.2024 року № 124/02.7-23.( а.с.15) Батько дітей [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 07.11.2023 року Новобузьким відділом реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с.8) Згідно постанови Новобузького районного суду Миколаївської області № 481/270/23 від 01.03.2023 року, яка набрала законної сили 14.03.2023 року вбачається, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173 КУпАП (а.с.16-18). Згідно повідомлення Обласного центру соціально-психологічної допомоги від 01.09.2023 року №9 , сім`я Сус у складі: мати [PERSON] , доньки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , сини [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] перебувала у даному центрі з проблемою вчинення домашнього насильства в сім`ї психологічного характеру співмешканцем матері ( колишнім чоловіком та батьком дітей) ( а.с.20-21). [PERSON] на обліку у Новобузькому відділі Баштанської філії Миколаївського обласного центру зайнятості не перебуває, що підтверджується листом від 03.05.2024 року № 69-01-164-12 ( а.с.22) Відповідно до Характеристик директора Вільнозапорізького ліцею Вільнозапорізької сільської ради Баштанського району Миколаївської області та класних керівників мати [PERSON] не завжди приділяє належну увагу навчанню своїх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ( а.с.24, 25, 26, 27, 28, 29) Як видно із витягів з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини при Вільнозапорізькій сільській раді №2 від 26.04.2021 року та № 1 від 12.01.2022 року [PERSON] не одноразово попереджали про наслідки ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, та попереджали про можливість ініціювання питання про позбавлення батьківських прав ( а.с.30, 31). На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Вільнозапорізькій сільській раді 22.04.2024 року, як видно з витягу з протоколу № 5 від 22.04.2024 року було прийнято рішення про недоцільність повернення малолітніх дітей матері [PERSON] .. Крім того службі у справах дітей рекомендовано зібрати документи для підготовки висновку про позбавлення її батьківських прав ( а.с.32) Згідно постанови Новобузького районного суду Миколаївської області № 481/992/23 від 27.06.2023 року, яка набрала законної сили 10.07.2023 року ( а.с.34), постанови Новобузького районного суду Миколаївської області № 481/1174/23 від 04.08.2023 року, яка набрала законної сили 15.08.2023 року ( а.с.34), постанови Новобузького районного суду Миколаївської області № 481/1841/23 від 11.12.2023 року, яка набрала законної сили 22.12.2023 року ( а.с.35), вбачається, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 та ч.2 ст.184 КУпАП. З акту обстеження умов проживання від 13.04.2021 року, а саме будинку [ADDRESS] , де проживає [PERSON] та її малолітні діти, складеного начальника служби у справах дітей Вільнозапорізької сільської ради Бондаренко Н.В. у складі комісії, вбачається, що на момент обстеження у помешканні брудно, підлога засмічена, меблі брудні та не придатні для використання. Продукти харчування в достатній кількості При цьому чистих дитячих речей немає, шафи порожні, діти брудні (а.с.36). З акту обстеження умов проживання від 05.09.2022 року, а саме будинку [ADDRESS] , де проживає [PERSON] та її малолітні діти, складеного начальника служби у справах дітей Вільнозапорізької сільської ради Бондаренко Н.В. у складі комісії, вбачається, що на момент обстеження у помешканні відносно чисто. Продукти харчування є, хоча готової їжі немає. Діти брудні, не доглянуті. Відсутнє місце для навчання дітей. (а.с.37). З акту обстеження умов проживання від 12.05.2023 року, а саме будинку [ADDRESS] , де проживає [PERSON] та її малолітні діти, складеного начальника служби у справах дітей Вільнозапорізької сільської ради Бондаренко Н.В. у складі комісії, вбачається, що на момент обстеження помешкання знаходиться у аварійному стані, город не оброблений, подвір`я захаращене сміттям. Матір дітей відсутня вдома, зі слів дітей вона з 11.05.2023 року виїхала у м.Дніпро. Бабуся відвідує дітей один раз на день (а.с.38). З акту обстеження умов проживання від 21.09.2023 року, а саме будинку [ADDRESS] , де проживає [PERSON] та її малолітні діти, складеного начальника служби у справах дітей Вільнозапорізької сільської ради Бондаренко Н.В. у складі комісії, вбачається, що на момент обстеження у помешканні брудно, підлога засмічена, меблі брудні та не придатні для використання. У вікнах відсутні шибки, паливо на зиму не заготовлене. Є лише 4 ліжка для усих, місце для навчання відсутнє, дитячі іграшки відсутні. Іжа не приготовлена. При цьому чистих дитячих речей немає, шафи порожні, діти брудні (а.с.39-42). З акту обстеження умов проживання від 15.01.2024 року, а саме будинку [ADDRESS] , де проживає [PERSON] та її малолітні діти, складеного начальника служби у справах дітей Вільнозапорізької сільської ради Бондаренко Н.В. у складі комісії, вбачається, що на момент обстеження у помешканні антисанітарні умови не придатні для безпечного проживання дітей. (а.с.43-47). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Вільнозапорізької сільської ради Баштанського\~району Миколаївської\~області про доцільність позбавлення батьківських прав, виданого за №65 від 24.05.2024 року, [PERSON] , яка є матір`ю малолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків. Мати порушує свої батьківські обов`язки, чим зашкоджує правам та інтересам дітей. Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей (а.с.52-55). Беручи до уваги вищезазначене, можна зробити висновок, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дітей, не турбується про стан її здоров`я рівень виховання. За змістом роз`яснень, викладених у п.п.15, 16\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усунення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно статей 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 р., № 780-ХІІ батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення прав дітей», ратифікованої Україною 03.08.2006 р., Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України\~мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Згідно ст.165 СК України\~право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами». Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). Враховуючи вище наведені обставини, суд приходить до висновку, що позивачем доведено наявність підстав для позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітніх дітей. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачці, що статями\~169\~та 170 СК України, передбачено, що якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини та поновлення батьківських прав відносно дітей. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч.2\~ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві. Зокрема, статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до закону обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Відповідно, невиконання зазначеного обов`язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Відповідно до вимог ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України\~визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України\~визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Статтею 191 СК України\~визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виплачуються аліменти до повноліття дитини. Оскільки позивач звернувся до суду із позовом 28.06.2024 р., то аліменти слід стягувати з цієї дати. За наслідками розгляду справи встановлено, що відповідачка є особою працездатного віку, а тому, враховуючи об`єктивні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved