Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

У червні 2024 року [PERSON] , через свого представника адвоката Кушнірова О.М., звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у серпні 2023 року вона звернулася до Бобринецького районного суду Кіровоградської області з позовом до Державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України», у якому просила визнати незаконним та скасувати наказ №58-к (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту) та поновити її на посаді економіста на Державному підприємстві «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України». Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області у справі № 383/1316/23 від 20\~листопада 2023\~року позов задоволено, визнано незаконним та скасовано наказ Державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» «Про припинення трудового договору (контракту)» №58-к від 19 червня 2023 року. Вказує, що її поновлено на посаді економіста відділу бухгалтерського обліку та економічного аналізу Державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України», з 26 червня 2023 року. Стягнуто з відповідача на користь позивача 58101,75 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 27 червня 2023 року по 20 листопада 2023 року, яка визначена без утримання податків та інших обов`язкових платежів, а також вирішено питання про судові витрати. Але, 21\~березня 2024\~року Постановою Кропивницького апеляційного суду апеляційну скаргу відповідача на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 20 листопада 2023 року задоволено частково. Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення судового збору в розмірі 1073,60 грн за позовну вимогу про визнання незаконним та скасування наказу про припинення трудового договору скасовано. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Підставою скасування рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу було те, що позивач не зачвляв таких вимог, а суд вийшов за межі розгляду справи в цій частині, тому звернулася до суду з вказаними новими позовними вимогами та просить стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в період з 19.06.2023 року по 20.11.2023 рік в сумі 61422,00 грн, а також моральну шкоду. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 14 червня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача адвокат Кушніров О.М. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити повністю з підстав, зазначених у позові. Також, у подальшому подав заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача (а.с.89-90). Представник відповідача Державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України Ноженко І.О. в судовому засіданні позов визнала частково та попросила задовольнити позов в частині стягнення середнього заробітку в сумі 58101,75 грн, відмовивши в задоволенні різниці від заявленої позивачем суми. До суду також від відповідача надійшов відзив, який обґрунтований тим, що відповідач частково визнає заявлені позовні вимоги, а саме відповідачем визнаються вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача середньомісячного заробітку за період з 27.06.2023 року по 20.11.2023 рік (105 робочих днів), а не як зазначено в позові: за період з 19.06.2023 року по 20.11.2023 рік (111 робочих днів). Оскільки, відповідно до листка непрацездатності [PERSON] перебувала на лікарняному з 19.06.2023 року по 26.06.2023 рік, тому 26.06.2023 року інспектором з кадрів [PERSON] було зроблено запис в трудовій книжці позивача про звільнення з посади саме з 27.06.2023 року. Таким чином, вимушений прогул позивача мав місце в період з 27.06.2023 року по дату ухвалення рішення суду про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді позивача, а саме по 20.11.2023 року, що складає 105 робочих днів, а тому середній заробіток за час вимушеного прогулу позивачу становить 58101,75 грн, з урахуванням середньоденного розміру заробітної плати 553,35 грн. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, то ці вимоги відповідач не визнає повністю, вважаючи їх необґрунтованими, тому в цій частині позову просить відмовити позивачу (а.с.50-53). Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. \~Згідно ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~Частиною 3\~ст.12 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ст.81 ЦПК України). Відповідно до\~ст.233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. Наказом директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» «Про припинення трудового договору (контракту)» №58-к від 19.06.2023 року економіста відділу бухгалтерського обліку та економічного аналізу [PERSON] з 19.06. 2023 року звільнено на підставі п.3\~ст.40 КЗпП України\~за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором (а.с.67). Наказом директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» «Про внесення змін до наказу (розпорядження) №58-к від 19 червня 2023 року» № 59-к від 19 червня 2023 року, у зв`язку з непрацездатністю економіста [PERSON] з 19.06.2023 року, про що свідчить лист непрацездатності № 8183874-2015439986-1 від 19.06.2023 року, внесено зміни до вказаного Наказу, де зазначено, що днем звільнення [PERSON] слід вважати перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначений в документі про тимчасову непрацездатність (а.с.66). Відповідно до ч.5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 20 листопада 2023 року у справі № 383/1316/23 позовні вимоги [PERSON] задоволено повністю. Визнано незаконним та скасовано наказ Державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» «Про припинення трудового договору (контракту)» № 58-к від 19 червня 2023 року, поновлено [PERSON] на посаді економіста відділу бухгалтерського обліку та економічного аналізу Державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України», з 26 червня 2023 року та стягнуто з Державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» на користь [PERSON] 58101 (п`ятдесят вісім тисяч сто одна) гривень 75 копійок середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 27 червня 2023 року по 20 листопада 2023 року, яка визначена без утримання податків та інших обов`язкових платежів, а також судовий збір (а.с.10-22). Постановою Кропивницького апеляційного суду від 21 березня 2024 року у справі № 383/1316/23 апеляційну скаргу задоволено частково. Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 20 листопада 2023 року в частині стягнення з Державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення судового збору в розмірі 1073,60 грн за позовну вимогу про визнання незаконним та скасування наказу про припинення трудового договору скасовано. В іншій частині рішення суду залишено без змін (а.с.22-32). Таким чином, рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 20 листопада 2023 року у справі № 383/1316/23, у частині, залишеній без змін апеляційною інстанцією, набрало законної сили 21.03.2024 року та в частині обставин, встановлених у вказаному рішенні щодо позивачки [PERSON] не підлягають доказуванню у даній справі (а.с.21). Згідно із ч.1 ст.3\~КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Згідно зі\~статтею 4 КЗпП України\~законодавство про працю складається з\~Кодексу законів про працю України\~та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу (частина друга\~статті 235 КЗпП України). Таким чином, у разі незаконного відсторонення, звільнення працівника від роботи, він має право на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року у справі № 761/12073/18 (провадження № 61-13444св19). Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27\~Закону України «Про оплату праці»\~за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100. Пунктом 2 Порядку передбачено, що у випадку збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно із пунктом 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Відповідно до пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Також, абзацом 3 пункту 32\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №9\~від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів»\~роз`яснено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100\~(зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року №348). Аналіз даного роз`яснення дає підстави для висновку, що у випадку незаконного звільнення від роботи підлягає стягненню саме середній заробіток, а не заробітна плата, які є різними за своєю правовою природою, на що вказує і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16. При цьому, суд вважає за необхідне зауважити, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 грудня 2021 року в справі №901/407/19 вказано, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як заборгованість із заробітної плати та/або середній заробіток за час вимушеного прогулу, обчислюється без віднімання сум податків і зборів. Податки і збори із присудженої за рішенням суду суми заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із цієї суми при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума зменшується на суму податків і зборів. З довідки про доходи Державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» №350 від 12.10.2023 року вбачається, що [PERSON] було нараховано заробітну плату за квітень 5433,75 грн, за травень 8400,00 грн. У квітні було 20 робочих днів, у травні 23 робочі дні, отже середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 553,35 грн (а.с.34). Враховуючи,\~що рішенням Бобринецького\~районного суду\~Кіровоградської області\~від 20\~листопада 2023\~року у\~справі №\~383/1316/23,\~яке набрало\~законної сили\~21.03.2024\~року,\~ [PERSON] поновлено на роботі, але питання про стягнення заробітку за час вимушеного прогулу не було предметом розгляду тієї справи, а також враховуючи, що вказаним рішенням встановлено дату її незаконного звільнення 26 червня 2023 року, а час вимушеного прогулу встановлено з 27.06.2023 року, оскільки до вказаної дати вона перебувала на лікарняному, тому вирішуючи питання щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд враховує період з 27.06.2023 року по 20.11.2023 року. При цьому, також суд враховує, що середній заробіток за час вимушеного прогулу за своїм змістом є заробітною платою. Тож звернення з позовом про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не обмежується строками. Він може бути поданий в суд навіть після поновлення працівника на роботі. Такі висновки зробила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 8\~лютого 2022\~року у справі №\~755/12623/19. Отже, з Державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний землероб» Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» на користь [PERSON] підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу, що складає 105 робочих днів за період з 27.06.2023 року по 20.11.2023 року (день ухвалення судом рішення про поновлення позивача на посаді), в сумі 58101 гривень 75 копійок, яка визначена без утримання податків та інших обов`язкових платежів, (553,35 грн середньоденна заробітна плата х 105 робочих днів), а не з 19 червня 2023 року, як зазначив позивач у позовній заяві, у зв`язку з чим, суд відмовляє позивачу у стягненні різниці між заявленою ним сумою та задоволеною судом сумою середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка становить 3320,25 грн.. Позивачем також, заявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди, завданої їй відповідачем незаконним звільненням, яку оцінює у 100 000 грн, та яку суд частково задовольняє виходячи з наступного. Моральна шкода вважається заподіяною, якщо особа і заподіювач такої шкоди перебувають у трудових правовідносинах або на них поширюється дія трудового законодавства; вона виникла внаслідок порушення трудових прав із боку роботодавця; працівник зазнає моральних втрат у вигляді моральних страждань, тобто негативних змін, що відбуваються в його свідомості внаслідок усвідомлення факту порушення його трудових прав,\~і ці негативні зміни призвели до втрати нормальних життєвих зв`язків,а також вимагають від працівника додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ч.1 ст.237-1 КЗпП України відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Отже підставою для відшкодування моральної шкоди, згідно зі\~статтею 237-1 КЗпП України, є порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Положеннями\~статті 23 ЦК України\~передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;\~ \~у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (рішення Європейського суду з прав людини «STANKOV v. BULGARIA», № 68490/01, від 12 липня 2007 року). \~В обґрунтування заявленої вимоги позивачка вказувала, що наслідком неправомірних дій щодо неї з боку відповідача є прийняття відповідачем протиправного рішення про звільнення є заподіяння шкоди її репутації, авторитету в очах колишніх колег та друзів у тому числі і близьких їй людей, крім цього саме по собі прийняття оскаржуваного рішення спричинило прояви розчарувань у подальшій роботі за професією, втрату нормальних життєвих зв`язків і вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя, пошуку засобів для нормального існування, забезпечення достатнього життєвого рівня і найголовнішим аспектом якого є те, що на її утриманні є двоє дітей. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що вимога позивача про відшкодування моральної шкоди дійсно є обґрунтованою, так як судом встановлено факт порушення трудових прав позивача, наслідком чого є певні душевні хвилювання, в тому числі, які пов`язані із необхідністю вдатись до судового захисту своїх порушених прав та необхідністю доведення перед судом правомірності своїх вимог, а тому є підстави для відшкодування [PERSON] завданої незаконними діями відповідача моральної шкоди. Однак, з огляду на те, що при визначенні розміру моральної шкоди суд виходить не лише із самого факту порушення прав позивача та можливих душевних страждань, які вона зазнала внаслідок цього - розмір відшкодування відповідачем завданої позивачу моральної шкоди, з урахуванням вимог розумності та справедливості, слід зменшити до 10000 грн., відмовивши в задоволенні різниці між заявленою сумою моральної шкоди та задоволеною судом, у зв`язку з необґрунтованністю заявленої позивачем суми такого відшкодування. З огляду на наведене, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.1\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з вимогою позову про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то у відповідності до положень\~ ч.1 ст.141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір за вимогою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 1211,20 грн. Також у відповідності до положень ч.1\~ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за вимогою про стягення моральної шкоди пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 302,80 грн.

Outcome: partial