Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

[PERSON] 14.03.2024 звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути з відповідачки на свою користь\~аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 14.03.2024.а також стягнути з відповідачки заборгованість по сплаті аліментів за період з 01.03.2021 по 13.06.2024 у розмірі 67783,13 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в 2006 р. між позивачем, [PERSON] та громадянкою України [PERSON] (Відповідачем) було зареєстровано шлюб, в якому [INFO] у них народилася спільна дитина (син) [PERSON] . В 2009 році, між позивачем та відповідачкою було офіційно розірвано шлюб, про що Орджонікідзевським Відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління Юстиції Донецької обл. було видано свідоцтво серії [NUMBER] від 17.12.2009р. Зазначає, що з жовтня 2018 року, фактично припинили спільне проживання однією родиною внаслідок його переїзду до м.Одеси. В березні 2020 року, їх син [PERSON] переїхав для постійного проживання до позивача і з того часу його син [PERSON] постійно проживає з позивачем, окремо від матері [PERSON] , позивач повністю самостійно утримує сина та просить суд стягнути на його користь аліменти з відповідачки оскільки вона з 2021 року не приймає участь в його фінансовому утриманні. Ухвалою суду від 21.03.2024 позовну заяву [PERSON] \~залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України і надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю у п`ять днів з дня отримання копії ухвали суду, адже з позовної заяви вбачається, що місце проживання відповідача зареєстровано за адресою: м. Ольштин, Республіка Польща. Згідно відповіді №502554 з Єдиного державного демографічного реєстру, за параметрами запиту особу [PERSON] не знайдено. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 квітня 2024 року позовну заяву [PERSON] визнано неподаною та повернуто позивачу. Постановою Харківського апеляційного суду від 03 липня 2024 ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 квітня 2024 року було скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Справа надійшла до суду 12.07.2024. Згідно даних з Єдиного державного демографічного реєстру № 697106 від 18.07.2024, місце реєстрації відповідачки [PERSON] не встановлено. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18.07.2024 було відкрито провадження у справі. У справу додатково до позовної заяви з додатками були подані такі документи та пояснення: 01.04.2024 [PERSON] через електронний кабінет Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи подав уточнену позовну заяву, в якій, зокрема уточнив позовні вимоги. 02.04.2024 [PERSON] через електронний кабінет Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи подав заяву про усунення недоліків №2. 05.08.2024 Третя особа неповнолітній [PERSON] через електронний кабінет Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи подав пояснення у справі. У судове засідання 11.09.2024 позивач, відповідач та третя особа не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивачем 02.08.2024 подана заява про розгляд справи без особистої участі позивача. У судовому засіданні 11.09.2024 в режимі відеоконференції брав участь представник позивача, адвокат Дорошенко С.О., який підтримав позовні вимоги та надав суду пояснення, тож суд розглядає справу на підставі наявних доказів та пояснень. Провівши розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що між позивачем, [PERSON] та громадянкою України [PERSON] (Відповідачем) було зареєстровано шлюб, в якому [INFO] у них народилася спільна дитина (син) [PERSON] (копія свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] ). В 2009 році, між позивачем та відповідачкою було офіційно розірвано шлюб, про що Орджонікідзевським Відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління Юстиції Донецької обл. було видано свідоцтво серії [NUMBER] від 17.12.2009р. (копія свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] ). Станом на дату подання позову син [PERSON] постійно проживає з позивачем. Ці обставини підтверджуються довідкою від 02.05.2023 №1215-5002739169 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи виданої [PERSON] , довідкою переселенця №005859451 від 17.03.2021, довідкою переселенця №1215-5002739441, Актом про проживання від 23.05.2023, з яких вбачається що [PERSON] та його син [PERSON] спільно проживають за адресою [ADDRESS] . Згідно з наданими у позові поясненнями позивача та його неповнолітнього сина, мати [PERSON] не бере участі у фінансовому забезпеченні сина. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Частиною 5\~ст. 183 СК України\~визначено розмір аліментів, що стягуються на утримання неповнолітніх дітей, а саме:\~на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідач - [PERSON] є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , а тому, відповідно до Закону, зобов`язана матеріально його утримувати до досягнення повноліття., тож позовна вимога про стягнення з відповідачки аліментів є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню судом. Разом із тим, позивачем не доведена обґрунтованість заявленої позовної вимоги про стягнення з [PERSON] на його користь заборгованості по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за період з 01.03.2021р. по 13.06.2024р. Згідно вимог ч.ч.1,3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.\~ За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. \~Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно зі статтею 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не доведено ані точного часу, з якого він проживає разом із сином без відповідачки і самостійного його утримує, ані ухиляння відповідачки від утримання сина у період з 01.03.2021 по дату подання позовної заяви. Також позивачем не було зазначено та доведено суду, які саме заходи він вживав для одержання аліментів з відповідача саме у цей період., тож позовна вимога про стягнення аліментів у період до подання позову задоволенню не підлягає. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням наданих позивачем доказів, суд вважає за можливе стягнути аліменти з 14.03.2024, часу подання позовної заяви до суду. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 484,48 грн. (з урахуванням часткового задоволення позову та понижуючого коефіцієнта згідно з ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір», оскільки позовна заява була подана в електронній формі).

Outcome: partial