Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Старостинського округу №2 с.Дорошівці в особі Вікнянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно. Посилається на те, що вона є спадкоємцем майна згідно закону після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , про що Заставнівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м. Івано-Франківськ) було видано свідоцтво про смерть та зроблено актовий запис про смерть №190 (а.с.11). До складу спадщини після смерті [PERSON] входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцем вказаного майна за законом є його дружина [PERSON] , 1963 р.н. та діти - донька [PERSON] , 1986 р.н., син- [PERSON] , 1984 р.н. Дружина покійного [PERSON] після смерті чоловіка прийняла вчасно спадщину, звернувшись до приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу Чернівецької області, [PERSON] за заявою позивача, була заведена спадкова справа №272/2022. На виконання вимог ч.1 ст.1297 ЦК України, позивач, [PERSON] , після смерті чоловіка, звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, на майно, що належало її померлому чоловікові [PERSON] , який помер [INFO] . Проте, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що позивачем не було надано належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на дане майно за спадкодавцем, які необхідні для вчинення нотаріальних дій. Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, позивачка змушена в судовому порядку визнавати право власності на спадщину. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, у попередньо поданій до суду заяві просила розгляд справи провести в її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача - Старостинського округу №2 с.Дорошівці в особі Вікнянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області в підготовче судове засідання не з`явився, подав суду заяву про визнання позову, в якій просить розгляд справи провести в їх відсутності. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, врахувавши заяви сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при цьому суд також приймає до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, а також правам та інтересам сторін, не порушує свободи чи інтереси інших осіб, та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. За правилами ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1297 ЦКУкраїни спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно вимог ст.1276ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.09.2022 року. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася, зокрема, із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 26,80 кв.м., житловою площею 15,00 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту щодо свого майна на випадок смерті не вчиняв, спадкоємцями його майна за законом є дружина покійного [PERSON] , [INFO] , його діти [PERSON] , 1986 р.н., [PERSON] , 1984 р.н. Відповідно до ч. 1,3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено,\~що спадкоємці\~ [PERSON] ,\~1986\~р.н.,\~ [PERSON] ,\~1984\~р.н. подали до нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В свою чергу, позивач [PERSON] , 1963 р.н., вважається такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , оскільки на час відкриття спадщини проживала разом із ним в одному будинку. Крім того, вона у шестимісячний строк після смерті спадкодавця звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, за якою було заведено спадкову справу №272/2022. Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З метою оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно позивачка [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно за законом у вигляді спірного житлового будинку нотаріусом було відмовлено, оскільки позивачкою не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності [PERSON] на житловий будинок. Наведене підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №70641560 від 15.11.2022 та постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 16.01.2024. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по [ADDRESS] , належав і рахується за померлим [PERSON] , що підтверджується довідками Вікнянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 22.01.2024 № 23 та від 22.01.2024 № 24. В п. 3.3 Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ в інформаційному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних). Також в даному листі зазначається, що записи у погосподарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. З урахуванням зазначеного, матеріалів справи, суд приходить до висновку, що [PERSON] набув право власності на спірний житловий будинок, проте його не оформив належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачкою [PERSON] , як спадкоємицею майна померлого [PERSON] за законом, виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] , будівництво яких здійснено до 1992 року, згідно довідки характеристики об`єкта нерухомого майна від 17.05.2024 №143 його вартість становить 63314 (шістедсять три тисячі триста чотирнадцять ) гривень. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного, ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1261-1265, 1268, 1270, 1272, 1297 ЦК України,

Outcome: approved