Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-19 00:00:00

У липні 2024 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якій просив стягнути з відповідача на його користь суму відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 116\~480,40 грн., а також судові витрати у розмірі 1\~211,20 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що він є власником транспортного засобу Mersedes-Benz Vito 108D, д.н.з. [NUMBER] . 09 лютого 2024 року [PERSON] передав своєму знайомому [PERSON] вказаний транспортний засіб для задоволення власних потреб відповідача, а саме перевезення речей відповідача з однієї квартири в іншу. Позивач звертає увагу суду, що він з відповідачем не перебуває у трудових відносинах та не є його роботодавцем. 09 лютого 2024 року о 17 год. 20 хв. в м.Дніпро, Криворізький провулок, буд.5 водій [PERSON] , перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, керуючи транспортним засобом Mersedes-Benz Vito 108D, д.н.з. [NUMBER] , не обрав в установлених межах безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням, виїхав за межі проїзної частини та скоїв наїзд на електроопору, після чого залишив місце пригоди. В результаті ДТП транспортному засобу Mersedes-Benz Vito 108D, д.н.з. [NUMBER] , відповідно до висновку судового експерта-автотоварознавця по визначенню матеріальних збитків КЗ №9751/2 від 28.02.2024 року, заподіяно механічні пошкодження, чим завдано позивачу матеріальну шкоду у розмірі 302\~333,90 грн. Враховуючи положення п.30.1 ст.30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та пп.а п.8.1 Методики №1074, позивач вважає, що в даному випадку підлягає стягненню з відповідача саме ринкова вартість транспортного засобу в розмірі 110\~480,40 грн., яка була визначена висновком №9751/2. Також позивач зазначає, що поніс витрати у розмірі 6\~000 грн. на визначення розміру збитків, які просить відшкодувати за рахунок відповідача. Ухвалою суду від 22 липня 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, справа розглянута без повідомлення (виклику) сторін. З урахуванням вимог ст.ст.19,274,276,277 ЦПК України, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; особи, які беруть участь у справі, не викликались. Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву протягом встановленого судом строку не скористався, у зв`язку з чим, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, у зв`язку з наступним. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено,\~що 09 лютого 2024 року о 17 год. 20 хв. у м. Дніпрі, Криворізький провулок 5, водій [PERSON] керуючи транспортним засобом Mersedes Benz, номерний знак [NUMBER] , не обрав в установлених межах безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням, виїхав за межі проїзної частини та скоїв наїзд на перешкоду. У ході ДТП автомобіль та електроопора отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. 09 лютого 2024 року з приводу даного правопорушення було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №691471. Також, встановлено, що 09 лютого 2024 року о 17 год. 20 хв. у м. Дніпрі, Криворізький провулок 5, водій [PERSON] керував транспортним засобом Mersedes Benz, номерний знак [NUMBER] , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі, відмовився. Правопорушення зафіксовано на нагрудний відеореєстратор 471072. Своїми діями [PERSON] порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 09 лютого 2024 року з приводу даного правопорушення було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 692015. Також, 09 лютого 2024 року о 17 год. 20 хв. у м. Дніпрі, Криворізький провулок 5, водій [PERSON] керуючи транспортним засобом Mersedes Benz, номерний знак [NUMBER] , скоїв дорожньо-транспортну пригоду, а саме: скоїв наїзд на електроопору за межами проїзної частини, після чого місце пригоди залишив, чим порушив вимоги п. 2.10 А Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, про що також було складено протокол про адміністративне правопорушення. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2024 року (а.с.41-43), яка була залишена без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 квітня 2024 року (а.с.39-40), [PERSON] \~визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушеннь, передбачених ст.ст.124, 122-4, ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить\~17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Відповідно до частини третьої ч.6\~ст.82 ЦПК\~України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Зі свідоцтва\~про реєстрацію\~транспортного засобу\~серії [NUMBER] \~вбачається,\~що [PERSON] \~є власником\~транспортного засобу Mersedes-Benz Vito 108D, д.н.з. [NUMBER] (а.с.38). Відповідно до висновку №9751/2 судового експерта - автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ складеного 28 лютого 2024 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля Mersedes-Benz Vito 108D, д.н.з. [NUMBER] , складає 302\~333,90 грн.; ринкова вартість пошкодженого автомобіля складає суму 110\~480,40 грн.; вартість матеріального збитку складає 110\~480,40 грн. (а.с.44-49). За експертне дослідження та отримання вказаного висновку позивач сплатив 6\~000 грн. (а.с.50). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України). Пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до вимог статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Отже, при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, потрібно враховувати положення статті 1192 ЦК України. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, заподіювач може вимагати передачі йому цього майна після відшкодування збитків. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У контексті цієї справи, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі по тексту Закон № 1961-IV), який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі, якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати\~з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. У цій справі, позивачем зазначено, що вартість відновлювального ремонту складає 302\~333,90 грн., а ринкова вартість авто визначена у розмірі 110\~480,40 грн. Розмір збитку, заподіяного власнику пошкодженого автомобіля (позивачу), є таким, що майже втричі перевищує ринкову вартість транспортного засобу, оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує його ринкову вартість, тобто ремонт автомобіля є економічно необґрунтованим. Позивачем не надано доказів того, що він як власник пошкодженого транспортного засобу погодився на визнання його фізично знищеним. Суд наголошує, що у разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Такий підхід до визначення розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, який ґрунтується на тому, що розмір збитків повинен відповідати реальній вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, є усталеним. Враховуючи викладене, суд, встановивши фактичні обставини\~\~у справі, приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача вартості збитків, оскільки позивачем не надано суду відомостей про вартість пошкодженого автомобіля як до, так і після ДТП, що має значення для визначення розміру реального збитку, заподіяного позивачу. Відповідно до положень ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. З врахуванням зазначеної норми, на підтвердження своєї вимоги до відповідача позивачем мали б бути представлені до суду докази дійсної вартості авто до ДТП, так і вартість такого авто після пригоди, таких доказів позивачем надано не було, чим не виконано вимоги ст.81 ЦПК України, згідно якої, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Висновок №9751/2 судового експерта - автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ складений 28 лютого 2024 року із зазначенням вартості пошкодженого автомобіля Mersedes-Benz\~Vito\~108D,\~д.н.з.\~ [NUMBER] , на суму 110\~480,40 грн., у другому розділі, не містить дати на яку визначена ринкова вартість пошкодженого автомобіля, а тому, суд не приймає до уваги останній. Позивач мав довести суду розмір вартості транспортного засобу до ДТП, а також надати суду докази з приводу вартості авто після ДТП, хоча саме з цих двох обставин й визначається розмір відшкодування, за отриманням якого позивач звернувся до суду. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст.81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим. Зважаючи на наведені норми та положення ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач, заявляючи вимоги про відшкодування спричиненої ДТП шкоди, мав би представити до суду як доказ вартість свого автомобіля до ДТП (що не було зроблено) так і доказ вартості залишків автомобіля після ДТП (чого зроблено позивачем не було). Зазначене позбавляє суд можливості встановити належну суму відшкодування шкоди, відтак призводить до констатації факту недоведеності позивачем своїх вимог. При цьому, суд критично відноситься до посилання позивача на висновок експерта, де зазначена вартість пошкодженого автомобіля Mersedes-Benz\~Vito\~108D,\~д.н.з.\~ [NUMBER] , оскільки останній не містить дати (число, місяць, рік), на яку визначена ринкова вартість пошкодженого автомобіля. Понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору та витрат на експертне дослідження, згідно ст.141 ЦПК України, віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed