Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Сіверської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області, третя особа - приватний нотаріус Краматорського районного нотаріального округу Соловйова Світлана Семенівна, згідно якої просить визнати за нею право власності на житловий будинок зі спорудами та побудовами за адресою: [ADDRESS] (позначеними на плані технічного паспорту на житловий будинок літерами: житловий будинок А-1, а-1 - загальною площею 29 кв.м, літня кухня - Б, б, сарай - В, літня кухня - Г, уборна - Е) в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] . В обґрунтування позову зазначила, що вона була одружена з померлим [PERSON] . Після його смерті залишилась спадщина у вигляді 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] . Вказаний будинок належить позивачу та [PERSON] на підставі договору дарування на жилий будинок по 1/2 частині кожному. Після звернення позивача до приватного нотаріуса з метою оформлення спадщини, приватний нотаріус винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із відсутністю інформації про нерухомість у Державному реєстрі речових прав на майно. Таким чином, позивач позбавлена можливості оформити право власності на спадкове майно, що змушує її звернутись до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в позові просила справу розглянути без її участі. Представник відповідача - Сіверської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області, який про дату, час і місце підготовчого судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути у відсутність їх представника, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Третя особа приватний нотаріус Краматорського районного нотаріального округу Соловйова С.С. в підготовче судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, надала суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, рішення просила винести на розсуд суду. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач на стадії підготовчого провадження звернувся до суду із заявою, в якій зазначив про визнання позовних вимог, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з\~неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу\~не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст. 4 Цивільного кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 13 ЦПК України вказує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, про що 17.08.1985 року відділом РАЦС міста Краматорська Донецької області складений актовий запис №1147. Відповідно до договору дарування жилого будинку від 06.07.2001 року, посвідченого завідуючою Другої артемівської державної нотаріальної контори Літвіновою В.А., [PERSON] та [PERSON] є власниками жилого будинку зі спорудами та побудовами, що знаходиться у [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, про що видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до Витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі № 72654846, виданого 30.05.2023 року, приватним нотаріусом Краматорського районного нотаріального округу Соловйовою С.С. 30.05.2023 року було заведено спадкову справу №3/2023 до майна [PERSON] , померлого [INFO] . Згідно постанови приватного нотаріуса Краматорського районного нотаріального округу Соловйової С.С. від 23.06.2023 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] ), після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на зазначене майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України). Об`єктами права власності є будь-які речі (майно). Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст.179 ЦК України). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до п. 3.3 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що «у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди, в основному, задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно». Також, у даному Листі, зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем». Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 06.07.2001 року набули у власність житловий будинок [ADDRESS] , однак не встигли за життя [PERSON] здійснити державну реєстрацію будинку у відповідних органах. [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого чоловіка. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, тому набула право спадкування, але в зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на спадкове нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не має можливості переоформити на своє ім`я спадщину, саме тому у суду є всі підстави для визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом, оскільки іншого порядку визнання права власності в порядку спадкування при відсутності державної реєстрації правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно не існує. На підставі викладеного,

Outcome: approved