Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту що має юридичне значення. Заявник просив суд встановити факт належності, [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] виданий Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 14.08.1995, Договору купівлі-продажу від 08.05.1992, укладеного між [PERSON] та Виконавчим комітетом Полтавської міської ради на квартиру [ADDRESS] . В обгрунтуванні заяви посилається на те, що [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу, укладеного між [PERSON] та Виконавчим комітетом Полтавської міської ради від 08.05.1992 належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] . Особовий рахунок на квартиру [ADDRESS] , З оформлено на [PERSON] , яка проживає в ній на законних підставах та зареєстрована в ній з 15.08.1974, що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація N? 2» Полтавської міської ради щодо зареєстрованих осіб за N?1385 від 01.07.2024. Разом з нею на законних підставах проживає та зареєстрована донька [PERSON] з 15.08.1974. При укладені Договору купівлі-продажу від 08.05.1992 в ньому була допущена помилка, яка перешкоджає володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власність на свій розсуд. Так, у Договорі купівлі-продажу, укладеного між [PERSON] та Виконавчим комітетом Полтавської міської ради від 08.05.1992 на квартиру [ADDRESS] , прізвище записано, як « [PERSON] та [PERSON] » однак воно не збігається із записом прізвища в паспорті громадянина України, що був виданий Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області від 14.08.1995, де прізвище зазначене, як « [PERSON] ». З приводу виправлення зазначеної помилки, у Договорі купівлі-продажу від 08.05.1992 на квартиру, заявник звернулась до Управління майном комунальної власності міста, проте, мені була надана відповідь за N?K01-05-01.1-12/405-200 від 26.06.2024, що Управління майном комунальної власності міста не може внести виправлення у відповідний Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 08.05.1992 і зазначає, що я повинна звернутися з метою вирішення цієї проблеми до суду, відповідь додається до матеріалів справи . Вважає, причина неправильного написання прізвища виникла в зв?язку із неправильним переведенням прізвища з російської на українську мови. Внаслідок такої помилко, на даний час, виникла певна невідповідність між документом, що посвідчує особу та правовстановлюючим документом, який був виданий на прізвище. У зв`язку із чим виникає необхідність встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме Договору купівлі-продажу від 08.05.1992, укладеного між [PERSON] та Виконавчим комітетом Полтавської міської ради. Таким чином, з метою надання мені можливості вільно розпоряджатися власністю, а саме квартирою [ADDRESS] існує необхідність встановити юридичний факт, що правовстановлюючий документ - Договір купівлі-продажу від 08.05.1992, укладений між [PERSON] та Виконавчим комітетом Полтавської міської ради належить на праві приватної власності [PERSON] . Ухвалою суду відкрито окреме провадження за заявою [PERSON] , зацікавлені особи: Управління майном комунальної власності міста, [PERSON] про встановлення факту що має юридичне значення . У судове засідання заявник не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник зацікавленої особи у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву де прохав суд проводити розгляд справи за його відсутності. У відповідності до вимог ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»(далі Постанова Пленуму) певні юридичні факти можуть підтверджуватися рішенням суду. Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до роз`яснення п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Також, відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народженняцієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити не чітко виражені в наслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно із листом Верховного Суду України 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Зібрані у справі докази письмові документи, та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документа - Договору купівлі-продажу від 08.05.1992, укладеного між [PERSON] та Виконавчим комітетом Полтавської міської ради на квартиру [ADDRESS] . На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved