Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-12 00:00:00

До суду через систему «Електронний суд» від представника позивача [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] надійшла позовна заява до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в якій позивач просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач [PERSON] перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] з 16.04.2010 р. по 11.02.2014 р. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 11.02.2014 р. шлюб розірвано. Під час перебування у шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON] . Сторони перестали проживати разом ще за 9 місяців перед розірванням шлюбу. Син жив з матір`ю в її квартирі - [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу син надалі залишився проживати з матір`ю, і зараз проживає з нею та її новою сім`єю у місті Вінниця. За все життя дитини батько не цікавиться сином, у вихованні участі не бере, матеріальної допомоги не надає. За стягненням аліментів позивач не зверталася, оскільки [PERSON] ніколи не був працевлаштований, доходів не мав і у нього на постійній основі спостерігалися фінансові труднощі. Крім того, [PERSON] двічі притягувався до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП - керування транспортним засобом у стані наркотичного сп?яніння: 1. Франківським районним судом м. Львова у справі №465/4492/18 (постанова від 16.10.2018 року); 2. Франківським районним судом м. Львова у справі №465/3215/22 (постанова від 24.11.2022 року). 05 червня 2020 року позивач змінила прізвище на дошлюбне - з « [PERSON] » на « [PERSON] ». 04 червня 2022 року позивач вдруге вийшла заміж. Внаслідок реєстрації шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відтоді батьківські обов`язки щодо дитини разом з позивачем виконує її чоловік - [PERSON] . Вони проживають однією сім`єю, ведуть спільне господарство, вітчим виховує [PERSON] як рідного сина та утримує його, зокрема, здійснює оплату за навчання. З листопада 2020 року [PERSON] навчався у КЗ «Вінницький ліцей №10». Класний керівник учня та директор школи заявляють, що вихованням хлопця займається його матір, [PERSON] : цікавиться поведінкою та успіхами дитини, постійно підтримує зв?язок з класним керівником та вчителями-предметниками, систематично відвідує батьківські збори. Натомість батько, [PERSON] , за час навчання дитини батьківські збори не відвідував, не цікавився навчальними досягненнями сина, зв`язку з учителями не підтримував. Із листопада 2023 року дитина навчається у приватному ліцеї «Артинов» у м. Вінниця. Як вбачається із характеристики, наданої класним керівником та директором з розвитку, вихованням та організаційними процесами учня повністю займаються його матір, [PERSON] , та вітчим, [PERSON] . Останній привозить і забирає [PERSON] зі школи, проводить усі оплати за навчання, несе поточні витрати, необхідні для забезпечення відповідного рівня навчання та розвитку дитини. Крім того, [PERSON] відвідує заняття з гімнастики. Його тренер, [PERSON] , котрий знає дитину з 3-річного віку, підтверджує, що за усі роки жодного разу не бачив відповідача, останній ніколи не приходив і не цікавився успіхами [PERSON] , а вихованням хлопчика займається матір [PERSON] та вітчим [PERSON] . Відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо сина. Станом на дату подання цього позову він склав відповідну заяву, чим підтвердив факт свого самоусунення від виховання дитини. У зв`язку з вищевикладеним позивач і була змушена звернутися до суду з даними позовними вимогами. Ухвалою суду від 02.04.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. З метою виконання вимог ч.1ст.189 ЦПК України розпочато підготовче провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 18.06.2024 року клопотання представника позивача, адвоката Найди І. про витребування висновку органу опіки та піклування за позовом [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи Органу опіки та піклування Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав - задоволено. Зобов`язано Вінницьку міську раду як орган опіки та піклування (вул. Соборна, буд. 59, м. Вінниця) надати висновок про доцільність (чи недоцільність) позбавлення батьківських прав [PERSON] 16.08.2024 на електрону пошту суду надійшов висновок органу опіки та піклування Вінницької міської ради від 13.08.2024 року №01/00/011/154373. Ухвалою від 19.08.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони в судове засідання не з`явилися, від представника позивача та позивача надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Проти ухвалення рішення не заперечували. В матеріалах справи міститься оригінал заяви, яка посвідчена приватним нотаріусом ЛМНО Грищенко Н.О. 03.11.2023 року, якою [PERSON] , [INFO] , перебуваючи при здоровому глузді та ясній пам`яті, повністю розуміючи значення своїх дій, діючи усвідомлено, самостійно і добровільно, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Дана заява зареєстрована в реєстрі за №10534. Відповідач по справі в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечувала і позивач по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 14.06.2012 року. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 11.02.2014 року позов задоволено повністю та розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, 05.06.2020 року позивач змінила прізвище на дошлюбне - з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 05.06.2020 року. 04.06.2022 року позивачка вдруге вийшла заміж. Внаслідок реєстрації шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 04.06.2022. Згідно характеристики Комунального закладу «Вінницький ліцей №10» від 13.11.2023 року, [PERSON] навчається з листопада 2020 року. Зарекомендував себе як активний учень. Має середній рівень навчальних досягнень. Мати, [PERSON] приділяє належну увагу вихованню дитини. Цікавиться поведінкою та успіхами дитини, постійно підтримує зв`язок з класним керівником та вчителями-предметниками, систематично відвідує батьківські збори. Батько, [PERSON] , за час навчання дитини батьківські збори не відвідував, не цікавився навчальними досягненнями сина, зв`язку з класним керівником та вчителями-предметниками не підтримував. Із листопада 2023 року дитина навчається у приватному ліцеї «Артинов» у м. Вінниця. Як вбачається із довідки від 27.11.2023 року, наданої класним керівником та директором з розвитку, вихованням та організаційними процесами учня повністю займаються його матір, [PERSON] , та вітчим, [PERSON] . Останній привозить і забирає [PERSON] зі школи, проводить усі оплати за навчання, несе поточні витрати, необхідні для забезпечення відповідного рівня навчання та розвитку дитини. [PERSON] участі не бере в жодному освітньому процесі, життям дитини не цікавиться. Жодного разу не з`являвся в ліцеї. З характеристики наданої тренером з гімнастики від 27.12.2023 року вбачається, що [PERSON] відвідує групові та приватні заняття з гімнастики. Його тренер, [PERSON] , знає дитину напротязі 8 років. Вихованням займається мати та відчим. Відвідування занять, контакт та оплати за заняття забезпечують мама та бабуся. Біологічний батько [PERSON] ніколи не дзвонив, не приходив, не цікавився, за 8 років тренер його ніколи не бачив. У письмових поясненнях свідок [PERSON] пояснила, що знає [PERSON] з дворічного віку, тобто 2014 року, є близькою знайомою мати [PERSON] - [PERSON] ( [PERSON] ) з 2014 р., оскільки остання є її персональним тренером з фітнесу у СОК Євроспорт, а з 2016 року її найкраща подруга, тому усі подробиці життя сім`ї добре відомі. [PERSON] є дуже добрим та позитивним хлопчиком, дуже активний, якому дуже не вистачало чоловічої уваги. Разом сім?ями проводять багато часу, свята, канікули, відпочинки усе разом напротязі 10 років. Усім вихованням завжди займалась мама [PERSON] самостійно з допомогою її батьків [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] завжди був забезпечений лише з боку мами найкращими приватними садками, навчався у приватній школі Ерудит, завжди проживав у гарних умовах, охайний та усім забезпечений. Були випадки коли відповідач не бажав написати нотаріальну згоду на виїзд дитини закордон. Дитина відвідувала секції з плавання та боксу у Євроспорті, завжди займався гімнастикою. З 2019 року усю відповідальність взяв на себе [PERSON] , повністю взяв на себе опіку та виховання [PERSON] і усі проживали разом у його квартирі. На сьогодні [PERSON] виховується у чудовій повній сім?ї, вітчима називає татом з перших днів. Ніколи не бачила біологічного батька [PERSON] - [PERSON] . Дитина ніколи не отримувала від даної особи, чи будь яких родичів з цього боку, ні подарунків ні привітань у дні народження, чи [PERSON], ніколи не отримував контакту, чи інтересу з боку батька. Він ніколи не цікавився дитиною. Пропадав і не виходив на зв`язок, коли потрібен був від нього дозвіл на виїзд, чи зміну реєстрації місця проживання, отримання паспорта [PERSON] , у дитини через це постійні складності з документами, що обмежує усю сім`ю, оскільки необхідно отримувати дозвіл від людини яку дитина не знає. У письмових поясненнях свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] є колишнім чоловіком її доньки [PERSON] і біологічним батьком її онука - [PERSON] . Своїх батьківських обов`язків [PERSON] ніколи не виконував і не виконує на даний момент, дитиною не цікавиться, аліменти не сплачував та ніяк не допомагав, у вихованні дитини участі не брав і не бере. Також не бачила його більше восьми років, дитина не знає тата, та татом називає вітчима [PERSON] . З днем народження дитину не вітає, з іншими святами також. [PERSON] двічі притягувався до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП - керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння: 1. Франківським районним судом м. Львова у справі №465/4492/18 (постанова від 16.10.2018 року); 2. Франківським районним судом м. Львова у справі №465/3215/22 (постанова від 24.11.2022 року). З висновку від 13.08.2024 року про доцільність позбавлення батьківських прав батька [PERSON] , щодо дитини [PERSON] , [INFO] , виданого Органом опіки та піклування Вінницької міської ради, вбачається, що за результатами розгляду зібраних матеріалів орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав батька [PERSON] щодо дитини [PERSON] , [INFO] . У висновку зазначено, зокрема, що батько дитини [PERSON] на засіданні комісії повідомив, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] , зазначив, що колишня дружина із сином проживає у іншому місці, у неї інша сім`я, він не хоче перешкоджати своєму синові у створенні повноцінної родини, підтвердив, що не приймає участі у вихованні сина. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». За змістом роз`яснень, п.п. 15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч.8 ст. 7 СК України, передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні. Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2 , і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Як зауважив Європейський Суд з прав людини у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Суд вбачає, що відповідач [PERSON] нехтує та взагалі відмовився від виконання батьківських обов`язків по відношенню до сина [PERSON] , не цікавиться його долею, участі у вихованні та розвитку не приймає, матеріально дитині не допомагає, тобто жодного контакту з сином не підтримує. Відповідно до ст. 166 СК України позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідач жодних спроб на відновлення відносин з сином не робив, в матеріалах справи міститься нотаріально посвідчена заява, в якій [PERSON] , [INFO] , перебуваючи при здоровому глузді та ясній пам`яті, повністю розуміючи значення своїх дій, діючи усвідомлено, самостійно і добровільно, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] А тому враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дітей, направлений на позитивний результат у долі дітей. Європейський суд з прав людини в контексті статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, серед іншого зазначив, що головним критерієм при вирішенні таких справ є інтереси дитини. Зважаючи на те, що батько не цікавиться життям сина, не приймає участі в його вихованні та утриманні, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, а також враховуючи що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та він свідомо відмовився приймати участь в житті свого сина, що підтверджується в тому числі висновком про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно його малолітнього сина [PERSON] , виданого Органом опіки та піклування Вінницької міської ради згідно з яким, орган опіки та піклування за результатами розгляду зібраних матеріалів, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , то є підстави для задоволення позову. При задоволенні позову суд виходить із засад змагальності щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства. З аналізу представлених і наявних у цивільній справі письмових доводів, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Разом з тим суд вважає за доцільне, роз`яснити [PERSON] положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Outcome: approved