Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-09 00:00:00

Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, що діє в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] , звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , стягнути з неї аліменти на утримання малолітнього сина та закріпити за ним право на житло за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що до Служби у справах дітей по Салтівському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради надійшов лист КНП «Міський перинатальний центр» Харківської міської ради від 22.12.2023 щодо [PERSON] , яка 22.12.2023 народила дитину чоловічої статі. Зі змісту листа вбачається, що жінка не має документів, перебуває в край занедбаному стані, у брудному одязі, з ознаками наркотичного сп`яніння. Називає себе [PERSON] , [INFO] . З пояснень [PERSON] вбачається, що вона мешкає за адресою: [ADDRESS] , житло знаходиться у незадовільному стані, потребує ремонту і непридатне для новонародженої дитини, не працює, на обліку по вагітності не перебувала, обстеження у лікарів не проходила. Паспорт громадянина України втратила пів року назад, зверталася до правоохоронних органів із заявою про відновлення документів, відповідь втратила. Вживала наркотичні засоби протягом всієї вагітності. Перебуває на утриманні співмешканця, який можливо дозволить мешкати разом з ним і дитині. З усної інформації наданої лікарем гінекологом КНП «Міська поліклініка № 6» Харківської міської ради стало відомо, що квартира [PERSON] непридатна для проживання дитини, житлово-побутові умови незадовільні, в квартирі брудно, сморід, багато сторонніх людей. [PERSON] 26.12.2023 надала заяву до перинатального центру щодо виписки та зобов`язалась 27.12.2023 повернутися до дитини. Їй було роз`яснено наслідки не повернення до лікувального закладу, ознайомлено під підпис. До перинатального центру [PERSON] з`явилася 05.01.2024 та повідомила, що має намір звернутися до соціальних служб з заявою про влаштування її разом з дитиною до центру спільного перебування матері і дитини. Станом на 10.01.2024 [PERSON] не зверталася до ССД по Салтівському району та до Відділу соціальної роботи по Салтівському району Харківського міського центру соціальних служб «Довіра». На телефонні дзвінки не відповідала, за місце мешкання не знаходилася. Враховуючи тривалу відсутність матері біля дитини, 10.01.2024 було складено Акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 21.02.2024 №51 Департаменту служб у справах дітей ХМР надано дозвіл на реєстрацію народження малолітнього [PERSON] , [INFO] . Спеціалістом структурного підрозділу Департаменту служб було оформлено свідоцтво про народження малолітнього [PERSON] , серія [NUMBER] від 01.03.2024. [PERSON] в зареєстрованому шлюбі не перебуває, відомості про батька дитини записані відповідно до ст. 135 СК України. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16.12.2020 [PERSON] була позбавлена батьківських прав у відношенні [PERSON] , [INFO] , а також рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20.04.2023 [PERSON] була позбавлена батьківських прав у відношенні [PERSON] , [INFO] . З родиною [PERSON] проводилася соціальна робота в 2020 році, де в ході роботи родину було взято під соціальний супровід. За період дії супроводу мати не покращила свої умови проживання, не виконувала поради фахівців, конфліктувала зі всіма, поводила себе агресивно. У зв`язку із порушенням пунктів плану родину було знято із соціального супроводу. В 2023-2024 році [PERSON] не зверталася до Відділу за допомогою щодо вирішенні своїх складних життєвих обставин. [PERSON] веде антиморальний спосіб життя, вживає наркотичні речовини та зловживає алкогольними напоями, була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 184, 173 КУпАП. Відповідачка характеризується з негативного боку, у відношенні малолітнього [PERSON] батьківські обов`язки не виконує. У зв`язку з низьким виховним потенціалом матері дитини, малозабезпеченістю родини, відсутністю батька, Відділ вважає за доцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні малолітньої дитини [PERSON] , якому надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та стосовно якого встановлено опіку, призначено опікуном [PERSON] . Матір`ю [PERSON] не вжито жодних заходів щодо повернення дитини в родину на спільне проживання та виховання. Ухвалою суду від 24.05.2024 провадження у справі відкрито, і справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 11.07.2024 підготовче провадження по справі закрито і справу призначено до судового розгляду. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином і вчасно. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, про що зазначила у письмовій заяві. У встановлений судом строк відповідачка відзив на позовну заяву не надала, заяв чи клопотань до суду від відповідачки не надходило. Частиною 8 ст. 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положень ст. 280 ЦПК України. Зважаючи на те, що учасники справи в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом і підтверджується письмовими доказами батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] зазначено [PERSON] та [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.09). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України за № 00043858091 від 01.03.2024, відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до ст. 135 СК України (а.с.10). Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16.12.2020 [PERSON] позбавлена батьківських прав у відношенні [PERSON] , [INFO] (а.с.14-15). Відповідно до заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 20.04.2023 [PERSON] позбавлена батьківських прав у відношенні [PERSON] , [INFO] (а.с.16-19). Відповідно до акта закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 10.01.2024 виявлена покинута дитина чоловічої статті - [PERSON], хлопчик, ім`я та по батькові не визначені, [INFO] . Дитина народилась в КНП «Міський перинатальний центр» ХМР. 26.12.2023 жінка, яка назвалась [PERSON] була виписана за вимогою та залишила лікувальний заклад, надавши зобов`язання повернутись до своєї новонародженої дитини, хлопчика, [INFO] , однак з`явилася лише 05.01.2024, повідомила, що має намір звернутися до соціальних служб з заявою про влаштування її разом з дитиною до центру спільного перебування матері і дитини. Відповідно до інформації, наданої Службою у справах дітей по Салтівському районі Департаменту ССД ХМР та відділом соціальної роботи по Салтівському району м. Харкова ХМЦСС «Довіра», під час неодноразових виходів за вказаним адресом квартири ніхто не відчинив, за вказаним жінкою телефоном ніхто не відповідає, на запрошення до служб [PERSON] не з`явилась. Станом на 10.01.2024 мати новонародженої дитини чоловічої статті [PERSON] , [INFO] , - жінка без документів, яка називалась [PERSON] до лікувального закладу не повернулась, до соціальних служб не зверталась, за місцем мешкання відсутня, на телефоні дзвінки не відповідає, місце її роботи не відоме, що дає підстави вважати, що дитина [PERSON] покинута в лікувальному закладі (а.с.21). З листа Відділу соціальної роботи по Салтівському району м. Харкова ХМЦСС «Довіра» від 11.03.2024 вбачається, що з родиною [PERSON] проводилася соціальна робота в 2020 році, де в ході роботи родину було взято під соціальний супровід. За період дії супроводу мати не покращила свої умови проживання, не виконувала поради фахівців, конфліктувала зі всіма, поводила себе агресивно по відношенню до спеціалістів. У зв`язку з чим соціальний супровід було завершено за невиконання [PERSON] пунктів плану соціального супроводу. Протягом 2023-2024 року [PERSON] не зверталася до Відділу за допомогою щодо вирішенні своїх складних життєвих обставин. У зв`язку з низьким виховним потенціалом матері дитини, малозабезпеченістю родини, відсутністю батька, Відділ вважає за доцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні малолітньої дитини [PERSON] (а.с.27). Відповідно до листа Харківського районного управлінням поліції № 2 ГУНП в Харківській області від 15.03.2024, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , веде антиморальний спосіб життя, вживає наркотичні речовини та зловживає алкогольними напоями. У 2019 та 2020 році притягалась до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч. 1, ст. 173-2 ч. 1, ст. 173-2 ч. 2 КУпАП. Характеризується з негативного боку, у відношенні малолітнього [PERSON] , [INFO] , батьківські обов`язки не виконує (а.с.28). У зв`язку з тим, що малолітній [PERSON] залишився без батьківського піклування, хлопчику надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 13.03.2024 № 105 (а.с.29). Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 19.03.2024 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради наданий висновок від 20.05.2024 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.45-47). Під час судового розгляду справи встановлено, що відповідачка участі у розвитку та вихованні сина [PERSON] , [INFO] , не приймає, здоров`ям та розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на його утримання не надає. Відповідно до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 01.05.2024 № 204 над малолітнім [PERSON] , [INFO] встановлено опіку та призначено опікуном [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 30, 33). Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як зазначено у п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін..) що надані батьками до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідачки та є підставою для позбавлення її батьківських прав. З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку про обґрунтованість позову про позбавлення батьківських прав відповідачки відносно її малолітньої дитини, оскільки судовим розглядом встановлено факт ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дитини. Відповідно до положень ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2 ) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 -1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 -2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Р озмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. М інімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Положеннями ст. 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст. 191 СК України суд присуджує аліменти від дня пред`явлення позову, а саме, з 22.05.2024. Суд за заявою позивача визначає розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідачки на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , на користь опікуна дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 22.05.2024 до досягнення дитиною повноліття. Положеннями ст. 71 ЖК України визначено, що житлове приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шести місяців у випадку влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Згідно зі ст. 25 Закону України "Про охорону дитинства" у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім`ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім`ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім`ї. Відповідно до ст. 32 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В зв`язку з чим, суд вважає законним закріпити за малолітнім [PERSON] , [INFO] , право на користування житловою площею в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР N 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст. 141 ЦПК України, а саме: стягує з відповідачки на користь держави судовий збір за три позовні вимоги по 1211 грн. 20 коп. за кожну, у загальному розмірі 3633 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved