Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-09 00:00:00

07 травня 2024 року позивач Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 163922,71 грн., а також 3028,00 грн. судового збору. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 31.01.2018 між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк», котре згодом змінило найменування на Акціонерне товариство «Ідея Банк», та відповідачем було укладено кредитний договір №Z06.00502.003612302. Згідно кредитного договору відповідач отримала кредит в розмірі 120000,00 грн., з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені графіком щомісячних платежів. Позивач повність виконав свої зобов`язання згідно Кредитного договору, що підтверджується видатковими касовими (меморіальними) ордерами. Проте, відповідач не повернула отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатила нараховані інші платежі за кредитним договором. Останній платіж відповідачем здійснено 20.10.2023 р. Сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 01.05.2024 р. становить 163922,71 грн. Вказана заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку № [NUMBER] та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 01.05.2024 р. Відтак, у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, на адресу відповідача банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 10 березня 2020 року. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги Банком будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора. [PERSON] у встановлений строк зобов`язання за Кредитним договором не виконав, з огляду на що 21.04.2020 за заявою АТ «Ідея Банк» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис за №657 про стягнення з Позичальника заборгованості за Кредитним договором, включаючи витрати на вчинення останнього. Однак, в подальшому вище вказаний виконавчий напис нотаріуса в судовому порядку за позовом позичальника визнано таким, що не підлягає виконанню. Разом з ти, вказане жодним чином не спростовує заборгованість [PERSON] за Кредитним договором чи право вимоги АТ «Ідея Банк» до [PERSON] за цим договором. У тому числі [PERSON] згідно вищезазначеного рішення суду за позовом Позичальника стягнуто з АТ «Ідея Банк» кошти, які раніше надійшли АТ «Ідея Банк» на погашення частини заборгованості за Кредитним договором в межах виконавчого провадження щодо виконання виконавчого напису вчиненого на Кредитному договорі, де боржником був [PERSON] . Відтак, з метою виконання такого рішення суду Банком відновлено суму заборгованості Відповідача за Кредитним договором на суму, яка згідно рішення суду по справі №552/933/24 підлягала до стягнення з Банку, а саме в розмірі 47075,76 грн. Тому, зважаючи на те, що заборгованість Позичальника за Кредитним договором залишається непогашеною, АТ «Ідея Банк» не позбавлений можливості звернутися за захистом власних порушених прав до суду з цим позовом про стягнення заборгованості за Кредитним договором. Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 13 травня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін у судове засідання. /а.с.33/ Ухвалою суду від 29 травня 2024 року через неявку осіб, які беруть участь у справі судове засідання відкладено. 11 червня 2024 року від представника відповідача [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява до АТ «Ідея Банк» про зобов`язання здійснення перерахунку заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування поданої зустрічної позовної заяви покликається на те, що 31.01.2018 між АТ «Ідея Банк» (Банк) та [PERSON] (Позичальник) укладено кредитний договір № Z06.00502.003612302 (далі Договір), відповідно до пункту 1.1 якого Банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 120 000,00 грн (сто двадцять тисяч грн 00 коп), включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а Позичальник зобов`язується отримати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору. За умовами пункту 1.11 Договору, обслуговування кредиту Банком включає в себе: - надання інформації по рахункам Позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні в Контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим Договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом, тощо; - надання інформації по рахунку Позичальника з використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти Позичальника; - опрацювання запитів Позичальника, що направлені Банку Позичальником з використанням різних каналів зв`язку, тощо. Позичальник сплачує сплату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором. Розмір цієї плати визначений у пункті 6 Договору, яким передбачено графік платежів за кредитом, розмір яких змінюється залежно від погашення кредиту: перший платіж за обслуговування кредиту становить 4578,12 грн, останній 2100,12 грн. Пунктом 1.11 Договору встановлено плату за надання інформації щодо кредиту без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами Договору не передбачено. При цьому, одночасно пунктом 3.2.4. Договору визначено, що позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості та інформації, яка повинна надаватися позичальнику за законом. Зміст пункту 3.2.4. Договору контекстуально дублює положення пункту 1.11 Договору в розрізі послуг щодо надання інформації за кредитом (розмір заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості, тощо), але в пункті 3.2.4. безоплатно, а в пункті 1.11 з оплатою наданих послуг. Фактично на вимогу споживача не частіше одного разу на місяць послуги з надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо, мають оплатний характер, що суперечить як змісту пункту 3.2.4. кредитного договору, так і вимогам частин 1 та 2 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII (далі Закон № 1734-VIII). Позивачем не доведено, що визначені у пункті 1.11 Договору послуги взагалі надавалися Позичальнику у спосіб, який зумовлює оплатність таких послуг, враховуючи положення частин 1, 2 статті 11 Закону № 1734-VIII. Беручи до уваги те, що позичальнику встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, положення пунктів 1.11, 6. Договору щодо обов`язку Відповідача сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. На виконання умов кредитного договору № Z06.00502.003612302 від 31.01.2018 [PERSON] на рахунок АТ «Ідея Банк» в добровільному порядку (до початку примусового виконання в межах виконавчого провадження № 62301802) здійснено сплату грошових коштів на загальну суму 118 735,00 грн., які Позивачем зараховані наступним чином: 72 116,04 грн на погашення заборгованості по обслуговуванню кредиту (пункти 1.11, 6 Договору); 8 578,05 грн на погашення заборгованості по основній сумі кредиту; 37 932,43 грн на погашення процентів по кредиту; 108,48 грн на погашення пені по відсоткам та плати за обслуговування кредиту. Відтак, враховуючи те, що сплачені Позичальником кошти за період користування кредитом на загальну суму 72 116,04 грн зараховані Позивачем як витрати по обслуговуванню кредиту та відповідно не враховані під час обчислення основної суми заборгованості за кредитним Договором, нікчемність пунктів 1.11, 6 Договору призводить до необхідності здійснення перерахунку залишку основної суми боргу та процентів по кредиту, а відповідно і безумовно вплине на результати розгляду вимог АТ «Ідея Банк» за первісним позовом у даній справі. У порядку застосування наслідків виконання нікчемного правочину, зобов`язання АТ «Ідея Банк» здійснити перерахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 31.01.2018 № Z06.00502.003612302, з огляду на нікчемність пунктів 1.11 та 6 цього договору, є належним способом захисту порушеного права. У зв`язку із чим, позивач просить суд: зобов`язати Акціонерне товариство «Ідея Банк» здійснити перерахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 31.01.2018 № Z06.00502.003612302 з огляду на нікчемність пунктів 1.11 та 6 цього договору. 24 червня 2024 року від представника позивача Заставної О. надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, відповідно до якої просить суд відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви. Ухвалою суду від 01 липня 2024 року зустрічну позовну заяву [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , адреса місця (проживання) реєстрації: [ADDRESS] ) до Акціонерного товариства «Ідея Банк» (ідентифікаційний код в ЄДРПОУ: 19390819, адреса: 79008, м.Львів, вул. Валова, 11) про здійснення перерахунку заборгованості за кредитним договором, - прийняти до розгляду. Об`єднано в одне провадження первісний позов (справа №461/3757/24, провадження №2/461/1919/24) Акціонерного товариства\~«Ідея Банк»\~(ідентифікаційний\~код в\~ЄДРПОУ:\~19390819,\~адреса:\~79008,\~м.Львів,\~вул.\~Валова,\~11)\~до [PERSON] \~( [INFO] ,\~РНОКПП:\~ [NUMBER] ,\~адреса місця\~(проживання)\~реєстрації:\~ [ADDRESS] )\~про стягнення\~боргу за\~кредитним договором та зустрічний позов [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , адреса місця (проживання) реєстрації: [ADDRESS] ) до Акціонерного товариства «Ідея Банк» (ідентифікаційний код в ЄДРПОУ: 19390819, адреса: 79008, м.Львів, вул. Валова, 11) про здійснення перерахунку заборгованості за кредитним договором, та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 23 липня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу за первісним позовом Акціонерного товариства\~«Ідея\~Банк» до\~ [PERSON] \~про\~стягнення\~боргу за\~кредитним\~договором та за зустрічним позовом [PERSON] до\~Акціонерного товариства\~«Ідея Банк»\~про здійснення\~перерахунку заборгованості\~за кредитним\~договором, до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні, з викликом учасників справи. 06 вересня 2024 року від представника відповідача за первісним позовом [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Зустрічний позов підтримую та просить суд такий задоволити, а в задоволенні первісного відмовити. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] у судове засідання не з`явився, оскільки згідно позовної заяви просить суд проводити розгляд справи у його відсутності, первісний позов підтримує та просить задоволити. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Суд встановив, що 31.01.2018 між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк», котре згодом змінило найменування на Акціонерне товариство «Ідея Банк», та відповідачем було укладено кредитний договір №Z06.00502.003612302. Згідно кредитного договору відповідач отримала кредит в розмірі 120000,00 грн., з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені графіком щомісячних платежів. Позивач повність виконав свої зобов`язання згідно Кредитного договору, що підтверджується видатковими касовими (меморіальними) ордерами. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. За умовами пункту 1.11 Договору, обслуговування кредиту Банком включає в себе: - надання інформації по рахункам Позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні в Контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим Договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом, тощо; - надання інформації по рахунку Позичальника з використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти Позичальника; - опрацювання запитів Позичальника, що направлені Банку Позичальником з використанням різних каналів зв`язку, тощо. Позичальник сплачує сплату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором. Розмір цієї плати визначений у пункті 6 Договору, яким передбачено графік платежів за кредитом, розмір яких змінюється залежно від погашення кредиту: перший платіж за обслуговування кредиту становить 4578,12 грн, останній 2100,12 грн. Пунктом 1.11 Договору встановлено плату за надання інформації щодо кредиту без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами Договору не передбачено. При цьому, одночасно пунктом 3.2.4. Договору визначено, що позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості та інформації, яка повинна надаватися позичальнику за законом. Зміст пункту 3.2.4. Договору контекстуально дублює положення пункту 1.11 Договору в розрізі послуг щодо надання інформації за кредитом (розмір заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості, тощо), але в пункті 3.2.4. безоплатно, а в пункті 1.11 з оплатою наданих послуг. Фактично на вимогу споживача не частіше одного разу на місяць послуги з надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо, мають оплатний характер, що суперечить як змісту пункту 3.2.4. кредитного договору, так і вимогам частин 1 та 2 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII (далі Закон № 1734-VIII). Суд погоджується із доводами представника відповідача [PERSON] про те, що позивачем за первісним позовом не доведено, що визначені у пункті 1.11 Договору послуги взагалі надавалися Позичальнику у спосіб, який зумовлює оплатність таких послуг, враховуючи положення частин 1, 2 статті 11 Закону № 1734-VIII. При цьому, позичальнику встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, положення пунктів 1.11, 6. Договору щодо обов`язку Відповідача сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. На виконання умов кредитного договору № Z06.00502.003612302 від 31.01.2018 [PERSON] на рахунок АТ «Ідея Банк» в добровільному порядку (до початку примусового виконання в межах виконавчого провадження № 62301802) здійснено сплату грошових коштів на загальну суму 118 735,00 грн., які Позивачем зараховані наступним чином: 72 116,04 грн на погашення заборгованості по обслуговуванню кредиту (пункти 1.11, 6 Договору); 8 578,05 грн на погашення заборгованості по основній сумі кредиту; 37 932,43 грн на погашення процентів по кредиту; 108,48 грн на погашення пені по відсоткам та плати за обслуговування кредиту. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (ч. 3 ст. 55 Закону «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3 ст. 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за обслуговування, встановленому у договорі, який підписали сторони, оскільки такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями,бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства. Аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала у постанові від 13.07.2022 року у справі № 363/1834/17 (п.29-31). Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом,іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. При цьому, перелік інформації та надання різного роду документів по кредиту, що передбачений ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» не є вичерпний, оскільки передбачає також надання іншої інформації, що передбачений договором про споживчий кредит, іншими актами законодавства. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відповідно до звичаїв ділового обороту у кредитних правовідносинах саме банк або інша фінансова установа розраховує заборгованість, маючи для цього необхідні технічні та професійні ресурси. Хоча такі дії кредитор вчиняє на власну користь, їхнє вчинення зумовлює стан юридичної невизначеності, неможливість припинення боржником зобов`язання виконанням, проведеним належним чином, за відсутності інформації про дійсну суму його заборгованості. Тому боржник може вимагати належного розрахунку заборгованості, а кредитор повинен виконати такий обов`язок (п. 5 ч. 1 ст. 16 ЦК України) задля задоволення інтересу боржника у юридичній визначеності (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 13.07.2022 року у справі № 363/1834/17 (п. 57). Згідно абзацу 3 ч.3 статті 17 Закону «України «Про захист прав споживачів» забороняється примушувати споживача придбавати продукцію неналежної якості або непотрібного йому асортименту. В розумінні\~ ст.\~1054\~ЦК України,\~статті 20\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування», статей 47 та 49 Закону України "Про банки та банківську діяльність», за користування кредитом позичальником, Банки на постійні основі отримують проценти. Таким чином, виключно проценти є винагородою банку на постійній основі, що супроводжується послугою у вигляді надання в користування кредитних коштів. Згідно частини другої\~статті 215 ЦК України\~недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно зі\~ст. 216 ЦК України\~недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає в користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі,\~відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. \~ \~ \~ \~Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь якою заінтересованою особою (абз. 1 ч. 5 ст. 216 ЦК України). Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Надані представником відповідача [PERSON] докази (у частині зобов`язання позивача здійснити перерахунок платежів), суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, логічно пов`язані з обставинами справи, які підтверджують наявність підстав для задоволення зустрічного позову. \~ \~ \~ \~Таким чином, оскільки позивачем було встановлено щомісячну плату за надання інформації по кредиту, що за законом повинна надаватись на безоплатній основі, слід констатувати, що\~положення пункту 1.9. Кредитного договору укладеного між Позивачем та Відповідачем, щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором\~є нікчемною умовою договору. \~ \~ \~ \~Відтак, враховуючи діючу заборгованість відповідача за Кредитним договором, сплачена вже ним плата за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 72116,04 грн. підлягає зарахуванню в рахунок погашення іншої заборгованості по кредиту, оскільки такий пункт договору є нікчемним та не підлягає до задоволення. Разом з тим, як вбачається із відзиву на зустрічну позовну заяву та детального розрахунку заборгованості за кредитним договором №Z06.00502.003612302 від 31.01.2018 р. Позивачем зараховано сплачену відповідачем плату за обслуговування кредитної заборгованості відповідно до умов Кредитного договору та ст.19 Закону України «Про споживче кредитування», і відповідно до якого заборгованість відповідача за договором становить 54206,91 грн. Таким чином, позов Позивача підлягає до часткового задоволення в частині стягнення з Відповідача заборгованості по кредиту у розмірі 54206,91 грн. Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved