Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1.1 В обґрунтування позовних вимог представник посилається на те, що позивачка з відповідачем по справі перебуває у шлюбі, зареєстрованому 20 липня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Дубно Рівненської області, актовий запис №134. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, вже тривалий час сторони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть. Вважає, що примирення та збереження шлюбу не можливе, а надання будь-яких строків на примирення не доцільним. З наведених підстав просить шлюб розірвати. 1.2 Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії в справі Ухвалою суду від 28.06.2024 відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Представник позивача просить розгляд справи проводити у їх відсутності, про що подав відповідну заяву. Відповідач ухвалу про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками отримав 22.07.2024, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Подава до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає в повному обсязі, примирення не бажає. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20 липня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Дубно Рівненської області, актовий запис №134, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). [PERSON] народився [INFO] , у свідоцтві про народження серії [NUMBER] його батьками вказані сторони по справі. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] та на час розгляду справи вже є повнолітньою (а.с.10,11). IV. Норми права, які застосував суд. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, чому відповідає і ст. 24 Сімейного кодексу України, за ч.1 якої примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя, як того вимагають положення ст.111 СК України, суд не вбачає. Згідно ч.3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Позивачка стверджує, що спільно з відповідачем не проживає, спільного господарства не веде. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на те, що заява про визнання позову відповідачем подана до розгляду справи по суті, а позивачкою при зверненні до суду сплачено 1211,20 грн судового збору, наявні підстави для повернення останній із державного бюджету 605,60 грн, що становить 50% від сплаченого позивачкою судового збору, а інші 605,60 грн - стягнути із відповідача.

Outcome: approved