Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Харкова з Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява для розгляду за підсудністю, в якій позивач, [PERSON] , просила встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , є рідними сестрами. В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] померла її рідна сестра [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] . За життя [PERSON] залишила заповіт від 25.09.2002, відповідно до якого все своє майно заповіла [PERSON] . 08.07.2023 [PERSON] звернулася до Другої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим Другою Харківською державною нотаріальною конторою 25.09.2002, за реєстровим №3/1279, після померлої [INFO] рідної сестри [PERSON] , однак постановою Другої Харківської міської державної нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не було підтверджено у повному обсязі родинних відносин зі спадкодавцем [PERSON] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 27.02.2024 справу прийнято до свого провадження в порядку загального позовного провадження. 26.03.2024 до суду надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача проти позову заперечувала з тих підстав, що позивачем обрано невірний спосіб захисту, оскільки чинним законодавством не передбачено необхідності наявності та доведеності родинних відносин між спадкодавцем і спадкоємцем, якщо спадкування відбувається на підставі саме заповіту, який у даній справі наявний. Крім того, представник вказала, що Харківська міська рада жодним чином не порушує права позивача, не перешкоджає їй у поданні заяв до нотаріальних органів для прийняття спадщини. При цьому, представник вказала, що відсутні підстави для подання заяви про визнання спадщини відумерлою, оскільки позивач згідно норм чинного законодавства, є такою, що прийняла спадщину. На підставі викладеного, просила відмовити в задоволенні позову. Копія відзиву на позов, відправленого представником відповідача, отримано позивачем, однак, відповіді на відзив не надано. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 16.07.2024 підготовче провадження у даній цивільній справі закрито. Справу призначено до розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату і час розгляду повідомлялась своєчасно і належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав і просив його задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечувала з підстав, зазначених у відзиві на позов. Представник 3-ї надав суду заяву, в якій просив розглядати справу у відсутності представника. Вислухавши учасників процесу, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази, наявні в матеріалах справи, та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] . (а.с. 20) Померлій на праві власності належала квартира за адресою [ADDRESS] . (а.с. 9) Після смерті [PERSON] відкрита спадкова справа №156/2022, зареєстрована в Спадковому реєстрі 20.07.2022 за №69488925. За час життя, а саме 25.09.2002 [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори Гончаренко Л.А. за №3-1279, згідно якого [PERSON] у випадку своєї смерті все належне їй майно заповіла [PERSON] . (а.с. 8) Після смерті [PERSON] , [PERSON] звернулась до Другої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , на підставі заповіту №3-1279 від 25.09.2002. Постановою державного нотаріуса Другої ХМДНК Радкевич К.В. від 08.07.2023 у видачі [PERSON] , свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , на підставі заповіту №3-1279 від 25.09.2002, відмовлено, у зв`язку з тим, що не підтверджено родинних зв`язків між [PERSON] та [PERSON] (а.с 6-7) Також із вказаної постанови вбачається, що строки на подання заяви про прийняття спадщини позивачем не пропущено, інші спадкоємці після смерті [PERSON] відсутні, інших заяв про прийняття спадщини або про відмову від спадщини не надходило, заповіт є чинним. В силу ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст. 1217 ЦПК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України, право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У даному випадку спадкоємці за законом відсутні, а спадкування здійснюється на підставі заповіту №3-1279, посвідченого державним нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори Гончаренко Л.А. 25.09.2002, який є чинним. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. (ч.1 ст. 1233 ЦК України) Положеннями ч.1 ст. 1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Як вбачається з постанови державного нотаріуса Другої ХМДНК Радкевич К.В. від 08.07.2023 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, підставою для відмови [PERSON] у видачі їй свідоцтва про право на спадщину на підставі заповіту №3-1279 від 25.09.2022 після смерті [PERSON] стало не підтвердження заявником родинних відносин між ними, що суперечить ч.1 ст. 1235 ЦК України, яка визначає право спадкодавця на визначення в заповіті будь-кого із спадкоємців, незалежно від родинних відносин між ними. При цьому, нотаріусом в постанові роз`яснено заявнику право на оскарження постанови нотаріуса протягом строку, визначеного ст. 257 ЦК України. Частиною другою\~статті 16\~ЦК України передбачені\~способи захисту цивільних прав та інтересів. Визначаючи належність обраного позивачем способу захисту, слід оцінювати його ефективність для захисту того права чи інтересу, за захистом якого позивач звернувся до суду. Вимога про захист цивільного права або інтересу має відповідати змісту цього права чи інтересу, характеру його порушення, оспорювання або невизнання і повинна забезпечувати поновлення права чи інтересу, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати отримання відповідного відшкодування (пункти 69 та 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 331/6927/16-ц). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 травня 2020 року у справі №750/3917/17 (провадження № 14-24цс20) вказано, що «особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним\~законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором. Обраний позивачем спосіб захисту цивільного права, має призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, може бути використаний для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові. Так, у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 лютого 2021 року в справі № 754/5841/17 (провадження № 61-17966св19) зазначено, що якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Право визначення способу захисту порушеного покладено на позивача, суд не вправі втручатися у визначення позивачем способу захисту порушеного. Підсумовуючи викладене, суд вважає за доцільне зазначити, що позивачем [PERSON] обрано невірний спосіб захисту, враховуючи обставини справи, причину відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, а також норми чинного законодавства щодо спадкування за заповітом, наявність родинних відносин для чого не має значення. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку із невірно обраним способом захисту. Оскільки в позові відмовлено, згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed