Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

Короткий виклад обставин справи та правова позиція позивача. Уповноважений представник позивача МТСБУ - Бутенко М. О., 20.05.2024 року (вх. № 15153) звернулася у Личаківський районний суд м. Львова із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, у якій просить суд: - стягнути з відповідача на користь позивача завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 38 322 грн. 70 коп.; - стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 3 028 грн. 00 коп. Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.08.2021 року трапилась дорожньо-транспортна пригода, а саме [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Mercedes», державний номерний знак [NUMBER] , допустив зіткнення з транспортним засобом «Opel Vectra», державний номерний знак [NUMBER] . Зазначено, що внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано матеріальної шкоди. Так, згідно постанови Пустомитівського районного суду Львівської області у справі № 450/3702/21 [PERSON] було визнано винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди. На виконання вимог закону цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована. Відповідно до висновку № 161 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Opel Vectra» державний номерний знак [NUMBER] складає 67 067 грн. 20 коп. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то відповідач, як винна особа у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати у порядку регресу позивачу завдану шкоду. Враховуючи наведене, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача завдану шкоду у розмірі 38 322 грн. 70 коп., яка складається із: 36 169 грн. 70 коп. - сума страхового відшкодування; 2 153 грн. 00 коп. - сума витрат на залучення експерта (а.с. 1-3). Рух справи. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Личаківського районного суду м. Львова від 20.05.2024 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю - Головатого Р. Я. (а.с. 34). Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 27.05.2024 року позовну заяву МТСБУ до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу постановлено передати на розгляд Залізничного районного суду м. Львова (а.с. 37). Супровідним листом Личаківського районного суду м. Львова від 26.06.2024 року стверджується, що матеріали позовної заяви з додатками надійшли у Залізничний районний суд м. Львова 03.07.2024 року (вх. № 15770) (а.с. 40). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Залізничного районного суду м. Львова від 04.07.2024 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю - Галайко Н. М. (а.с. 41). Судом у порядку ч. 6 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) направлявся запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі (а.с. 42). Відповідь на вказаний запит надійшла до суду 16.08.2024 року (а.с. 43). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 16.08.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 44-45). Враховуючи, що за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області, які отримані судом 16.08.2024 року відповідач у справі, який був зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] - знятий з реєстрації «за заявою» особи, суд, задля забезпечення обізнаності відповідача про дане судове провадження (оскільки матеріали справи не містять достовірних відомостей щодо актуальної адреси реєстрації/проживання відповідача у справі), вживаючи усіх залежних від нього заходів здійснив повідомлення відповідача шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України. Окрім цього, 16.08.2024 року задля забезпечення обізнаності відповідача про дане судове провадження суд, вживаючи всіх залежних від нього заходів здійснив додаткове повідомлення відповідача шляхом телефонограми суду. Щодо правової позиції відповідача. У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин. Будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити її правову позицію щодо предмета спору. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Суд зазначає, що згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 12 ЦПК України передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Встановлені судом фактичні обставини справи. Судом встановлено, що: « [PERSON] , 27.08.2021 року о 16 год. 20 хв., у с. Зимна Вода, по вул. Шухевича, 83, керуючи автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter», державний номерний знак [NUMBER] , на перехресті з вул. Західна, виконуючи поворот ліворуч, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем «Opel Vectra», державний номерний знак [NUMBER] , який рухався по вул. Шухевича в зустрічному напрямку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження». Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.10.2021 року у справі № 450/3702/21, яка набрала законної сили 19.10.2021 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 5). Суд враховує, що згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно копії повідомлення про дорожньо-транспорту пригоду від 31.08.2021 року, автомобіль марки «Opel Vectra», державний номерний знак [NUMBER] , був застрахований у ПАТ «УПСК» на підставі полісу № АР 9657751, термін дії якого з 12.04.2021 року по 11.04.2022 року. Автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter», державний номерний знак [NUMBER] не був застрахований (відсутній поліс) (а.с. 6-7). Згідно копії витягу з централізованої бази даних МТСБУ, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на автомобіль з номерним знаком [NUMBER] , станом на 27.08.2021 року був відсутній (а.с. 12). Так, згідно Висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 161 від 26.09.2021 року вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «Opel Vectra», ідентифікаційний номер [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок його пошкодження у дорожньо-транспортній пригоді 27.08.2021 року, з врахуванням результатів його обстеження 13.03.2021 року, становить 67 067 грн. 20 коп. (а.с. 13-19). Суд приймає до уваги, що 10.11.2021 року МТСБУ здійснило переказ 36 169 грн. 70 коп. на рахунок [PERSON] , з призначенням платежу: виплата по справі № 78985, згідно наказу № 3.1/8508 від 09.11.2021, т. з. [NUMBER] , що підтверджується платіжною інструкцією АТ «Укрексімбанк» № 1106702 від 10.11.2021 року (а.с. 30). Також, до матеріалів позову долучено копію платіжної інструкції № 1105118 від 28.09.2021 року згідно якої стверджується, що позивач перерахував ТОВ «Фірма «Експертиза» грошові кошти у розмірі 2 153 грн. 00 грн., з призначенням платежу «Оплата послуг аваркома (експерта) по справі № 78985, згідно рахунку № 2609/21 від 26.09.2021 року, т. з. [NUMBER] » (а.с. 31). Окрім цього долучено схему місця дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 8), заяву [PERSON] про перерахування коштів, адресовану МТСБУ (а.с. 24), копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Opel Vectra», державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 9), копію паспорта громадянина України [PERSON] та копію картки платника податків (а.с. 25-26, 27), копію наказу МТСБУ про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] (а.с. 28), копія довідки № 1 від 05.11.2021 року про розмір відшкодування з фонду захисту потерпілих (а.с. 29), копія полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів [PERSON] АР/9657751 (а.с. 11). Застосоване судом законодавство та мотиви прийняття рішення. Положеннями ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Спеціальним законом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є Закон України від 01.07.2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Частиною 1 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (ст. 1188 ЦК України). Згідно п. 9 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За змістом ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана у тому числі з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно з п. п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п. п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 зазначеного Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою особою, у формі, що визначається страховиком. За змістом ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц зроблено правовий висновок про те, що згідно з ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 23.08.2016 року у справі «Дж. К. та інші проти Швеції» зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри». Такі тези викладено та застосовано, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21.09.2022 року у справі № 275/732/17 (провадження № 61-15117св21). Висновки суду. Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, а позивач виконав покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 22, п. п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням вимог п. п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 цього Закону, ст. 1191 ЦК України, за відсутності доказів про наявність пільг, передбачених п. 13.1 ст. 13 вказаного Закону, а також доказів про сплату відповідачем розміру завданої шкоди, на користь позивача у порядку регресу належить стягнути 36 169 грн. 70 коп. У рішеннях Європейського суду з справ людини неодноразово робились висновки про те, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує національні суди обґрунтовувати свої рішення. Це зобов`язання не можна розуміти як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, і питання дотримання цього зобов`язання має вирішуватись виключно з огляду на обставини справи (рішення від 09.12.1994 у справах «Руіз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), п. 29, та «Гарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26). Ці принципи застосовувалися в низці справ проти України (рішення від 15.11.2007 року у справі «Бендерський проти України» (Benderskiy v. Ukraine), заява № 22750/02, п. 42-47; від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, п. 25; від 07.10.2010 року у справі «Богатова проти України» (Bogatova v. Ukraine), заява № 5231/04, п. 18, 19). Судові витрати по справі. Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Щодо стягнення витрат на залучення експерта. Згідно п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Згідно платіжної інструкції № 1105118 від 28.09.2021 року (а.с. 31), стверджується, що МТСБУ понесло витрати із оплати послуг аварійного комісара (експерта) по справ № 78985, згідно рахунку № 2609/21 від 26.09.2021 року у сумі 2 153 грн. 00 коп., які були перераховані ТОВ «Фірма «Експертиза». Так, заявлені позивачем витрати є такими, що пов`язані з розглядом справи та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо судового збору. За змістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції № 981229 від 02.05.2024 року (а.с. 4) та виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с. 35) позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 028 грн. 00 коп. З огляду на те, що заявлені позовні вимоги задоволено повністю, то на підставі ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений таким судовий збір у розмірі 3 028 грн. 00 коп. Окремо суд вважає необхідним зазначити, що дане рішення ухвалюється з урахуванням періоду перебування судді у відпустці. На підставі наведеного та

Outcome: approved