Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

26 червня 2024 року [PERSON] , як опікун малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] за участі третьої особи Служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь, як опікуна, аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000,00 грн. з усіх видів його доходів щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що її мати [PERSON] спільно проживала з відповідачем [PERSON] , з яким мала малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 14.05.2018 року частково задоволено позов [PERSON] , стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи стягнення з 07.03.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Проте [INFO] [PERSON] померла. Відповідач [PERSON] позбавлений батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 08.04.2022 року за позовом виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області як органу опіки та піклування. Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 16.06.2022 року за №785 встановлено опіку над дитиною, позбавленою батьківського піклування [PERSON] та призначено її, [PERSON] , опікуном над дитиною. Відповідач [PERSON] не спілкується з дитиною, не приймає участі у її виховання, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не має офіційного місця роботи. За таких обставин, опікун [PERSON] знов подала до суду позов про стягнення з батька [PERSON] аліментів на\~утримання дитини\~в твердій\~грошовій сумі до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 02.07.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] \~в судове\~засідання не\~з`явилася,\~надала заяву,\~в якій\~просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання. Проте\~ [PERSON] не повідомив причини неявки, не звертався із заявою про відкладення розгляду справи до суду. Представник третьої особи Служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області Данилейко Н.А. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги [PERSON] підтримує. В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною 1 статті 280\~ЦПК\~України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до ст.280 ЦПК України суд постановив розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 15 травня 2013 року Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №280. Заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 14 травня 2018 року по справі №537/983/18 частково задоволено позов [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 07.03.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. [INFO] в селі Городище Чорнухинського району Полтавської області померла [PERSON] , про що 17 лютого 2021 року складено відповідний актовий запис №502, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 17 лютого 2021 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 08 квітня 2022 року по справі №527/2033/21 задоволено позов Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області та позбавлено [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] ; накладено заборону на відчуження майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , де зареєстрована малолітня [PERSON] , [INFO] , до її повноліття. Рішенням Виконавчого комітету Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області №6 від 20.05.2022 року надано малолітній [PERSON] статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 16.06.2022 року №785 встановлено опіку над [PERSON] та призначено [PERSON] опікуном над [PERSON] . Позивач [PERSON] та малолітня [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою [ADDRESS] . Дитина перебуває на утриманні позивача. Відповідач [PERSON] не надає матеріальну допомогу на утримання малолітньої доньки, відомостей щодо інших утриманців немає, працездатний. У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.27 вказаної Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга\~статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема\~статтею 180 СК України\~на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно із частиною сьомою\~статті 7 СК України\~дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Статтею 141 СК України\~передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень\~статті 181 СК України,\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Разом з тим, відповідно до ч.1\~ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За приписами\~статті 184\~СК України\~суд за\~заявою одержувача\~визначає розмір\~аліментів у\~твердій грошовій\~сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ст.191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже суд вважає, що відповідач [PERSON] має утримувати свою дитину [PERSON] , [INFO] . Разом з тим суд установив, що рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 14.05.2018 року у справі №537/983/18 вже стягнуто з батька [PERSON] на користь матері [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн., починаючи стягнення з 07.03.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Хоча стягувач аліментів [PERSON] померла [INFO] , проте опікуном дитини [PERSON] призначена [PERSON] , яка має представляти інтереси дитини, зокрема щодо отримання аліментів від батька на її утримання, які вже стягнуті рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 14.05.2018 року у справі №537/983/18. При цьому опікун [PERSON] звернулась до суду з новим позовом, в якому просила стягнути на її користь, як опікуна дитини, з батька [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. За таких обставин суд надає оцінку правовідносинам, які виникли у спорі за позовом опікуна [PERSON] про утримання батьком [PERSON] своєї дитини [PERSON] , 16.04.2013 року, як спір про збільшення розміру аліментів, які стягуються з батька на утримання дитини за судовим рішенням. Некоректне або недостатньо коректне формулювання і виклад вимог або підстав позову, якщо не викликає сумніву мета та підстави звернення особи до суду, не може бути перешкодою для захисту порушеного права особи, яка звернулася до суду, оскільки надміру формалізований підхід щодо дослівного розуміння вимог та підстав позову, як реалізованого способу захисту, суперечить завданням цивільного судочинства, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (постанова Верховного Суду від 20 серпня 2021 року у справі № 149/2736/20 (провадження № 61-9025св21)). Повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін. Враховуючи те, що позивач, як опікун дитини, фактично просила збільшити розмір аліментів на утримання дитини до її повноліття, які вже стягуються з батька за судовим рішенням на користь матері, яка померла, обґрунтовано пояснила підстави, тому надання судом оцінки правовідносинам, які виникли у цьому спорі, як спір про збільшення розміру аліментів, які стягуються з батька на утримання дитини за судовим рішенням, не є зміною судом предмета та підстав позову, оскільки формулювання викладених вимог та підстав позову не викликає сумніву мета та підстави звернення особи до суду. У ст.\~192\~СК України передбачено можливість зміни розміру аліментів. Так, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Окрім цього, нормою ч.4 ст.273 ЦПК України, передбачено, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Позивач [PERSON] , як опікун, довела свої вимоги про збільшення розміру аліментів, зокрема тому, що дитина втратила мати, яка мала її теж утримувати на рівні з батьком, а тому безумовно для дитини змінилися обставини, що впливають на визначення розміру аліментів, які стягуються на її утримання з батька. На теперішній час аліменти в розмірі 1000 грн. менше мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину. Дитина росте, відповідно зросли потреби у забезпеченні її необхідним для проживання, харчування, навчання, при цьому дитина втратила мати, яка мала теж нести тягар її утримання, тому однозначно забезпечити в повному обсязі потреби дитини має її батько. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та з урахуванням визначених ст.ст.182, 192\~СК України обставин, вважає за необхідне змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача [PERSON] за виконавчим документом на виконання судового рішення з 1000 грн. на 3000 грн. щомісячно, але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину. Разом із тим, вирішуючи питання щодо часу, з якого будуть стягуватись аліменти у новому розмірі, суд зауважує, що згідно з роз`ясненнями, що містяться у\~Постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З огляду на наведене, суд присуджує аліменти у новому розмірі щомісячно з часу набрання рішенням законної сили до повноліття дитини. Відповідно до ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Outcome: partial