Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин та встановлення факту смерті особи на тимчасово окуповані території, заінтересована особа: Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Свою заяву заявник обґрунтовує тим, що [INFO] [PERSON] помер в [ADDRESS] - про що окупаційною владою видане медичне свідоцтво про смерть та свідоцтво про смерть. Заявник є сином [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] . Заявник є громадянином України. Згідно з довідкою Нововасилівської сільської ради м. Бердянська Запорізької області, [PERSON] , [INFO] , в 1986 році прибув на територію Нововасилівської сільської ради разом з батьками: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , і були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою про склад сім`ї від 02 жовтня 2018 року, виданої власнику будинку [PERSON] , про те, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , - власник, [PERSON] , [INFO] , - батько, [PERSON] , [INFO] . - брат, [PERSON] , [INFO] , - син, [PERSON] , [INFO] , - дружина. Встановлення факту родинних відносин між заявником [PERSON] та [PERSON] необхідно заявникові для можливості встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, оскільки відповідно до ч. 1 статті 317 ЦПК України визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Оригінал свідоцтва про народження у [PERSON] відсутній, тому необхідно встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , є рідним батьком [PERSON] , [INFO] . З наведених підстав, заявник просить встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , який народився [INFO] в сел. Вишків Брянської області, є рідним сином [PERSON] , [INFO] , уродженця сел. Навля Навлянського району Брянської області, та встановити факт смерті громадянина України, [PERSON] , [INFO] , уродженця сел. Навля Навлянського району Брянської області, місце проживання: [ADDRESS] , яка настала [INFO] в Запорізькій області, м. Бердянськ, вул. Праці, буд. 6, причина смерті: «тромбоемболія легеневих артерій, ілеофеморальний флеботромбоз справа». Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Антоненко М.В. №331/4427/24 від 22 липня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] - адвокат Семенова О.В. заяву про встановлення факту родинних відносин та встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території підтримала з підстав зазначених у заяві та просила задовольнити. Представник заінтересованої особи - Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, вислухавши представника заявника та свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Частиною першою статті 15 ЦПК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про становлення фактів, що мають юридичне значення. Звертаючись із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, особа відповідно до вимог статті 258 ЦПК України вказує мету встановлення юридичного факту, яка дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи зумовлює він правові наслідки. У заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та навести докази його існування. Згідно п. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно з довідкою Нововасилівської сільської ради м. Бердянська Запорізької області, [PERSON] , [INFO] , в 1986 році прибув на територію Нововасилівської сільської ради разом з батьками: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , і були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Згідно з копією договору дарування [PERSON] є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , є власником земельної ділянки площею - 0,2500 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою про склад сім`ї від 02 жовтня 2018 року, виданої власнику будинку [PERSON] , про те, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , - власник, [PERSON] , [INFO] , - батько, [PERSON] , [INFO] . - брат, [PERSON] , [INFO] , - син, [PERSON] , [INFO] , - дружина. Згідно з копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 28 березня 2003 року. 25 червня 2024 року [PERSON] помер в [ADDRESS] - про що окупаційною владою видане медичне свідоцтво про смерть та свідоцтво про смерть. Встановлення факту родинних відносин між заявником [PERSON] та [PERSON] необхідно заявникові для можливості встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, оскільки відповідно до ч. 1 статті 317 ЦПК України визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Оригінал свідоцтва про народження у [PERSON] відсутній, тому необхідно встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , є рідним батьком [PERSON] , [INFO] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що заявник [PERSON] є її чоловіком, а померлий [PERSON] є його рідним батьком, проживаючи в м. Бердянськ, Запорізької області, вони підтримували тісні родинні зв`язки. Внаслідок військової агресії російською владою вони виїхали, а батько залишився наглядати за будинком. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що понад 10 років знає родину Стручкових. Знає особисто заявника та знала його батька [PERSON] одноразово з ним спілкувалася. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] , є рідним батьком [PERSON] , [INFO] . З лютого 2022 року м. Бердянськ Запорізької області входить до переліку територій України, які окуповані російською владою внаслідок військової агресії останньої відносно держави України, такий перелік окупованих населених пунктів визначено Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року №75 та зареєстрованого в МЮ 25 квітня 2022 р. за № 453/37789. Отже отримати свідоцтво про смерть заявник не має можливості. Указом Президента України В. Зеленського за №64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Надалі строк дії воєнного стану було продовжено неодноразово на певні терміни Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309 Мелітопольський район Запорізької області входить до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 Цивільно-процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до листа-роз`яснення Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду на адресу голів апеляційних судів (вх. № 312/0/207-21 від 16.04.2021 року) встановлено, що для встановлення фактів народження та смерті вимога місцевих судів про необхідність отримання громадянами письмової відмови в органах державної реєстрації актів цивільного стану не ґрунтується на положеннях чинного законодавства. У відповідності з ч. ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2007 року № 1064. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Правилами реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими Наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року (з наступними змінами), визначено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Вказані нормативно-правові акти не містять спеціальної норми щодо порядку державної реєстрації факту смерті на території бойових дій чи тимчасово окупованих територіях, що унеможливлює державну реєстрацію факту смерті в позасудовому порядку. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Даючи оцінку допустимості у даній цивільній справі таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується вимогами міжнародно-правових актів і принципів, адже відповідно до статей 3, 8, 9 Конституції України, які визначають, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а також положеннями частини другої статті 19 Конституції України, якою визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до частин другої, третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», - будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Разом з тим, згідно із частиною четвертою статті 9 Закону, встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню у межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У Постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 235/2357/17 викладено правову позицію згідно із якою документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. За змістом частини четвертої статті 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. У рішенні ЄСПЛ від 10 травня 2001 року у справі "Cyprus v. Turkey" (заява № 25781/94) ЄСПЛ вказав, що "зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів далеке від абсолютного. Для людей, які проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним від влади defacto, включаючи й їхні суди; і саме в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які стосуються сказаного, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, зокрема і цим. Думати інакше означало б зовсім позбавити людей, які проживають на цій території, всіх їхніх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, це також означало б позбавити їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать (§ 96)." Надані суду медичні документи, які видані незаконно створеними органами, хоч і не мають юридичної сили, проте дозволяють встановити фактичні обставини, необхідні для вирішення справи. Встановлення факту, що має юридичне значення, необхідне заявнику для державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть. Враховуючи, що заявник позбавлений можливості провести державну реєстрацію смерті свого батька у позасудовому порядку, а встановлення даного факту не порушує прав та інтересів третіх осіб та не пов`язане з подальшим вирішенням спору про право, суд дійшов висновку про можливість задоволення заяви.

Outcome: approved