Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» (далі - ТДВ «СГ «Оберіг») про стягнення грошових коштів. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 11.03.2021 об 11 год. 20 хв. в м. Харкові по пр. Гагаріна, 98, [PERSON] керував автомобілем Opel Omega, д.н.з. [NUMBER] , при перестроюванні не надав дорогу автомобілю Citroen C3, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого сталося зіткнення, в результаті якого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова у справі №646/1876/21 [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Opel Omega», д.н.з. [NUMBER] , застрахована в ТДВ «СГ «Оберіг». 17.03.2021 в присутності представника ТДВ «СГ Оберіг» було проведено огляд пошкоджень. Позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування в сумі 81 888,97 грн. Відповідачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 60 087,39 грн. Просив стягнути з відповідача решту несплаченої суми у розмірі 21800 грн. та судові витрати. 22.07.2021 Комінтернівським районним судом м. Харкова постановлено ухвалу про передачу справи за підсудністю до Червонозаводського районного суду м. Харкова. 20.09.2021 Червонозаводським районним судом м. Харкова постановлено ухвалу про передачу справи за підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва. 16.01.2024 Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Представник відповідача [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Зазначив, що відповідач виконав свій обов`язок перед [PERSON] в повному обсязі, в той час, як останній не надав суду доказів, які б свідчили, що фактичні витрати, понесені ним становлять суму більшу за страхове відшкодування. Зазначив, що висновок експерта № 11С від 04.06.2021 містить недоліки, які суттєво вплинули надостовірність його висновків: 1) розрахунок здійснено станом на 20.05.2021, а не на дату настання ДТП, яка мала місце 11.03.2021; 2) штучно збільшено курс євро з 32,9317 на 33.2577; 3) штучне збільшення вартості (нормогодин) ремонтних робіт та робіт з пофарбування з 400.00 UAH/ГОД до 450.00 UAH/ГОД (аркуш № 1,2 та 3 ремонтної калькуляції № 11С/2021 від 04.06.2021 р.). До відзиву на позовну заяву долучив клопотання про розгляд справи за правилами загальногопозовного провадження, у задоволенні якого суд відмовляє, оскільки доводи, викладені у клопотанні, не доводять необхідності розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Відповідач не позбавлений можливості надати пояснення і висловити свої міркування у заявах по суті справи, перелік яких визначений у ч. 2 ст. 174 ЦПК України, обсяг доказів є незначним, інші доводи, наведені в обґрунтування необхідності розгляду справи за правилами загального позовного провадження, вищезазначених висновків суду не спростовують. Позивач подав до суду відповідь на відзив, зміст якої фактично ідентичний доводам, викладеним в позовній заяві. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. [PERSON] , 11.03.2021 року об 11 год. 20 хв. в м. Харкові по пр. Гагаріна, 98, керував автомобілем Opel Omega, д.н.з. [NUMBER] , при перестроюванні не надав дорогу автомобілю Citroen C3, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що рухався в попутному напрямку по тій смузі на яку він мав намір перестроїтися, внаслідок чого сталося зіткнення. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.03.2021 у справі №646/1876/21 [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Opel Omega», д.н.з. [NUMBER] , застрахована в ТДВ «СГ «Оберіг» (поліс № ЕР-202201014). 08.04.2021 [PERSON] звернувся до ТДВ «СГ «Оберіг» з заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 82 589 грн. Згідно Звіту про оцінку колісного транспортного засобу від 13.04.2021 № 80813, яка була проведена на замовлення відповідача, вартість відновлювального ремонту «Citroen C3», д.н.з. [NUMBER] , становить 60 087,39 грн. з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. 19.04.2021 [PERSON] звернувся до ТДВ «СГ «Оберіг» з листом-претензією, у якому просив прийняти рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 82 589 грн. 22.04.2021 ТДВ «СГ «Оберіг» листом № 251 повідомило позивача про прийняте рішення здійснити страхову виплату на підставі Звіту № 80813 від 13.04.2021 в розмірі 60 087,39 грн. Відповідно до Висновку судового експерта [PERSON] від 04.06.2021 № 11С, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Citroen C3», д.н.з. [NUMBER] , за умови відновлення на спеціалізованій СТО «ТОВ «Авто Віа», складає 81 888,97 грн. з урахуванням ПДВ. 09.07.2021 ТДВ «СГ «Оберіг» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 60 087,39 грн. на рахунок ТОВ «Авто Віа», що підтверджується платіжною інструкцією від 09.07.2021 № 171. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. (ч. 6 ст. 82 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Згідно зі статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до частин першої і другої ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Так, відповідно до ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що Кодексу випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Згідно із частинами першою та другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 59 ст. 1 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, ризик виникнення якої застрахований, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування або відповідно до законодавства. Відповідно до статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Пунктом 33.1.4. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно з п.п. 2 п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Згідно з ч.1 п. 1 ч. 2, 3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Системний аналіз статті 22 ЦК України, частини другої статті 1192, статті 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню, є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу. Судом встановлено, що майнові збитки позивачу, завдані дорожньо-транспортною пригодою, яка сталась 11.03.2021 з вини [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ТДВ «СГ «Оберіг». Загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача, відповідно до розрахунку відповідача становить 81 888,97 грн. ТДВ «СГ «Оберіг» виплатило страхове відшкодування у розмірі 60 087,39 грн. на рахунок ТОВ "Авто Віа". Наданий позивачем висновок судового експерта Бочарова С.М. від 04.06.2021 № 11С судом не приймається до уваги, оскільки відповідно до пп. 34.1 - 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач мав право на самостійне обрання аварійного комісара, суб`єкта оціночної діяльності або експерта для визначення розміру шкоди лише у тому випадку, якщо представник страховика не з`явився у визначений пунктом 34.2 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у строк для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. При цьому, враховуючи, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду ТДВ «СГ «Оберіг» направило свого представника для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, то позивач не набув права на самостійне обрання аварійного комісара, суб`єкта оціночної діяльності або експерта для визначення розміру шкоди. В подальшому, після складення ремонтної калькуляції, звіту про оцінку колісного транспортного засобу від 13.04.2021 № 80813 та отриманої відповіді від відповідача, позивач не скористався своїм правом та не заявив ТДВ «СГ «Оберіг» клопотання про проведення оцінки, експертизи пошкодженого майна, однак звернувся до незалежного оцінювача, якого обрав самостійно. За таких обставин, суд доходить висновку, що розмір завданої позивачу шкоди був оцінений страховиком та позивачу виплачене страхове відшкодування на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Позивач не скористався своїм правом та не заявив клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи для перевірки розміру виплаченого відшкодування, не спростував визначеного страховиком розміру, а отже не довів, що розмір страхового відшкодування страховою компанією визначений неправильно. Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 357/5725/16-ц (провадження № 61-13823св18) та у постанові 25 квітня 2018 року у справі № 301/1075/15-ц (провадження № 61-9399св18). Суд також звертає увагу на тому, що [PERSON] не надав суду доказів того, що виплачена сума страхового відшкодування не покрила фактичну вартість ремонтних робіт пошкодженого транспортного засобу «Citroen C3», д.н.з. [NUMBER] , які виконувались ТОВ "Авто Віа", на рахунок якого було перераховане відповідачем стархове відшкодування. Таким чином, суд дійшов висновку, про необґрунтованість позовних вимог [PERSON] , що має наслідком відмову у їх задоволенні в повному обсязі. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог. Частиною 2 ст. 140 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Судові витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 3500 грн. на користь позивача за рахунок відповідача стягненню не підлягають, оскільки суд відмовив у задоволенні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, а також оскільки грошові кошти у розмірі 3500 грн. були сплачені на рахунок ФОП [PERSON] , який не проводив автотоварознавче дослідження автомобіля «Citroen C3», д.н.з. [NUMBER] .

Outcome: dismissed