Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, третя особа Приватне акціонерне товариство «ТАС», обґрунтувавши свої вимоги тим, що 14.07.2023 року сталася ДТП між [PERSON] та [PERSON] , якого було визнано винуватцем ДТП, згідно постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2023 року по справі № 202/14904/23. Відповідальність [PERSON] було застраховано договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, який був укладений з Приватним акціонерним товариством "СТРАХОВА\~ \~ КОМПАНІЯ\~"ТАС". З метою виплати страхового відшкодування [PERSON] батько позивача звернувся до страхової компанії відповідача та згідно відповіді від 13.09.2023 року страхова компанія повідомила його, що страхове відшкодування складатиме 75611,79 грн. з урахуванням того, що страхова компанія врахувала коефіцієнт зносу. Відповідно до висновку № 8946 експертного дослідження судового експерта автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 07 серпня 2023 року вартість матеріального збитку, нанесеного позивачу складає 79\~606, 68 грн. В той же час вартість відновлювального ремонту складає 106\~627,34 грн. та відповідач не бажає сплачувати різницю по ремонту, а тому позивач звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути різницю вартості відновлювального ремонту та страхового відшкодування, яке було виплачено страховиком, тобто 106\~627,34 75611,79 = 31015,55 грн. \~ \~ \~ \~Крім того, позивачу, як постраждалій у ДТП стороні спричинено моральну шкоду, яку він оцінює у 40000, 00 грн. та просить стягнути з відповідача, разом з понесеними судовими витратами. Правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, щодо подачі відзиву на позовну заяву, відповідач не скористався. \~ \~ \~ \~У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, надали заяву в якій просили розглянути справу без їх участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлялися належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову належним чином повідомлена про відкриття провадження, дату та час розгляду справи, проте в судове засідання не прибула, своїм правом подати відповідні письмові заперечення не скористалася. \~ \~ \~ \~У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~ \~ \~ \~Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2023 року по справі № 202/14904/23, яка набрала законної сили 29.08.2023 року [PERSON] визнано винуватим у тому, що 14 липня 2023 року о 16 год. 05 хв. в м.Дніпрі, пр.Слобожанський, е/о №554, він, керуючи транспортним засобом Renault Trafic д.н.з. [NUMBER] , при виникненні небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможній виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду для інших учасників руху перешкоди, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Hyundai Accent д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який продовжив некерований рух та скоїв зіткнення з автомобілем Renault Megane д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . В результаті даної ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.12.3 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.124 КУпАП. У силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи справу, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Отже наявність вини у діях [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди у даному випадку встановлена і не підлягає доказуванню. Відповідальність [PERSON] була застрахована згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, який був укладений з Приватним акціонерним товариством "СТРАХОВА\~ \~ КОМПАНІЯ\~"ТАС". З метою\~виплати страхового\~відшкодування власник\~автомобіля -\~ [PERSON] звернувся до страхової компанії "ТАС", яка сплатила йому страхове відшкодування у сумі 75611,79 грн., без врахувала коефіцієнт зносу. Відповідно до висновку № 8946 експертного дослідження судового експерта автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 07 серпня 2023 року вартість матеріального збитку, нанесеного позивачу складає 79\~606, 68 грн. Вартість відновлювального ремонту складає 106\~627,34 грн. 13 грудня 2023 року власник автомобіля [PERSON] помер та, згідно копії спадкової справи спадкоємцем після його смерті є позивач у справі, він же учасник ДТП - [PERSON] . За приписами частини першої, пункту 9 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до\~частин першої\~та другої\~статті 509\~ЦК України,\~зобов`язанням\~є правовідношення,\~в якому\~одна сторона\~(боржник)\~зобов`язана\~вчинити на\~користь другої\~сторони (кредитора)\~певну дію\~(передати\~майно,\~виконати роботу,\~надати послугу,\~сплатити гроші\~тощо)\~або утриматися\~від певної\~дії,\~а кредитор\~має право\~вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 1187 ЦК України\~передбачені підстави і порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, частиною першої цієї статті встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною другої статті встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частини п`ятої\~статті 1187 ЦК України\~особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За загальним правилом обов`язок відшкодувати завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела. Цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів належить до сфери обов`язкового страхування відповідальності відповідно до \~Закону України\~\~\~\~ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Згідно зі\~статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом\~Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~(статті 9, 22- 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що у страховика в разі настання страхового випадку (пошкодження транспортного засобу) виникає обов`язок відшкодувати потерпілому витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. У постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 Верховний Суд України зробив висновок, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Схожих висновків дійшов Верховний Суд у своїй постанові у справі № 686/17155/15-ц, посилаючись на\~статтю 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з якою у страховика в разі настання страхового випадку (пошкодження транспортного засобу) виникає обов`язок відшкодувати потерпіломувитрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. За таких обставин саме [PERSON] , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити різницю вартості відновлювального ремонту та страхового відшкодування, яке було виплачено страховиком, що становить 31015,55 грн. ( 106\~627,34 75611,79). Слід відмітити, що відповідач, своїх заперечень проти заявленого позивачем позову та розміру матеріальної шкоди, до суду не подав. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (різницю вартості\~відновлювального ремонту\~та страхового\~відшкодування,\~яке було\~виплачено страховиком)\~у розмірі 31015,55 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 40000 грн., суд виходить з такого. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Положеннями ч. 2 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає, зокрема,\~у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Як встановлено судом, порушення правил безпеки руху з боку відповідача заподіяло позивачу моральні страждання, яких зазнав саме він, як другий учасник ДТП, однак суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 40000 грн. оцінені ним суб`єктивно і є дещо завищеними, у зв`язку з чим вважає за необхідне задовольнити їх частково у розмірі 4000 грн., виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. Крім того, суд приймає до уваги, що шкода заподіяна відповідачем внаслідок скоєння необережного адміністративного правопорушення, за яке [PERSON] вже притягнуто до відповідальності. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до наданих позивачем та його представником доказів, позивач у зв`язку з розглядом даної справи поніс витрати на сплату судового збору 1211,20 грн., на підготовку висновку експерта у розмірі 5000 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу 7500 грн.. Як вбачається з наданих документів, для захисту своїх порушених прав позивач звернувся до адвоката Левченко Н.В. уклавши Договір про надання правничої допомоги від б/н від 27.10.2023. Згідно до Договору про надання правової допомоги позивачем було сплачено: 4500, 00 грн. за подання позовної заяви, а також сплачено по 1500 грн. за прибуття до 2 судових засідань, що підтверджується рахунком та квитанціями. Враховуючи, що позивачем надано до суду докази на підтвердження надання правничої допомоги 7500 грн., суму витрат на підготовку висновку експерта 5000 грн. та сплату судового збору 1211,20 грн., зважаючи, що позов задоволено частково, з відповідача підлягають стягненню понесені судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог ( 13711,20* 49,36%= 6767,85 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial