Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-09 00:00:00

30.05.2024 року до суду звернулася представник позивача - адвокат Третяк І.П. в інтересах [PERSON] із позовною заявою до відповідача про визнання права власності на гараж. У позовній заяві представник позивача посилалася на те, що позивачем [PERSON] у 2011 році було збудовано цегляний гараж загальною площею 55,7 кв.м, розташований за адресою [ADDRESS] без відповідних дозвільних документів. Зазначений гараж збудовано на належній позивачу на праві приватної власності земельній ділянці, площею 0.0066 га, наданої для будівництва індивідуального гаражу, яка належить позивачу на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №256210 від 22 жовтня 2010 року, виданого на підставі рішення сесії Синельниківської міської ради від 06.09.2010 року №771-49/У, кадастровий №1213000000:01:594:0005. Згідно звіту про незалежну оцінку ФОП « [PERSON] » ринкова вартість гаражу складає 69800,00 грн. Відповідно до рішення Синельниківської міської ради Дніпропетровської області № 728-32/VIII від 23.04.2024 року вулиця «Чехова» перейменована на «Троїцьку». 26 червня 2023 року Комунальним підприємством «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради» виготовлено технічний паспорт на гараж, який є самостійним об`єктом нерухомого майна. Відповідно до інформаційної довідки КП «НМБТІ`ДОР» № 838 від 05 жовтня 2023 року, гараж розташований за адресою: [ADDRESS] , № б/н заінвентаризовано за позивачем, в цілому на земельній ділянці розташовано Г гараж цегляний (збудований в 2011 році, загальною площею 55,7 кв.м.) під час проведення технічного обстеження встановлено, що будівля гаражу за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єкту з незначними (СС1) наслідками, і відповідає державним будівельним нормам, та встановлено їх можливість безпечної експлуатації, об`єкт нерухомого майна збудовано з дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, стандартів та правил. Позивач звернувся до державного реєстратора прав власності на нерухоме майно відділу реєстрації Синельниківської міської ради з приводу здійснення державної реєстрації права власності на вищезазначений гараж. Але йому було в усній формі роз`яснено. що він повинен надати документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує право власності на збудований гараж, у зв`язку із чим позивач вимушений звернутися до суду із позовом про визнання права власності на вказаний гараж. Ухвалою суду від 04.06.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі. Ухвалою суду від 02.07.2024 року закрито провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У сьогоднішнє судове засідання позивач не з`явився, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, раніше надали клопотання про розгляд справи без їх участі, рішення просили прийняти відповідно до чинного законодавства. Відповідно до\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що у 2011 році позивач збудував цегляний гараж Г по [ADDRESS] , загальною площею 55,7 кв.м., що підтверджується технічним паспортом, виготовленим станом на 26.06.2023 року на ім`я [PERSON] (а.с.6-8). Зазначений гараж збудовано на належній позивачу [PERSON] на праві приватної власності земельній ділянці, площею 0,0066 га, наданої для будівництва індивідуального гаражу, яка належить позивачу на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №256210 від 22 жовтня 2010 року, виданого на підставі рішення сесії Синельниківської міської ради від 06.09.2010 року №771-49/У, кадастровий №1213000000:01:594:0005 (а.с.5). Відповідно до інформаційної довідки КП «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» ДОР» № 838 від 05 жовтня 2023 року, згідно відомостей інвентаризаційної справи гараж, розташований за адресою: [ADDRESS] , заінвентаризовано за [PERSON] . В цілому на земельній ділянці розташовано: Г гараж цегляний (збудований в 2011 році). Загальна площа гаражу складає 55,7 кв.м. Під час проведення технічного обстеження нерухомого майна встановлено, що будівля гаражу за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єкту з незначними (СС1) наслідками, і відповідають державним будівельним нормам, та встановлено їх можливість безпечної експлуатації. Об`єкт нерухомого майна збудовано з дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, стандартів та правил (а.с.9). Згідно зі ст. ст. 321, 317, 319 ЦК України, право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі. доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені статтею 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми статей 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із частинами 1 та 2 ст. 331 Цивільного Кодексу України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачем права власності на нерухоме майно. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved