Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-19 00:00:00

І. Описова частина Стислий зміст позовних вимог позивача та позиції відповідача До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 10 липня 2024 року надійшла позовна заява, в якій [PERSON] просить розірвати шлюб із [PERSON] , який зареєстрований 18 серпня 2017 року у Добровеличківському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області , актовий запис\~ №\~39,\~та стягнути\~ з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до повноліття дитини. В обґрунтування\~позову [PERSON] \~ зазначає, що 18.08.2017 у Добровеличківському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області вона зареєструвала шлюб з відповідачем, про що вчинено актовий запис № 39. Від сумісного проживання сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачкою. Під час спільного проживання взаємовідносини між подружжям не склалися, вони мають різні погляди на життя, тому з 23.06.2024 фактично припинили сумісне проживання. За таких обставин позивачка вважає, що їх з відповідачем шлюб носить формальний характер, тому вважає доцільним його розірвати. Крім того позивачка не змогла домовитися щодо способу участі відповідача в утриманні дитини, тому, з метою забезпечення прав сина на належне утримання, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше половини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. Добровеличківський районний суд Кіровоградської області, ухвалою від 20.08.2024, відкрив провадження у справі, призначив судове засідання на 20.09.2024. Позивачка в судове засідання не з`явилася. Надала 20.09.2024 через канцелярію суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, строк на примирення просила не надавати, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Після розірвання шлюбу залишити прізвище " [PERSON] ". Відповідач в\~судове засідання\~не з`явився.\~Про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлений\~ вчасно\~та належним\~чином.\~02.09.2024\~ на\~адресу суду\~повернулося рекомендоване\~повідомлення про\~вручення поштового\~відправлення 0600283873355,\~відповідно до\~якого відповідач\~ [PERSON] \~27.08.2024\~отримав повістку\~про виклик\~до суду\~в судове\~засідання призначене\~на 20.09.2024. Добровеличківський районний суд Кіровоградської області, ухвалою від 20.09.2024, постановив проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що відповідач у встановлений судом строк відзиву до суду на позов не подав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, зустрічного позову не пред`являв, з огляду на положення ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. ІІ. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Суд вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, доходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18 серпня 2017 року, виданого Добровеличківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, сторони зареєстрували шлюб 18 серпня 2017 року у Добровеличківському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, про що вчинено актовий запис №39 ( а.с. 7). Від сумісного проживання подружжя має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28 грудня 2017 року, виданого Добровеличківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ( а.с.8). Згідно з довідкою №853 від 03 липня 2024 року, виданої відділом "Центр надання адміністративних послуг" виконавчого органу Добровеличківської селищної ради-Апарат ради Грузін- [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] . До складу її сім`ї входять: чоловік [PERSON] , 1988 року народження, син [PERSON] , 2017 року народження ( а.с. 9). З доводів позовної заяви слідує, що причиною звернення до суду з відповідним позовом стали ті обставини, що під час спільного проживання взаємовідносини між подружжям не склалися, вони мають різні погляди на життя, а тому з 23.06.2024 фактично припинили сумісне проживання. За таких обставин позивачка вважає, що їх з відповідачем шлюб носить формальний характер, тому вважає доцільним його розірвати. В позовній заяві позивач наголошує на відсутності її бажання примиритися. Наведені обставини дають підстави суду зробити висновок про формальний характер шлюбу. Крім зі змісту позовної заяви встановлено, що позивачка не змогла домовитися щодо способу участі відповідача в утриманні дитини, тому, з метою забезпечення прав сина на належне утримання, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше половини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. З`ясувавши фактичні взаємовідносини між сторонами і дійсні причини позову про розірвання шлюбу, а також враховуючи ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України, у якій вказано, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а документальне існування шлюбу між сторонами по справі не відповідає поняттю «сім`ї», як соціального інституту сучасного суспільства. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з вимогами ч.1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, а також інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме інтересам сторін, а тому позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задовольнню. Вирішуючи позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, судом приймаються до уваги такі наступне. Згідно зі\~ст.141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до вимог\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом п.17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК України\~аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно з ч.ч. 3,4\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Вимогами ч.1 ст. 182\~СК України\~визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2\~ст.182 СК України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому відповідачем не було надано до суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про неможливість сплати ним аліментів на утримання неповнолітньої дитини у визначеному позивачкою розмірі. Аналізуючи зібрані у справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд доходить до висновку, що позивачка, на утриманні якої знаходяться спільна з відповідачем дитина, має право вимагати стягнення з останнього аліментів, а відповідач, який ухиляється від добровільного виконання свого батьківського обов`язку, зобов`язаний їх сплачувати, тому позовна вимога про стягнення аліментів є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць . Відповідно до п.9 ст. 7 Сімейного Кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості та розумності відповідно до моральних засад суспільства. За змістом ч.2 ст. 104 СК України та ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути з відповідача за дві позовні вимоги.

Outcome: approved