Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

22 березня 2024 року до Дніпровського районного суду м.Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості. 18 квітня 2024 року вказана позовна заява надійшла до Шевченківського районного суду м.Києва за підсудністю. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №16.05.2023-100002916 від 16.05.2023 року в розмірі 16 960,00 грн. та судовий збір. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16.05.2023 року між сторонами укладено кредитний договір (оферти) №16.05.2023-100002916 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною вказаного договору. Відповідно до умов договору, відповідачу надано кредит у розмірі 8 000,00 грн., зі сплатою відсотків в розмірі 2% за день - ставка економ та 3% за день - ставка стандарт, строком на 42 дні. Як зазначає позивач, він виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору, натомість відповідач взяті на себе зобов`язання в частині повернення грошових коштів не виконує, в строки, визначені кредитним договором, грошові кошти не повертає. Станом на 27.02.2024 року існує заборгованість за кредитним договором в розмірі 16 960,00 грн., з яких: 8 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 8 960 грн. - заборгованість за процентами. А тому для захисту порушеного права позивач звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з`явився, у позові просив розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на заявлені вимоги до суду не направив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, як зазначено в позові, тому суд на підставі положень статей 223 та 280 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи у відсутність сторін. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.05.2023 року [PERSON] (далі - Позичальник) погодив пропозицію ТОВ «Споживчий центр» (далі - Кредитодавець) про укладення кредитного договору (оферти), відповідно до пункту 3.1 якої, Кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах встановлених договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктами 3.3.2, 3.3.4, 3.3.6 Договору визначено, що сума кредиту, строк користування кредитом, термін його повернення та проценти за користування кредитом, встановлюються у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти. 16.05.2023 року [PERSON] підписав одноразовим ідентифікатором «А665» заявку ТОВ «Споживчий центр», якою визначено: суму кредиту - 8 000,00 грн.; строк користування кредитом - 42 дні; проценти в розмірі 2% за день - ставка економ та 3% за день - ставка стандарт. [PERSON] підтвердив, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), невід`ємною частиною якої, є заявка до кредитного договору №16.05.2023-100002916 від 16.05.2023 року. Відповідно до п. 4.1 Кредитного договору, Кредитодавець надає Позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача. Пунктом 4.3 Кредитного договору встановлено, що днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу - день надходження коштів у касу кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця. Згідно п. 4.4 кредитного договору сторони визначили, що проценти нараховуються з дня надання коштів позичальнику включно до дати їх фактичного повернення. Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 8 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку відповідача, зазначену в завці на видачу кредиту, що підтверджується квитанцією №2310997906 від 16.05.2023 року. Відповідач не надав суду доказів повернення отриманої суми кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов договору кредитного договору щодо надання кредитних коштів, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідачу було нараховано заборгованість за відсотками в розмірі 8 960,00 грн. за період з 16.05.2023 року по 26.06.2023 року. Однак, паспортом споживчого кредиту та таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача передбачено, що проценти за користування кредитом становлять в сумі 6 720,00 грн, а загальна вартість кредиту становить 14 720,00 грн. При цьому, як вбачається з договору сторони погодили, що кредит надається строком на 42 дні, з датою повернення кредиту 26.06.2023 року. Отже, за таких умов договору, які були погоджені сторонами, кредитор має право нараховувати відсотки за договором 42 дні, починаючи з дня укладення договору. Даним договором не передбачено нарахування відсотків після закінчення терміну дії договору, який складає 42 дні. Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, договором визначено розмір процентів за користування кредитом в розмірі 6 720,00 грн, а тому суд приходить до висновку, що саме зазначений розмір процентів за користування кредитом підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» підлягають частковому задоволенню та з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 14 720,00 грн., з яких: 8 000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 6 720,00 грн. - заборгованість за процентами за період з 16.05.2023 року по 26.06.2023 року. На підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial