Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просив припинити право власності відповідача на частку будинку [ADDRESS] , належного йому на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.05.2029 року, стягнути з нього на користь відповідача вартість його частки в розмірі 77\~750 грн. та стягнути з відповідача на його користь судові витрати по справі. Позов мотивує тим, що за договором купівлі-продажу від 09.10.2001 року його мати [PERSON] купила вищевказаний будинок і з того часу він там був зареєстрований і періодично проживав, коли приїздив з заробітків. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті двоє спадкоємців прийняли спадщину шляхом подачі заяв до Кіровоградської районної державної нотаріальної контори, а саме: 28.09.2005 року його сестра [PERSON] і [INFO] - він. 18.01.2006 року вони отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно - житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] ; земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,76 га, під номером 295, що розташована на території Червоноярської сільської ради Кіровоградського району, (зареєстровано в реєстрі за №№ 2-11, 2-13, 2-15, 2-17). В 2006 році свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно спірний будинок, не отримували. [INFO] померла його сестра [PERSON] . За життя вона свідоцтво про право на спадщину на спірний будинок не отримувала, а він отримав свідоцтво про право на спадщину на частину спірного будинку 02.11.2015 року. Свідоцтво зареєстроване в реєстрі за № 2-288. Прийнявши спадщину після смерті матері він та сестра домовилися про наступне: [PERSON] буде користуватися земельною ділянкою (паєм) - здавати її в оренду, отримувати плату, а він буде проживати в спірному будинку. Їй було відомо про непридатний для проживання стан будинку, з її згоди він там здійснював ремонтні роботи. Протягом 10 років сестра обдноособово підписувала договір оренди землі і отримувала орендну плату, а в зв`язку з мораторієм на відчуження земель сільськогосподарського призначення, вони не могли оформити це обміном. За декілька днів до смерті вона мала намір переоформити свою частку будинку на нього. В обумовлений день вони з`явилися до нотаріуса, але у зв`язку з тим, що вона забула вдома реєстраційний номер облікової картки платника податків, правочин не змогли укласти. Після смерті сестри, з 02.09.2013 року по 2018 рік, її чоловік - відповідач у справі, до нього не звертався з жодною пропозицією щодо спірного житлового будинку, він знав про домовленості (про їх існування йому було відомо, оскільки завжди був присутнім при спілкуваннях). В 2018 році відповідач [PERSON] звернувся в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Рішенням суду від 13.05.2019 року по справі № 404/6959/18 його позов задоволено, за ним визнано право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку будинку [ADDRESS] після смерті [PERSON] . Зазначає,\~що сестра зі своєю сім`єю весь час проживала в [ADDRESS] , спірному будинку вона, члени її сім`ї ніколи не проживали і не проживають, ініціатором звернення в суд був не відповідач, а його донька (племінниця [PERSON] ). Після отримання рішення суду вона неодноразово приїздила до нього додому, вчиняла сварки, заявляючи, що вона має намір вселитися в будинок і проживати в ньому. Йому відомо про те, що [PERSON] зверталася до нотаріуса з документами про переоформлення права власності на 1/2 частку спірного будинку з відповідача на себе. Враховуючи, що в будинку проживає і зареєстрований його неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , нотаріус може посвідчити правочин щодо зазначеного об`єкта нерухомого майна тільки за згодою органу опіки та піклування. Щоб укласти вказаний правочин, [PERSON] подала нотаріусу підроблені документи - в довідці з місця проживання дату народження сина вона змінила з 2011 рік на 2081 рік. З часу прийняття спадщини сестрою після смерті матері, сестра будинок не утримувала, не проводила в ньому ремонту, не облаштовувала прилеглу територію біля будинковолодіння, вказані дії проводились ним. На час відкриття спадщини будинок був у занедбаному стані і непридатному для проживання. З 2009 року він почав робити ремонт в будинку, а в 2011 році вселився із сім`єю до будинку. Протягом періоду вересень 2011 року 2021 рік ремонтні роботи в будинку тривали, що підтверджується наданими ним документами. Ремонтні роботи та облаштування прилеглої території проводились ним за власні кошти. Вказує, що вартість спірного будинку на момент прийняття спадщиною сестрою (станом на 2005 рік) складала 155 500 грн. З вказаного часу якісно-технічні характеристики та грошова оцінка будинку внаслідок його трудових і грошових затрат, зазнало суттєвих змін. В результаті проведення ним в зазначеному будинку капітального ремонту, облаштування прилеглої території біля будинку, його вартість суттєво збільшилася і складає 673\~100\~грн.,\~що дає йому підстави для звернення в суд з позовом про стягнення\~з відповідача\~половини понесених\~на утримання\~будинку витрат\~в розмірі\~258\~800\~грн. (673 100 грн. - 155 500 грн.) = 517 600 грн. : 2), виходячи з часток співвласників у праві спільної часткової власності, але вважає, що єдиним правильним вирішенням спору між ними є припинення права відповідача на частку у спільному майні з виплатою йому компенсації вартості його частки. Посилаючись на вказані обставини, норми чинного законодавства, просив задовольнити позов. Ухвалою суду від 21.04.2021 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 16.06.2021 року відповідач [PERSON] подав відзив на позов та звернувся в суд до [PERSON] із зустрічним позовом про усунення перешкод шляхом вселення. Ухвалою суду від 05.07.2021 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. Ухвалою суду від 02.08.2021 року підготовче провадження у справі закрито, справа призначена до розгляду по суті. Ухвалою суду від 15.08.2022 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда у справі № 405/1188/22, провадження № 2/405/224/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Кропивницька міська державна нотаріальна контора № 1, Управління з питань захисту прав дітей міської ради м. Кропивницького про визнання недійсним договору дарування. Ухвалою суду від 05.03.2024 року провадження у справі відновлено. Ухвалою суду\~від 08.04.2024\~року за\~клопотанням позивача\~до участі\~в справіза позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення на частку у спільному майні з виплатою компенсації вартості частки та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні будинком шляхом вселення в якості співвідповідача залучена [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача підтримала первісний позов, посилаючись на обставини, що в ньому викладені та просила відмовити в задоволенні зустрічного позову через його недоведеність. Представник відповідачів в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов та просив задовольнити вимоги зустрічної позовної заяви [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі статтями\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою\~статті 4 ЦПК України\~передбачено, що\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони у справі є співвласниками житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] . Позивачеві [PERSON] частка вказаного будинку належить на підставі свідоцтва право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Кіровоградської державної нотаріальної контори Усач Т.А. зареєстрованого за реєстровим № 2-288, а відповідачу [PERSON] на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.05.2019 року (справа № 404/6959/18) відповідно до якого за ним визнано право власності на вказану частку в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Вказані обставини встановлені судовим рішення, а тому не підлягають доказуванню в суді відповідно до положень ст. 82 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з ч. 4 ст. 357 ЦК України, співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Частиною 1 ст. 365 ЦК України визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та його сім`ї. Судом встановлено, що частки позивача та відповідача є рівними, позивачем не доведено, що спільне володіння і користування майном є неможливим і поділ будинку також є не можливим. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач виявляє готовність виплатити відповідачу компенсацію в розмірі 77\~750,00 грн., які внесені на депозитний рахунок суду. 08.07.2022 року [PERSON] подарував [PERSON] належну йому 1/2 частку у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] . Вказаний договір дарування посвідчений державним нотаріусом Куроп`ятник В. М. за реєстровим № 4-451. Відповідно до постанови Верховного Суду від 08.11.2023 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Кропивницька міська державна нотаріальна контора № 1, Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради про визнання недійсним договору дарування відмовлено та стягнуто з позивача на користь відповідача судові витрати по справі. Вказане рішення є остаточним. Таким чином, [PERSON] є власником частки будинку [ADDRESS] . При цьому, суд погоджується із зауваженнями відповідача про те, що вартість будинку у 2005 році (згідно висновку експерта) в перерахунку до долара США (згідно службового розпорядження НБУ від 02.12.2005 року курс гривні до долара США 5,05 грн.) становить 155 500,00:5,05 = 30 792 долара США, а вартість будинку у 2019 році (згідно висновку експерта) в перерахунку до долара США (згідно повідомлення НБУ від 02.12.2019 року курс гривні до долара США 23,97 грн.) становить 673 100:23,97 = 28 080 долара США. Вартість будинку висновком експерта у 2019 встановлювалась на основі порівняльно-методичного підходу, коли для оцінки спірного будинку взято наявні дані з пропозиціями до продажу об`єктів-аналогів, розміщених в мережі інтернет на електронному ресурсі безкоштовних оголошень www.olx.ua без врахування будь-яких покращень, про які зазначає позивач, а тому вказаний висновок не приймається судом до уваги. Щодо проведення судової експертизи для визначення вартості спірного будинку сторонами клопотань не заявлено. Згідно із статтею 322\~ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Вказане кореспондується позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 703/2200/15-ц, де наголошено, що у частині першій статті 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 151\~ЖК Української\~PCP громадяни, які мають \~ \~ \~ \~у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Згідно із статтею 360\~ЦК України співвласник відповідно до своєї частки \~ \~ \~ \~у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Як зазначає позивач протягом періоду вересень 2011 року 2021 рік ним проводились ремонтні роботи в будинку, що підтверджується наданими ним документами. Ремонтні роботи та облаштування прилеглої території проводились ним за власні кошти. Враховуючи вказаний період часу заява відповідача про застосування строків позовної давності судом не застосовується. Позивач не позбавлений права вимагати від відповідача компенсації понесених ним витрат на ремонт належного їм на праві власності будинку в розмірі, що відповідає часткам у праві власності на вказаний будинок. Право власності співвласника на частку у спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною і саме ця обставина є визначною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників, а тому враховуючи рівність часток співвласників, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] . Щодо вимог зустрічного позову, судом відмічається наступне. Відповідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплені принципи непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Стаття 319 ЦК України регламентує, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Стаття 155 ЖК Української PCP встановлює, що власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Позивачем за зустрічним позовом [PERSON] не надано жодних доказів на обґрунтування вказаного позову, не надано доказів, які перешкоди йому чинились щодо вселення в будинок так і самої обставини намагання його вселитись. Крім того, судом враховується і та обставина, що 08.07.2022 року він подарував [PERSON] належну йому 1/2 частку у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] , а нею вимог про вселення заявлено не було. Частиною 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача, а тому суд відносить судові витрати у даній справі за рахунок сторін.

Outcome: dismissed