Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Юр`ївської об`єднаної територіальної громади в особі Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області, третя особа - Юр`ївська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. В обгрунтування позову зазначив, що [INFO] помер його батько, [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та земельних ділянок: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 1225955100:06:001:0239, та для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 1225955100:06:001:1239. Спадщину після смерті батька прийняла його дружина та мати позивача, [PERSON] , яка померла [INFO] . Однак, за життя [PERSON] не встигла оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину. Позивач прийняв спадщину після смерті матері у встановлений законом строк. У зв`язку із відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, позивач звернувся до суду та просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельні ділянки: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 1225955100:06:001:0239, та для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 1225955100:06:001:1239. Ухвалою від 06.05.2024 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. У встановлений судом строк [PERSON] недоліки позовної заяви усунув. Ухвалою суду від 27.06.2024 року у справі відкрито провадження, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 18 липня 2024 року на 9.00 год., від Юр`ївської державної нотаріальної контори витребувано копії спадкових справ, заведених після смерті [PERSON] та [PERSON] (а.с.80-81). В підготовче засідання учасники справи не з`явились. Однак, від відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви, в яких вони просили розглянути справу за їх відсутності, позов визнали у повному обсязі (а.с.95, 133, 134). Відповідач Юр`ївська об`єднана територіальна громада в особі Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області надала заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності їх представника, проти задоволення позову не заперечували (а.с.92). Від третьої особи надійшли копії спадкових справ (а.с.98-127). Підготовче засідання судом відкладалось декілька разів. 26.08.2024 до суду надійшло клопотання представника позивача про зміну предмету позову (а.с.151-153), в якому остання, з урахуванням уточнень, просила: 1.Долучити до матеріалів справи постанову державного нотаріуса Юр`ївської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.08.2024. 2.Прийняти заяву про зміну предмету позову. 3.Визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . 4.Визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 1225955100:06:001:0239, розташовану за адресою: Дніпропетровська обл., Павлоградський р-н, с. Новогригорівка, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . 5.Визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 1225955100:06:001:1239, розташовану за адресою: Дніпропетровська обл., Павлоградський р-н, с. Новогригорівка, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . 06.09.2024 учасники справи в підготовче засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про дату та час засідання повідомлені належним чином, у зв`язку із чим підготовче засідання відкладено на 13.09.2024. 13.09.2024 учасники розгляду справи до суду не з`явилися. Фіксація засідання не проводилася. Ознайомившись із доказами, наявними в матеріалах справи, надавши їм належну правову оцінку, суд вважає, що позов слід задовольнити в повному обсязі з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01.04.2000 (а.с.17). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07.08.2023 (а.с.18). Матеріалами справи підтверджується, що позивач та відповідачі у справі є рідними дітьми [PERSON] та [PERSON] (а.с.10-15). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 41,5 кв. м, житловою площею 26,2 кв. м, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та земельних ділянок: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 1225955100:06:001:0239, та для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 1225955100:06:001:1239, які належали останньому на підставі договору купівлі-продажу будинку від 10.02.1961, державного акта на право приватної власності на землю серії ДП від 28.01.1998 року. Як виходить із довідки № 153, виданої Виконавчим комітетом Юр`ївської селищної ради 16.02.2024, на час смерті [PERSON] з ним разом проживала та була зареєстрована його дружина [PERSON] (а.с.40). Під час аналізу спадкових правовідносин, що виникли після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , застосуванню підлягають положення ЦК УРСР 1963 року. Статтею 524 ЦК Української РСР передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно зі статтею 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно приписів статті 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до статті 553 ЦК Української РСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Згідно з пунктом 124 глави ІІІ Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 31 жовтня 1975 р. N 45/5 (яка діяла час відкриття спадщини) свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549 Цивільного кодексу УРСР). Доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути: довідка управління будинками, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взяте майно спадкодавця; запис в паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку в період шести місяців після дня смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Оскільки на час смерті [PERSON] разом із ним була зареєстрована та постійно проживала його дружина [PERSON] , суд вважає її такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка, шляхом вступу у фактичне управління майном. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням, а тому зі змісту цієї норми виходить, що спадкоємець приймає (або не приймає) спадщину в повному обсязі. За положеннями статей 560, 561 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Разом з тим, норми ЦК УРСР не встановлювали конкретного строку, протягом якого спадкоємець зобов`язаний отримати свідоцтво про право на спадщину. За життя [PERSON] не оформила свої спадкові права на спірні житловий будинок та земельні ділянки, однак, останні увійшли до спадкової маси після її смерті. В свою чергу, позивач прийняв спадщину після смерті матері, [PERSON] , однак, постановою нотаріуса від 14.08.2024 йому відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на спірні житловий будинок і земельні ділянки, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на ім`я [PERSON] на вказане майно (а.с.156). На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Отже, постанова приватного нотаріуса від 14.08.2024 є такою, що відповідає вимогам нормативних актів. Статтями 1216 та 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1258, 1261 ЦК України cпадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач у справі є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] . За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивач прийняв спадщину після смерті матері, [PERSON] , у встановлений законом строк, що підтверджується матеріалами спадкової справи №127/2023 (а.с.114-127). За нормами, закріпленими в ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідачі у справі на спадщину не претендують, що підтверджується їхніми заявами, інших спадкоємців після смерті [PERSON] за матеріалами спадкової справи №127/2023 немає. Одночасно суд відмічає, що відсутність правовстановлюючого документа, який би підтверджував факт належності [PERSON] права власності на житловий будинок та земельні ділянки, є обставиною, що унеможливила оформлення права на спадщину за позивачем після смерті матері в нотаріальному порядку. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити позов у повному обсязі. Під час розподілу судових витрат суд враховує заяву представника позивача про залишення за ним судових витрат та не стягує їх з відповідачів.

Outcome: approved