Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

що позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом. Позов обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка являлася бабою [PERSON] . На час своєї смерті спадкодавець склала заповіт, за змістом якого все своє майно на випадок смерті заповіла йому. У власності спадкодавця на час її смерті перебувало домоволодіння по [ADDRESS] . В цьому домоволодінні до часу своєї смерті проживала та була зареєстрована спадкодавець. Він разом із нею також проживав та був зареєстрований, а також його батько, відповідач по справі. 24.10.2023 позивач звернувся до Калуської державної нотаріальної контори про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом нотаріус відмовив, оскільки домоволодіння по [ADDRESS] являється власністю членів колгоспного двору, головою якого значиться [PERSON] . Представник позивача адвокат Іванів О.Б. у підготовче засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у підготовче засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов повністю визнає. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч.2 ст.247 ЦПК України). Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши наявні в матеріалах докази, приходить до таких висновків. 15 травня 1989 року на ім`я [PERSON] видано свідоцтво про паво власності на житловий будинок по [ADDRESS] . У цьому свідоцтві зазначено, що житловий будинок належить членам колгоспного двору на праві спільної сумісної власності. З довідки від 26.03.2024 № 35, яку видано Добровлянським старостинським округом, вбачається, що членами колгоспного двору були [PERSON] та [PERSON] . Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Його створення і діяльність врегульовувалось положеннями статей 120-127 ЦК Української РСР, спадкування майна колгоспного двору регулювалося статтею 563 ЦК Української РСР. Так, згідно з частиною першою статті 120 ЦК Української РСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Частиною другою статті 123 ЦК Української РСР передбачено, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено в зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору. Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, вирішуються за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору. Подібних висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 18 листопада 2015 року у справі № 6-350цс15. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] належало по 1/2 частці вищевказаного житлового будинку. У свідоцтві про народження № [NUMBER] матір`ю [PERSON] записана [PERSON] . Після укладення шлюбу, [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу № [NUMBER] . [INFO] [PERSON] померла, а спадщину після її смерті за фактом проживання із спадкодавцем прийняла [PERSON] . 22 лютого 2011 року [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповіт, яким своїм спадкоємцем призначила [PERSON] [INFO] [PERSON] померла. Позивач своєчасно прийняв спадщину за заповітом після її смерті. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи, що судом встановлено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить житловий будинок по [ADDRESS] , то суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved