Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

09 липня 2024 року заявник звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту належності йому договору купівлі-продажу від 11 серпня 1993 року та сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДН №0108768 від 17 лютого 1997 року, зареєстрованого 19 лютого 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №2480. Стислий виклад позиції заявника. В зазначених документах були допущені помилки в частині зазначення його прізвища, у паспорті та інших документах прізвище зазначене як « [PERSON] », а у договорі купівлі-продажу та сертифікаті на право на земельну частку (пай) зазначене як « [PERSON] ». Нотаріус повідомила, що виправити допущені помилки можна лише шляхом встановлення факту, що має юридичне значення. Таким чином, такі розбіжності позбавляють його права володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Заявник та заінтересовані особи у судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від заявника надійшла заява про розгляд справи без його участі. Фактичні обставини встановлені судом. [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 11 серпня 1993 року належить право власності на частину жилого будинку [ADDRESS] , що розташований на земельній ділянці Красноармійської районної ради. На підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) [PERSON] який проживає в с. Рівне Красноармійського району, Донецької області на підставі розпорядження Красноармійської райдержадміністрації від 27 січня 1997 року №24 володіє земельною. часткою, яка перебуває у колективній власності КСП «Молочне». Як встановлено, з копії паспорта заявника серії [NUMBER] його прізвище записане як « [PERSON] », при цьому у зазначених документах прізвище записане як « [PERSON] ». Однак, дослідивши свідоцтво про народження заявника, свідоцтво про укладання шлюбу, встановлено, що така помилка була допущена при здійсненні перекладу прізвища під час видання паспорта громадянина України та наступних документів отриманих після отримання паспорта. Норми права застосовані судом. Відповідно до ст.4 ЦПК України та ст. 20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Частиною 7 ст. 19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.2 ст.293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом IV ЦПК України. Згідно п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по-батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, що респондується з відповідною позицією Верховного Суду України, викладеною у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де вказано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, а встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 3). У ч. 7 ст. 294 ЦПК України оговорено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Висновок суду. Факт належності заявнику [PERSON] договору купівлі-продажу та сертифікату на право на земельну частку (пай), знайшов своє підтвердження під час судового розгляду, а тому такий факт має бути встановлений. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне належного користування та розпорядження своїм майном. На підставі викладеного суд вважає, що вимоги заявника обґрунтовані, цілком підтверджені та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved