Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-19 00:00:00

Представник ТзОВ «ФК «Ейс» - Юхименко Ю.Ю. за допомогою підсистеми «Електронний Суд» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним договором № 536922349 від 09.12.2021 року у розмірі 49\~069,74 грн та судових витрат у розмірі 2\~147,20 грн судового збору та 5\~000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 09.12.2021 між ТзОВ «Фінансова компанія «Манівео Швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] був укладений у електронній формі Кредитний договір № 536922349 з використанням електронного підпису. Уклавши договір, позичальник підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту, що є невід`ємною частиною Кредитного договору. Первісний кредитор на виконання умов укладеного із відповідачем кредитного договору, надав позичальнику грошові кошти, що підтверджується платіжними дорученнями, а саме платіжними дорученнями про перерахування на платіжну картку [PERSON] грошових коштів 09.12.2021 на суму 1\~000 грн, 10.12.2021 на суму 100,00 грн та 200 грн, 11.12.2021 на суму 2\~600,00 грн, 14.12.2021 на суму 3\~000,00 грн, 15.12.2021 чотирьма платежами на суми 650,00 грн, 1\~000 грн, 750,00 грн, 1\~050 грн, 16.12.2021 на суму 1\~500 грн, 20.12.2021 на суму 450 грн та 550 грн. Натомість, відповідач взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором щодо повернення грошових коштів не виконав, у зв`язку із чим загальна сума заборгованості на момент подання позову за Кредитним договором № 536922349 від 09.12.2021, становить 49\~069,74 грн, з яких 20\~449,19 грн заборгованість по кредиту, 28\~620,55 грн заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого до 28.11.2019, у зв`язку із чим ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» 28.11.2019 уклали додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020, залишивши інші умови договору без змін. 31.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 до Договору факторингу № 28/1118-01, відповідно до якої вказаний Договір факторингу було викладено у новій редакції, якою передбачено відступлення прав вимоги, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги, при цьому під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі грошових вимог до боржників по сплаті боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому. Крім того, строк дії Договору факторингу № 28/1118-01 продовжено до 31.12.2021, та надалі Додатковою угодою № 27 строк дії Договору продовжено до 31.12.2022. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 175 від 05.05.2022 до Договору факторингу № 28/1118-01, право вимоги до [PERSON] перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс». 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01 із строком дії до 04.08.2021, надалі строк дії вказаного Договору Додатковими угодами між сторонами неодноразово продовжувався, зокрема востаннє до 30.12.2024. Предметом Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 є відступлення прав вимоги до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також право вимоги, які виникнуть у майбутньому. Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 право вимоги до боржника [PERSON] від ТОВ «Таліон Плюс» перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс». 04.08.2023 між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» було укладено Договір факторингу № 04/0823-1, відповідно до умов якого, на підставі Акту прийому-передачі Реєстру боржників до Договору факторингу № 04/0823-1 від 04.08.2023, право вимоги до боржника [PERSON] за Кредитним договір № 536922349 від 09.12.2021 перейшло від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК «Ейс». Відтак, позивач як новий кредитор у зобов`язанні відповідача [PERSON] просить позов задовольнити. Ухвалою судді\~Залізничного районного\~суду м.\~Львова від\~11.09.2023\~прийнято до\~розгляду,\~відкрито провадження\~у справі\~та розгляд\~справи вирішено\~проводити в\~порядку спрощеного\~позовного провадження,\~без повідомлення\~(виклику)\~сторін. \~ \~ \~ \~ \~ \~ Судом вживались заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд вказаної справи у порядку спрощеного провадження, зокрема судом за адресою зареєтрованого місця проживання відповідача: [ADDRESS] скеровувалась рекомендованою поштовою кореспонденцією ухвала про відкриття провадження у справі, в якій відповідачу роз`яснено право, порядок та строк подання відзиву на позовну заяву, однак як вбачається із матеріалів справи, судова кореспонденція, яка скеровувалась відповідачу повернута на адресу суду 20.08.2024 неврученою адресату із відміткою причини повернення, згідно довідки АТ «Укрпошта» - «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до вимог п.4 ч.8\~ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Тому, відповідач, в силу п. 4 ч.8 ст.128, ч.9 ст.130 ЦПК України, вважається належним чином повідомлений про розгляд справи.\~ За умовами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відповідач відзив на позовну заяву, у визначений судом п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження, не подав, заяви про поновлення строку для подання такого станом на день винесення рішення до суду також не подано. Клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у матеріалах справи відсутні. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178\~ЦПК України та ч. 5 ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 09.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] в електронному вигляді, за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором, укладено електронний Договір кредитної лінії № 536922349. Відповідно до умов Договору, кредитодавець зобовязується надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі кредитного ліміту на суму 22\~000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а платник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Відповідно до п. 1.3. Договору надає перший транш за Договором кредитної лінії у сумі 1\~000,00 грн, одразу після укладення Договору, який має бути повернено до 08.01.2022. Загальна сума кредиту за цим Договором складається із сум кредиту (траншів), отриманих протягом всього строку дії договору. Сторонами Договору погоджено, що позичальник в будь-який час протягом дисконтного періоду дії Договору може збільшити суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінету, а також частково повернути суму кредиту. За користування кредитом позичальник зобовязаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються: виключно на період строку, визначеного Договором до 08.01.2022, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою у розмірі 299,30 процентів річних, що становить 0,82 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним; за умови продовження строку дисконтного періоду, з наступного дня після закінчення вказаного до 08.01.2022 строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою у розмірі 747,34 процентів річних, що становить 2,05 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Якщо позичальник користуватиметься після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів у порядку, передбаченому п. 1.8. Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставокю у розмірі 766,50 процентів річних, що становить 2,10 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ними, відповідно до чого позичальник зобовязується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду. Позичальник зобовязався не пізніше останнього дня дисконтного періоду, із врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду на умовах загального строку Договору, оплатити всі фактично нараховані на термін платежу проценти за корситування кредитом протягмо дисконтного періоду. Основна сума кредиту має бути повернена не пізніше дати закінчення дисконтного періоду, а у разі якщо позичальник продовжує користуватись грошовими коштами після закінчення дисконтного періоду, із врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду, та у разі продовження строку дії Договору на умовах продовження користування сумою кредиту після закінчення дисконтного періоду, основна сума кредиту має бути повернена не пізніше граничного строку дії Договору. Невідємною частиною Договору кредитної лінії № 536922349 є також Правила та Паспорт споживчого кредиту. Позичальник [PERSON] , підписавши Договір кредитної лінії, підтвердив, що він ознайомлений до укладення Договору, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця. Крім того, підтвердив, що отримав від кредитодавця до укладення Договору інформацію, вимогаи надання якої передбачені законодавством України, в тому числі інформацію, передбачену ст. 9 Заокну України «Про споживче кредитування» та ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», яка необхідна для отримання споживчого кредиту, включаючи інформацію, що наведена у Паспорті споживчого кредиту та Правилах, тобто кредитодавцем забезпечено надання повної інформації для правильного розуміння позичальником суті фінансової послуги. Згідно паспорта споживчого кредиту, [PERSON] кредитодавцем було надано інформацію про тип кредиту, суму та строк кредиту та щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту та штрафи за порушення умов кредитного договору. У відповідності до Заявки на отримання грошових коштів в кредит від 09.12.2021, [PERSON] укладаючи із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вказав реквізити своєї платіжної картки, на яку просив зарахувати у безготівковому порядку кредитні кошти. На виконання умов договору кредитної лінії № 536922349 від 09.12.2021, як вбачається із наявних у матеріалах справи платіжних доручень, зокрема від 09.12.2021, 10.12.2021, 11.12.2021, 14.12.2021, 15.12.2021, 16.12.2021, 20.12.2021, 21.12.2021 за реквізитами вказаної боржником платіжної картки кредитодавцем здійснено перерахування (транші) грошових коштів, зокрема 09.12.2021 на суму 1\~000,00 грн, 10.12.2021 п`ятьма траншами суми 400,00 грн, 2\~500,00 грн, 400,00 грн, 200,00 грн, 100 грн, 11.12.2021 на суму 2\~600,00 грн, 14.12.2021 на суму 3\~000,00 грн та 2\~000,00 грн, 15.12.2021 на суми: 250,00 грн, 100,00 грн, 1\~050 грн, 750,00 грн, 1000,00 грн, 650,00 грн, 16.12.2021 на суму 1\~500,00 грн, 20.12.2021 транші на суми: 500,00 грн, 550,00 грн, 450,00 грн та 21.12.2021 на суми 700,00 грн та 750,00 грн. Згідно розрахунку заборгованості за договором № 576333625 від 24.04.2020, відповідач неналежно виконувала взяті на себе зобов`язання з повернення коштів, за весь час кредитування внесено лише 4 платежі, внаслідок чого загальна заборгованість [PERSON] станом на звернення із позовом становить 34\~574,75 грн, з яких 13\~489,37 грн сума заборгованості за кредитом, 21\~085,38 грн заборгованість за несплаченими відсотками. Частинами першою, третьою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526, 615 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Підписавши 09.12.2021 Договір кредитної лінії № 536922349, відповідач [PERSON] , у розумінні статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на визначені кредитним договором умови та взяв на себе відповідні зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплати процентів за їх користування. Однак, у визначений строк належним чином взятих на себе зобов`язань за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим заявлена вимога позивача, як нового кредитора, про стягнення із відповідача суми заборгованості по тілу кредиту та відсотків підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. У встановлений процесуальним законом строк відповідачка не скористалася процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які мали підтвердити належне виконання нею договірних зобов`язань. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Суд при розгляді справи виходить з того, що позивач, як правонаступник сторони договору, яка виконала свої зобов`язання за договором, має право вимагати від другої сторони належного виконання його грошових зобов`язань, в тому числі повернення кредитних коштів, сплати відсотків та погашення виниклої заборгованості. Відповідно до\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Як встановлено судом із матеріалів справи, 28 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», як клієнт зобов`язався відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Сторонами погоджено, що відступлення прав вимоги за цим договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права та обов`язки клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш, ніж одного Реєстру прав вимог, кожен наступний реєстр прав вимог є самостійним Додатком та не замінює попередній. У відповідності до п. 4.1. Договору факторингу право вимоги переходять від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимоги, по формі встановленій у відповідному Додатку. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників у повному обсязі за відповідним реєстром права вимоги. Згідно п. 8.2. Договору факторингу строк Договору починає свій перебіг з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками та закінчується 28 листопада 2019 року. Додатковою угодою № 19 від 28 листопада 2019 року, укладеною між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» сторони погодили, що строк дії Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року закінчується 31 грудня 2020 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором. 31 грудня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено Додаткову угоду № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, відповідно до якої сторони погодили викласти текст Договору у новій редакції, відтак щодо порядку відступлення права вимоги сторони погодили, що наявне право вимоги від клієнта до фактора переходить з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у Додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників у повному обсязі, за відповідним Реєстром прав вимог. Згідно п. 8.2. Додаткової угоди № 26 строк цього Договору починає свій перебіг у момент його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками та закінчується 31 грудня 2021 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором. Умовами Додаткової угоди № 27 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2021 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» погоджено продовжити строк дії Договору до 31 грудня 2022 року. Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги № 175 від 05.05.2022, Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 5369349 від 09.12.2021 передало Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс». 05 серпня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого клієнт ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договром. Відповідно до п. 4.1. Договору факторингу права вимоги переходять від клієнта до фактора з моменту підписання ним відповідного реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Строк цього Договору починає свій перебіг у момент його підписання уповноваженими представниками сторірн та скріплення печатками та закінчується 04 серпня 2021 року. 03.08.2021 між сторонами Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 укладено Додаткову угоду № 2, згідно умов якого сторони домовились продовжити строк дії Договору до 31.12.2022 включно. 30.12.2022 між тими ж сторонами, також укладено Додаткову угоду № 3 по Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, згідно умов якої сторони домовились продовжити строк дії Договору до 30.12.2024 включно. З Реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 судом встановлено, що право вимоги до [PERSON] за Договором № 536922349 від 09.12.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». 04 серпня 2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» укладено Договір факторингу № 04/08/23-1, відповідно до умов якого Фактор ТОВ «ФК «Ейс» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобовязань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобовязання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржнків, сума грошових вимог та інші дані зазначені у реєстрі боржників, який є невідємною частиною Договору. Право вимоги вважається прйнятим фактором для здійснення факторингу шляхом підписання ними Акта прийому-передачі Реєстру боржників. Відповідно до наявного у матеріалах справи Додатку № 1 до Договору факторингу № 04/08/23-01 від 04 серпня 2023 року - Реєстру боржників, укладеного між Фактором: ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» та Клієнтом: ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», клієнт відступив Факторові право вимоги заборгованостей до ряду боржників позичальників, серед яких [PERSON] . Згідно акта прийому-передачі від 04.08.2023 Реєстру боржників за Договором факторингу № 04/08/23-01 від 04 серпня 2023 року, на виконання п. 1.2. Договору факторингу, укладеного між ТОВ «ФК «Ейс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників, після чого із врахуванням п. 1.2. Договору факторингу, від Клієнта до Фактора переходять права вимоги заборговансотей від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно наявних заборгованостей. Відповідно до ч. 1\~ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Частиною 1\~статті 1078 ЦК України\~встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Таким чином, згідно із вказаними нормами щодо заміни кредитора, за своєю правовою природою договір відступлення права вимоги є договором про заміну кредитора у певному зобов`язанні, яка здійснюється без згоди боржника. В такому договорі сторони мають право самостійно визначити обсяг прав, які переходять до нового кредитора і цей обсяг не вичерпується лише існуючим боргом та при цьому\~чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2018 року у справі N 909/968/16 (провадження N 12-97гс18, пункт 106) зазначила такі характеристики договору факторингу як правочину: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватися у твердій сумі, у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляд різниці між номінальної вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у\~статті 6 Закону N 2664-III. Представлені суду копії договорів факторингу належним чимно підписані уповноваженими представниками сторін договорів, скріплені їх печатками та умови договорів передбачають право відступлення права вимоги, яке виникне у майбутньому, відтак підверджують перехід права вимоги до [PERSON] від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», надалі до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», після чого до ТОВ «ФК «Ейс». Відтак, оскільки умови Договору кредитної лінії № 536922349 від 09.12.2021, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , відповідачем не виконано належним чином, право грошової вимоги за ним на підставі Договору факторингу № 04/08/23-01 від 04 серпня 2023 року перейшло до позивача, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2\~147,20 грн. Крім того, відповідно до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать також витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~у разі задоволення позову на відповідача покладаються судові витрати, пов`язані з розглядом справи. У відповідності до положень частин першої-четвертої\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 8\~ст. 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 02 вересня 2020 року у справі № 329/766/18 (провадження № 61-6627св20) та від 16 червня 2021 року у справі № 640/4126/19 (провадження № 61-14735св20). Згідно наявного у матеріалах справи Договору про надання правової допомоги від 24 листопада 2022 року укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» та Адвокатсим обєднанням «Альма Теміс», Додатковою угодою № 49 від 08 серпня 2023 року до Договору про надання правової допомоги від 24 листопада 2022 року та Додатку № 1 до Договору про надання правової допомоги Протоколу погодження вартотсі послуг до Договору, встановлено факт погодження сторонами та надання позивачу послуг правової допомоги на суму 5\~000 грн. Актом прийому-передачі наданих послуг від 24 листопада 2022 року, підписаного уповноваженими особами виконавця АО «Альма Теміс», та клієнта ТОВ «ФК «Ейс» сторонами підтверджено надання/отримання послуг правової допомоги у справі щодо [PERSON] на суму 5\~000 грн, та відповідно до платіжної інструкії від 09.08.2023 № 1061 ТОВ «ФК «Ейс» перерахувало на рахунок АО «Альма Теміс» грошові кошти у сумі 5\~000,00 грн. Стороною відповідача заперечень щодо розрахунку розміру судових витрат не подано. Оскільки позовні вимоги задоволено, з відповідача на виконання вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь позивача також 5\~000,00 грн понесених витрат на правову допомогу. На підставі наведеного та

Outcome: approved