Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-09 00:00:00

[PERSON] через свого представника звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свій позов мотивує тим, що він та [PERSON] є батьками малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Він також має сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 19 червня 2017 року в справі №139/459/17 з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше встановленого законодавством мінімального розміру аліментів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 31 травня 2017 року і до його повноліття. 18 березня 2024 року Вінницьким міським судом Вінницької області був винесений судовий наказ, яким стягнуто з нього на користь відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожитого мінімуму встановленого для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 08 березня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18 квітня 2024 року в справі №127/8385/24 з позивача стягуються аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/8 частки від всіх видів доходу (заробітку) позивача щомісячно, починаючи стягнення з 13 березня 2024 року і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Позивач зазначає, що наразі з нього щомісячно стягуються аліменти, що у відсотковому співвідношенні складають 62% його доходів, що в свою чергу значно перевищує встановлені законодавством межі та разом з тим значною мірою позбавляють позивача мінімальних засобів для існування та ставить його у важке матеріальне становище. Посилаючись на зміну сімейного та матеріального стану позивач зазначає, що стягнення з нього аліментів на утримання двох дітей по на кожного є надмірним, а в розмірі 1/6 частки його доходу є цілком достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. З огляду на викладене, позивач просив зменшити розмір аліментів, стягнутих судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 18 березня 2024 року в справі №127/8378/24 та стягувати з нього на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 червня 2024 року було відкрите загальне позовне провадження. [PERSON] відзив на позов не надала, однак подала заяву про визнання позову. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 липня 2024 року закрите підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті. В судове засідання учасники справи не з`явилися про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені в порядку визначеному чинним законодавством. Представник позивача подала заяву та просила розгляд справи провести у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлені наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами СК України в частині обов`язку батьків утримувати дітей, його виконання та можливості його зміни. Судом установлено, що рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 19 червня 2017 року в справі №139/459/17 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше встановленого законодавством мінімального розміру аліментів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 31 травня 2017 року і до його повноліття. Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] 18 червня 2021 року зареєстрували шлюб (копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 18 червня 2021 року). Від даного шлюбу в сторін є донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17 серпня 2023 року. Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 18 березня 2024 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожитого мінімуму встановленого для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 08 березня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18 квітня 2024 року в справі №127/8385/24 з [PERSON] на\~користь [PERSON] стягуються аліменти на її утримання, в розмірі 1/8 частки від всіх видів доходу (заробітку) позивача щомісячно, починаючи стягнення з 13 березня 2024 року і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. [PERSON] з 14 березня 2024 року працює в ТОВ «ТАС АГРО ЗАХІД» на посаді агронома у відділі рослинництва. Його заробітна плата за березень - квітень 2024 року склала 55103,86 грн з нарахуваннями). У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно положень ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Отже за змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Разом з тим, ст. 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідну правову позицію, висловив і Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року в справі №565/2071/19. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли змінився сімейний стан та погіршилося його матеріальне становище чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Тобто з аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі с. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, вказує на необхідність врахування стягнення з нього аліментів за рішенням суду на утримання ще однієї дитини та дружини, що в цілому призводить до перевищення граничного розміру відрахувань із заробітної плати. Відповідно надмірний тягар аліментних зобов`язань ставить його у незадовільне матеріальне становище. Належить звернути увагу, що аліменти на утримання дитини [PERSON] , 12 серпня 2023 року, стягуються з позивача на підставі судового наказу, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 18 березня 2024 року. Наказне провадження як особливий спрощений вид провадження у цивільному судочинстві спрямоване на швидкий та ефективний захист безспірних прав особи шляхом видачі судового наказу, що одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом, без судового засідання та без виклику заявника (стягувача) і боржника. Процес доказування для першого починається з моменту подання заяви про видачу судового наказу та закінчується прийняттям цієї заяви судом, тоді як для боржника цей процес розпочнеться, якщо він вирішить подати заяву про скасування судового наказу після отримання копії останнього. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Відповідно до ч. 7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Аналіз зазначених норм права дає підстави вважати, з огляду на особливості наказного провадження у цивільному судочинстві та порядку доказування у такому провадженні, зокрема, відсутності у позивача можливості заперечувати проти видання судового наказу від 18 березня 2024 року в умовах наявності у платника аліментів ще на одну дитину, тому суд вважає, що розмір аліментів може бути зменшено за позовом платника аліментів. Конструкція зазначеної вище статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів, це, зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зазначена обставина відповідно до положень ст. 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. З матеріалів справи безумовно слідує, що на час стягнення аліментів на користь відповідачки [PERSON] зобов`язаний утримувати не одного, а двох малолітніх дітей, а також надалі було визначено стягувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною 3-х річного віку, що очевидно потребує додаткових фінансових витрат, безумовно впливає на його матеріальний стан, які є умовами зменшення розміру аліментів у відповідності до положень ч. 1 ст. 192 СК України. Визначаючись щодо зміненого розміру аліментів, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину, а також зважає, що на утриманні позивача знаходиться ще одна дитина,\~а також дружина, тому суд, з огляду на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає можливим визначити аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі про який клопоче позивач (1/6 частки заробітку (доходу) позивача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку),\~змінивши розмір аліментів, визначений судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 18 березня 2024 року в цивільній справі №127/8378/24. При цьому\~суд з\~огляду на\~встановлені обставини\~приймає визнання\~позову,\~таке визнання позову в даному випадку не суперечить чинному законодавству, не порушує права, свободи чи інтересів інших осіб, іншого судом не встановлено, а з огляду\~на рівень\~доходу позивача\~змінений розмір\~аліментів є\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Суд також зауважує, що визначений розмір аліментів також не є незмінним і в разі надалі\~зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених\~СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (частина перша\~статті 192 СК України). Крім того, суд вважає необхідним звертає увагу, що відповідно до\~ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). У разі невиконання цього обов`язку в добровільному порядку особа має на право звернення із позовом про стягнення додаткових витрат на дитину (дітей) у разі наявності обставин, передбачених\~ст.185 СК України. Сплата аліментів при визначеному новому розмірі проводиться з дня набрання рішення законної сили (п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Зважаючи, що позов задоволений у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в сумі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved