Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

[PERSON] 08 серпня 2024 року звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі - ТОВ «ФК «ЄАПБ»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Клехо А.Є. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтовує тим, що 22 грудня 2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. вчинила виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №75967. Згідно із змістом указаного виконавчого напису нотаріус задоволила вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» та стягнула з позивачки заборгованість за кредитним договором №1480600 від 09.11.2019, укладеним між нею і ТОВ «Авентус Україна», право вимоги за яким набуто відповідачем на підставі договору факторингу №23042020 від 23.04.2020, у розмірі 40325,20 грн, з яких: 11200 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 6048 грн - заборгованість за відсотками; 23027,20 грн - заборгованість за пенею, штрафами; 50 грн - плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом. У подальшому приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Клехо А.Є. постановою від 14.02.2022 відкрила виконавче провадження ВП № [NUMBER] із примусового виконання вказаного виконавчого напису. Позивачка не погоджується з даним виконавчим написом, вважає його таким, що не підлягає виконанню, зокрема у зв`язку із визнанням незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанови КМУ № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині доповнення переліку новим розділом, що передбачає видачу виконавчого напису на підставі оригінала кредитного договору та засвідченої стягувачем виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Просить визнати виконавчий напис № 75967, вчинений 22 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., про звернення стягнення з неї на користь відповідача 40325,20 грн заборгованості таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь позивачки судові витрати. Суд ухвалою від 08 серпня 2024 року відкрив провадження у справі, призначив справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 09 вересня 2024 року. Представник відповідача Кожушко В.О. 02 вересня 2024 року скерував відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що відповідач виконав вимоги, передбачені п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", та поданв нотаріусу вичерпний перелік документів для вчинення виконавчого напису, відтак виконавчий напис не підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість можна вважати безспірною. Указав, що пред`явлений позов не відповідає вимогам п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України, а саме позивач у позові вказав РНОКПП зовсім іншої фізичної особи, внаслідок чого неможливо ідентифікувати особу, яка подає позов, відповідно - пред`явлення позову відбувається за участі неналежного позивача. Крім того, у поданій позовній заяві відсутні відомості про наявність або відсутність електронного кабінету в сторін у справі, що, на думку відповідача, зумовлює необхідність повернення позову заявнику без розгляду. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Сторони, їх представники, треті особи, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Позивачка звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача у відзиві просив розгляд справи проводити без його участі. Інші учасники про причини неявки не повідомили. Дослідивши подані суду докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Суд установив, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. 22 грудня 2021 року вчинила виконавчий напис, який зареєстрований у реєстрі за № 75967 (а.с. 7) про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ», якому ТОВ «Авентус Україна» на підставі Договору факторингу №23042020 від 23 квітня 2020 року відступило право вимоги за кредитним договором №1480600 від 09 листопада 2019 року, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , заборгованості за період з 23.04.2020 по 30.11.2021 у розмірі 40325,20 грн, з яких: 11200 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 6048 грн - заборгованість за відсотками; 23027,20 грн - заборгованість за пенею, штрафами; 50 грн - плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом. На підставі даного виконавчого напису приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Клехо А.Є. 14 лютого 2022 року відкрив виконавче провадження ВП № [NUMBER] з його примусового виконання (а.с. 10), виніс постанову про стягнення із боржника основної винагороди у розмірі 4032,60 грн (а.с. 11). Цей же виконавець 17 лютого 2022 року у даному виконавчому провадженні виніс постанову про арешт коштів боржника (а.с. 12). Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд керується такими правовими нормами. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. За правилами ч. 1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат" (в редакції на час вчинення виконавчого напису) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно із ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Із тексту оспорюваного виконавчого напису вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. 87 Закону України "Про нотаріат" та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Відповідно до п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 в цій частині. Вказану постанову залишено без змін згідно з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Таким чином, шляхом системного аналізу Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, з урахуванням визнання незаконної норми, викладеної у п. 2 згаданого Переліку, установлено, що кредитний договір між сторонами, який нотаріально не посвідчений, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Крім того, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06 лютого 2019 року за наслідками розгляду справи № 638/850/16-ц. Відповідач не надав доказів того, що ним до нотаріуса були надані будь-які документи, що підтверджують безспірність заборгованості у вказаний у виконавчому написі період. Зокрема, відповідачем не було надано доказів подання ним нотаріусу виписки з рахунку позивача, яка б містила обов`язкові реквізити, що повинні бути вказані у ній згідно п. 61, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України (дата здійснення останніх (попередніх) операцій по рахунку, код валюти, суми операцій (відповідно за дебетом або кредитом) тощо). Без цих відомостей з виписки абсолютно неможливо з`ясувати коли і які саме суми були отримані позивачем від кредитної установи, коли були нараховані відсотки, в якому розмірі та за який період було нараховано відсотки, яким є розмір заборгованості та чи існує заборгованість взагалі. Отже, суду не було надано доказів того, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом за наявності документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, суд під час розгляду справи встановив, що виконавчий напис вчинено із порушенням норм чинного законодавства. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак відповідач не надав суду доказів, які б спростували твердження позивачки щодо безспірності її заборгованості перед стягувачем та можливість видачі виконавчого напису на підставі кредитного договору, не посвідченого нотаріально. Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав до задоволення позову та визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Солонець Т.М. про стягнення з позивачки на користь відповідача заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню. У силу вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки сплачений нею судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп. Доводи відповідача про звернення до суду із позовом неуповноваженою особою у зв`язку із неправильним зазначенням у позовній заяві реєстраційного номера облікової картки платника податків є безпідставними. Так, до позовної заяви [PERSON] додала картку платників подактів, відповідно до якої їй присвоєно номер [NUMBER] . Зазначення у позовній заяві іншого номера ОКПП за умови відповідності інших даних про особу позивача (прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, зареєстроване місце проживання, серія, номер паспорта громадянина України, дата його видачі) є помилковим, не свідчить про неналежність позивача у даному спорі. Не є підставою для відмови в задоволенні позову незазначення позивачем як фізичною особою відомостей про відсутність у сторін та інших учасників справи електронного кабінету в підсистемі Електронний суд.

Outcome: approved