Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

Позивач звернулася до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 05 листопада 2005 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. У шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося, шлюб був розірваний рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу від 16 листопада 2022 року. На підставі судового наказу виданого Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.05.2023 з відповідача стягувались аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) боржника, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. На підставі рішення суду від 10.04.2024 було змінено розмір аліментів до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. 03.04.2024 [PERSON] виповнилось 18 років. Син сторін продовжує навчатись у Міжрегіональному центрі професійної перепідготовки звільнених у запас військовослужбовців м. Кривого Рогу. У зв`язку з цими обставинами, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку щомісяця. З огляду на предмет та ціну позову, а також інші обставини, які підлягають врахуванню у відповідності до положень пунктів 1 - 8 частини 3 статті 274 Цивільного процесуального кодексу України, дана справа може бути розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач, про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, судом повідомлявся належним чином, але відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦПК України, в установлений судом строк не подав до суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, проте, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд призначити аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/20 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з дня пред`явлення позовної заяви і до закінчення навчання 08.02.2025 виходячи з наступного. 30.05.2023 видано судовий наказ та стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку боржника, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. На підставі рішення суду від 10.04.2024 було змінено розмір аліментів до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Підставою зменшення розміру аліментів було те, що у відповідача народилася ще одна дитина [PERSON] , а також на його утриманні ще перебуває дружина відповідача [PERSON] , так як вона перебуває у декретній відпустці. Позивачка в свою чергу, хоче щоб відповідач сплачував ще 1/4 на старшого сина [PERSON] , який продовжує навчання. Аргументи позивачки, щодо будинку, який належав бабусі позивача є безпідставними, тому що відповідач не приймав цей будинок у спадщину. А розмір заробітної плати відповідача тим паче не є показником того, що відповідач повинен сплачувати на утримання старшого сина, який продовжує навчання аліменти у розмірі 1/4 усіх доходів. Середня заробітна плата відповідача складає приблизно 50 000 гривень і позивачка не надала жодного доказу, який би підтверджував, що 12500 тисяч гривень є необхідною сумою для навчання сина сторін, який ще до всього навчається на бюджеті. Крім того, позивачка можливо не знає, що вона також повинна забезпечувати сина і тобто на її думку сину потрібно 25000 гривень в місяць для утримання. Крім того, хоч в довідці і вказано, що син сторін навчається на денному відділені та насправді він живе у Польщі разом з позивачкою. Якщо позивачка буде цей факт заперечувати у відповіді на відзив, в такому випадку відповідач буде клопотати перед судом про витребування доказів, а саме витребування інформації у Прикордонної служби про перетини кордону позивачки та сина сторін. Також відповідачу відомо від сина, що він підробляє в Польщі. Тому відповідач просить суд врахувати, що позивачка не надала доказів на підтвердження витрат, які вона несе у зв`язку з навчанням сина, так як син навчається на бюджетній основі, не користується гуртожитком, оскільки проживає у Польщі, а також те, що позивачка не надала розрахунку витрат, які необхідні для забезпечення витрат на навчання сина та належних письмових доказів на підтвердження його фінансового забезпечення. У 2024 році прожитковий мінімум в Україні на працездатну особу складає 3028,00 гривень. Середня заробітна плата відповідача 50000,00 гривень. Тобто, 1/20 від заробітної плати відповідача буде дорівнювати 2500 гривень, що є більше половини прожиткового мінімуму на працездатну особу. А так як повнолітнього сина, який продовжує навчання повинні утримувати і батько і мати, то 1/20 частина від доходів відповідача буде достатньою сумою для аліментів. Позивачка ніяким чином не обґрунтувала хоч будь-які витрати на навчання, тим паче, що син вчиться за державні кошти. У зв`язку з чим, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому, згідно з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення\~ суду було розірвано, що підтверджується рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 листопада 2022 року (справа №216/3546/22), яке набрало законної сили 20.12.2022. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 10.04.2006 та серії [NUMBER] від 30.08.2011 відповідно. [PERSON] на теперішній час є повнолітньою особою та відповідно до довідки №806 від 27.05.2024 є студенткою є здобувачем освіти Міжрегіонального центру професійної перепідготовки звільнених у запас військовослужбовців, за денною формою навчання, на бюджетній основі з 01.09.2021 по 08.02.2025, за професією «Кухар.Кондитер». Повнолітній син сторін, [PERSON] , потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням з боку батька, оскільки власних доходів не має, перебуває на утриманні матері, не в змозі самостійно утримувати себе та забезпечувати витрати на проїзд, харчування та предмети першої необхідності. Відповідач добровільної матеріальної допомоги не надає. Крім цього встановлено, що на утриманні [PERSON] перебуває син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] , актовий запис №452 та дружина [PERSON] , що підтверджується довідкою з Криворізької філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості, реєстрація припинена з 29.08.2023 у зв`язку з поданням заяви про бажання здійснювати догляд за дитиною до досягнення нею 3 річного або 6 річного віку. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною третьою ст. 181 СК України, передбачено, що за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі, розмір яких визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, сина, дочки, інші обставини, що мають істотне значення, що передбачено ст. 182 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх, але не більш ніж до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.\~ В пункті 17 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають частковому задоволенню, тому з урахуванням матеріального положення сторін, враховуючи, що відповідач є здоровою та працездатною особою, а його повнолітній син потребує допомоги у зв`язку із навчанням, приймаючи до уваги наявність на утриманні відповідача іншої малолітньої дитини та дружини, вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 1/8 частини від доходу (заробітку) відповідача, щомісячно, на період навчання сина, тобто до 08.02.2025, але не більш ніж до досягнення сином двадцяти трьох років. Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» та положень статті 141 ЦПК України, позивач звільнена від сплати судового збору при звернені з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць згідно із положеннями статті 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial