Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Старовижівського районного суду Волинської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди в порядку захисту прав споживачів та просить стягнути з відповідача на свою користь 230843,54 грн. сплаченого авансу, 20000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що 30.11.2021 року уклав з відповідачем Договір послуг № 213138, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобов`язання з надання послуг з підбору, огляду, бронювання та послуг із забезпечення придбання, перевезення, транспортного оброблення та розмитнення автотранспортного засобу. Відповідно до умов цього Договору позивачем було здійснено оплату послуг у розмірі 16303 грн. Надалі відповідачем було надіслано попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу ПКП-10899 від 08.12.2021 року відповідно до умов якого позивач та відповідач зобов`язались у майбутньому укласти договір купівлі-продажу на належний відповідачу транспортний засіб марки: FORD, модель: FUSION, рік випуску: 2016, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , до 30.04.2022 року. Вказано ціну зазначеного рухомого майна у розмірі 230843,54 грн., у тому числі ПДВ - 38473,92 грн. Ця сума згідно п.2.1 попереднього договору сплачується позивачем в безготівковій формі на поточний рахунок ТОВ "ВЕЗЕМ ШИППІНГ" в національній валюті України - гривні. У п.4.1. попереднього договору зазначено, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами, а саме 08.12.2021 року, і діє до 30.04.2022 року або до укладення Основного договору. 08.12.2021 року, тобто на дату коли мав бути підписаний сторонами попередній договір, позивач на підставі рахунку на оплату № 10899-ВШ0106 від 08.12.2021 року перерахував на розрахунковий рахунок ТОВ "ВЕЗЕМ ШИППІНГ" - 230843,54 грн. Разом з тим, відповідач ухилився від виконання умов попереднього договору, а тому, як вказує позивач, є підстави для повернення авансового платежу в розмірі 230843,54 грн. Також, як зазначає позивач, протиправна поведінка відповідача, яка спричинила душевні страждання позивача, є підставою для відшкодування моральної шкоди, яка оцінена позивачем у 20000,00 грн. Ухвалою судді від 18.07.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін. Позивач у судове засідання не з`явився. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав із викладених у ньому підстав, просить його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі та відзив на позов не подав, у зв`язку із чим, враховуючи згоду представника позивача, суд проводить заочний розгляд справи (в порядку, встановленому ст.280 ЦПК). Заслухавши представника позивача, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 30.11.2021 року між ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» та [PERSON] укладено Договір послуг № 213138, за умовами якого позивач, як замовник, доручає відповідачу, як виконавцю, а відповідач бере на себе зобов`язання з надання послуг з підбору, огляду, бронювання та послуг із забезпечення придбання, перевезення, транспортного оброблення та розмитнення автотранспортного засобу (а.с. 7-9). 30.11.2021 року ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» позивачу виписано рахунок на оплату №213138, згідно з яким вартість послуг з підбору та бронювання транспортного засобу ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» становила 16303 грн. з ПДВ. (а.с. 18). 30.11.2021 року позивачем було проведено оплату вищевказаних послуг ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ», що підтверджується Актом виконаних робіт від 30.11.2021 року, який скріплений підписами сторін договору № 21318 та печаткою ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» (а.с. 17). 08.12.2021 року між позивачем та відповідачем був укладений Попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу ПКП-10889, за умовами якого сторони зобов`язуються укласти в майбутньому договір купівлі-продажу (Основний договір) на належний відповідачу транспортний засіб марки: FORD, модель: FUSION, рік випуску: 2016, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] (а.с. 14-15). Згідно з п. 1.2. Попереднього договору за цим договором сторони зобов`язуються до 30.04.2022 року укласти Основний договір. Згідно з пунктами 1.3. - 1.5. Попереднього договору відповідач гарантує, що на момент укладання Основного договору транспортний засіб, визначений у п. 1.1. цього Договору, буде належати йому та не буде знаходитись під забороною відчуження, арештом, не буде предметом застави чи іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичними та юридичними особами, а також не буде обтяжений будь-яким іншим чином, передбачений чинним законодавством. Позивач стверджує, що володіє достатньою інформацією про транспортний засіб, його вартість, якісні та технічні характеристики. Відповідач здійснив викуп транспортного засобу з онлайн-аукціону автомобілів після його погодження з позивачем. Позивач жодних заперечень та претензій щодо викупу транспортного засобу з метою подальшого укладення Основного договору не має. Відповідно до п. 2.1. Попереднього договору продаж транспортного засобу вчиняється між сторонами за ціною (вартістю) в розмірі 230843,54 грн., у тому числі ПДВ - 38473,92 грн., та сплачується позивачем у безготівковій формі на поточний рахунок відповідача в національній валюті України - гривні. Згідно з пунктами 2.2.-2.4 Попереднього договору сторони домовились про такий порядок проведення розрахунків за цим Договором: позивач сплачує в день підписання цього Договору відповідачу в якості завдатку першу частину суми вартості транспортного засобу на розрахунковий рахунок відповідача в розмірі 230843,54 грн. у тому числі ПДВ 38474,01 Наступні розрахунки за транспортний засіб здійснюються позивачем на розрахунковий рахунок відповідача відповідно до виставлених нею рахунку, але не пізніше строку, встановленого в п. 1.2 даного Договору. Відповідно до п. 2.5. Попереднього договору сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення основного договору, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням. Згідно з п. 3.1. та п. 3.2. Попереднього договору після укладення Основного договору транспортний засіб підлягає державній реєстрації на власника в одному із сервісних центрів МВС України. Позивач набуває право власності на транспортний засіб з моменту виконання умови, вказаної в п. 3.1. цього Договору. Пунктом 4.1. Попереднього договору визначено, що цей Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами, а саме 08.12.2021 року, і діє до 30.04.2022 року або до укладення Основного договору. Судом встановлено, що позивач на виконання умов Попереднього договору перерахував відповідачу грошові кошти в сумі 230843,60 грн. за квитанцією №109Т003PGN від 13.12.2021 року (а.с. 13). 28.06.2024 року позивачем було направлено ТОВ «Везем Шиппінг» претензію про надання інформації щодо місцезнаходження придбаного транспортного засобу, етапу та кінцевого строку доставки транспортного засобу на територію України; вимогу виконання зобов`язання щодо перевезення, транспортного оброблення та розмитнення придбаного транспортного засобу на території України; вимогу сплатити пеню за кожен день періоду прострочення, з моменту порушення зобов`язання ТОВ «Везем Шиппінг» до його повного виконання, що підтверджується копією претензії (у порядку досудового врегулювання спору відповідно до ст.16 ЦПК України) від 28.06.2024 року, копією опису вкладення до рекомендованого листа від 28.06.2024 року та копією фіскального чеку від 28.06.2024 року. На час подання позовної заяви відповідач грошові кошти, сплачені за Попереднім договором, не повернув. Відомості про укладання між сторонами Основного договору купівлі-продажу транспортного засобу відсутні. Згідно з ч. 1, 2, 4 ст.\~202\~ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Згідно з ч.1 ст.629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.\~635\~ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором. У силу положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтями 610, 611 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплатою неустойки і відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 655 ЦК України\~встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ч. 1, 2\~ст. 570 ЦК України\~завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до абзацу 2 ч. 1, 2-3\~ст. 571 ЦК України\~якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. У разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Відповідно до ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Як встановлено вище, позивач та відповідач уклали Попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу ПКП-10889 від 08.12.2021 року. Відповідно до умов Попереднього договору від 08.12.2021 року позивач сплатив відповідачу грошові кошти в розмірі 230843,54 грн., які сторони визначили як завдаток (п. 2.3. Попереднього договору). Основний договір купівлі-продажу транспортного засобу у строк до 30.04.2022 року, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між позивачем та відповідачем не був укладений. Оскільки сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому під час укладання Попереднього договору, то передана позивачем відповідачу сума коштів у розмірі 230843,54 грн. є авансом у розумінні ст. 570 ЦПК України, який підлягає поверненню позивачу. Аналогічний правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду України від 18.02.2009 року у справі №6-23108св08, у постановах Верховного Суду України від 25.09.2012 року у справі №6-82цс13, від 13.02.2013 року у справі №6-176цс12 та у постановах Верховного Суду від 30.01.2019 року №461/5297/16-ц, від 17.06.2021 року у справі №711/5065/15-ц. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000 грн, то обґрунтовуючи позовні вимоги в цій частині позивач посилається на те, що вона заподіяна неправомірними діями відповідача. Так, зазначає, що моральна шкода, заподіяна йому, полягає в постійному душевному болі, зумовленому самою лише думкою про те, що значну частину життя позивач працював щоб заробити таку суму коштів на придбання авто, а відповідач свідомо ігнорує його. Внаслідок таких страждань погіршився стан його здоров`я, є необхідність лікування, змушений приймати заспокійливі препарати, порушився сон, перебуває в постійному стресі, принижена гідність, втратив душевний спокій. Також позивач посилається на Постанову Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 в справі № 147/66/17, в якій вказано, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону про захист прав споживачів навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено. У судовому засіданні представник позивача пояснив, що будь-яких документів щодо на лікування або чеків про придбання ліків позивач не зберіг, доказів, окрім обгрунтування в позові, не надав. Вимоги в частині стягнення 20\~000 грн на відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню з таких підстав. У статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша статті 1167 ЦК України). Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22). Позивач, вказує на заподіяння йому моральної шкоди внаслідок невиконання зобов`язання відповідачем. Однак, окрім посилань в позові на її заподіяння, не надав суду належних та допустимих доказів наявності чи заподіяння такої моральної шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача, як особи яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою. За відсутності доказів про задання моральної шкоди, посилання позивача про застосування правового висновку Верховного Суду від 14.12.2021 в справі № 147/66/17 не можуть бути взяті до уваги. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги про відшкодування моральної шкоди є не обґрунтовані, і в цій частин позову слід відмовити. Ч.1 ст.141\~ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач на підставі закону був звільнений від сплати судового збору за подання позову, то судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави в розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 15, 16, 23, 202, 526, 546, 527, 530, 570, 629, 635 ЦК України, та

Outcome: partial