Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-09 00:00:00

[PERSON] , що діє в своїх інтересах та в інтересах своєї неповнолітньої доньки [PERSON] звернулася до суду з позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат. У своїй позовній заяві просила суд стягнути з ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 38 322 гривень 19 копійок, три відсотки річних у розмірі 2 299 гривень 33 копійки, інфляційні втрати у розмірі 6 777 гривень 98 копійок, а всього разом - 47 399 гривень 50 копійок. Свою позовну заяву обґрунтувала тим, що 04.06.2021 року близько 22 години 10 хвилин в с. Ліхоліти Чорнобаївського району Черкаської області, по вул. Козацька, зі сторони вул.Шевченка в напрямку до с.Ревбинці Чорнобаївського району Черкаської області мала місце ДТП, під час якої водій автомобіля ВАЗ 2107, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , допустив наїзд на велосипедиста [PERSON] . Внаслідок даної ДТП велосипедист отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці події. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди 04.06.2021 року була застрахована у Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», згідно з полісом №АР741774. Рішенням Золотонського міськрайонного суду Черкаської області у справі №695/1756/22 від 06.12.2022 року та додатковим рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області у справі №695/1756/22 від 15.12.2022 року позов [PERSON] , що діє у своїх інтересах та в інтересах своєї неповнолітньої доньки [PERSON] , до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення страхового відшкодування задоволено у повному обсязі. 15.02.2023 року Черкаський апеляційний суд залишив апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області у справі №695/1756/22 від 06 грудня 2022 року без задоволення, а рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області у справі № 695/1756/22 від 06 грудня 2022 року - без змін. 24.02.2023 року на банківський рахунок представника позивача надійшли грошові кошти у загальному розмірі 332 424 грн 99 коп. Вважає, що з відповідача слід стягнути пеню, 3% річних, інфляційні втрати за період з включно, зокрема за період, який не охоплений рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області у справі № 695/1756/22 від 06 грудня 2022 року до дня фактичного виконання відповідачем згаданого судового рішення - 24 лютого 2023 року. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26 січня 2024 року позовну заяву було залишено без руху. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06 лютого 2024 року матеріали цивільної справи було передано для розгляду за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 березня 2024 року позовну заяву було залишено без руху. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 травня 2024 року було відкрито провадження у справі, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 12 червня 2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, проси суд задовольнити позов. Представник відповідача у судове засідання не прибув, повідомлявся судом про дату розгляду справи належним чином. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»). За таких підстав судом визнано за можливе розглядати справу на підставі доказів, наявних у матеріалах справі, та за погодженням сторін, третіх осіб й згідно поданих ними заяв. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив. За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Судом під час розгляду справи було встановлено наступне. 04 червня 2021 року близько 22 години 10 хвилин в с. Ліхоліти Чорнобаївського району Черкаської області, по вул. Козацька, зі сторони вул.Шевченка в напрямку до с.Ревбинці Чорнобаївського району Черкаської області мала місце дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій автомобіля ВАЗ 2107, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , допустив наїзд на велосипедиста [PERSON] . Внаслідок даної ДТП велосипедист отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці події. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди 04.06.2021 року була застрахована у Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», згідно з полісом №АР741774. За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди 05 червня 2021 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12021250000000712 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. 18 серпня 2021 року на адресу ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах дружини потерпілого - [PERSON] та в інтересах доньки потерпілого - [PERSON] (законним представником є її матір [PERSON] ) у загальному розмірі 260 000 грн. Отримавши постанову про закриття кримінального провадження №12021250000000712 від 30 вересня 2021 року, ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у листі від 11 січня 2022 року повідомила про відмову у виплаті страхового відшкодування, пославшись на те, що у діях водія забезпеченого транспортного засобу відсутня вина у настанні ДТП, внаслідок якої загинув [PERSON] . З таким рішенням Страховика про відмову у виплаті страхового відшкодування [PERSON] не погодилася та звернувся до Золотонського міськрайонного суду Черкаської області з позовом про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування. Рішенням Золотонського міськрайонного суду Черкаської області у справі №695/1756/22 від 06 грудня 2022 року та додатковим рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області у справі №695/1756/22 від 15 грудня 2022 року позов [PERSON] , що діє у своїх інтересах та в інтересах своєї неповнолітньої доньки [PERSON] , до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення страхового відшкодування задоволено у повному обсязі та поставлено: 1) Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь [PERSON] , що діє у своїх інтересах та в інтересах своєї неповнолітньої доньки [PERSON] страхове відшкодування у сумі 231 200 (двісті тридцять одна тисяча двісті) грн 00 коп. 2) Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь [PERSON] , що діє у своїх інтересах та в інтересах своєї неповнолітньої доньки [PERSON] пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у сумі 30 341 (тридцять тисяч триста сорок одна) грн 04 коп. три відсотки річних у сумі 5 472 (п?ять тисяч чотириста сімдесят дві) грн 79 коп. інфляційні втрати у сумі 50 411 (п`ятдесят тисяч чотириста одинадцять) грн 16 коп. усього на загальну суму 86 224 (вісімдесят шість тисяч двісті двадцять чотири) грн 99 коп. 3) Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжна Вієнна Іншурас Груп» на користь держави судовий збір у сумі 3 569 (три тисячі п?ятсот шістдесят дев?ять) грн 66 коп. 4) Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь [PERSON] , що діє у своїх інтересах та в інтересах своєї неповнолітньої доньки [PERSON] понесені судові витрати у зв?язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 грн. 15 лютого 2023 року Черкаський апеляційний суд залишив апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області у справі №695/1756/22 від 06 грудня 2022 року без задоволення, а рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області у справі № 695/1756/22 від 06 грудня 2022 року - без змін. 24 лютого 2023 року на банківський рахунок представника позивача надійшли грошові кошти (страхове відшкодування, штрафні санкцій та витрати на правову допомогу) у загальному розмірі 332 424 грн 99 коп. Щодо позовних вимог, суд дійшов наступних висновків. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов?язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов?язання воно може бути грошовим або негрошовим. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов?язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов?язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов?язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов?язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов?язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов?язок боржника з такої сплати. Як визначено в Постанові Верховного Суду від 4 липня 2018 року в справі №755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов?язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов?язаним суб?єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов?язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Отже, внаслідок вказаної ДТП у відповідача виникло деліктне зобов?язання щодо відшкодування шкоди, завданої забезпеченим транспортним засобом. Прострочення виконання грошового зобов?язання тягне за собою відповідальність, передбачену законом або договором. Згідно з ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов?язання с його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов?язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 20 Закону України «Про страхування» встановлено, що страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов?язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов?язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 3. ч. 1ст. 988 ЦК України страховик зобов?язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Статтею 992 Цивільного кодексу встановлено, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов?язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Статтею 36 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачений порядок прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування страховиком та порядок його виплати. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов?язаний: 1) у разі визнання ним вимог заявника обгрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його; 2) у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Згідно п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов?язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області у справі №695/1756/22 від 06 грудня 2022 року на користь [PERSON] , що діє у своїх інтересах та в інтересах своєї неповнолітньої доньки [PERSON] стягнуто: страхове відшкодування у сумі 231 200 (двісті тридцять одна тисяча двісті) грн 00 коп. пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у сумі 30 341 (тридцять тисяч триста сорок одна) грн 04 коп. три відсотки річних у сумі 5 472 (п?ять тисяч чотириста сімдесят дві) грн 79 коп. інфляційні втрати у сумі 50 411 (п`ятдесят тисяч чотириста одинадцять) грн 16 коп. усього на загальну суму 86 224 (вісімдесят шість тисяч двісті двадцять чотири) грн 99 коп; понесені судові витрати у зв?язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 грн Штрафні санкції нараховувалися та були стягнені із Відповідача відповідно до рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області у справі № 695/1756/22 від 06 грудня 2022 року за період від 11 січня 2022 року по 25 жовтня 2022 року. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи із положень зазначеної норми та постанови Верховного Суду України від 15 листопада 2010 року по справі №4/720, наслідки прострочення боржником грошового зобов?язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов?язання. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі №27/15672/16-ц провадження N? 14-254цс19 зазначено, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов?язання до моменту його усунення. Законодавець визначає обов?язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв?язку із чим таке зобов?язання є триваючим. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Інші доводи сторін, які наведені у позові, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). З огляду на вищевикладене з відповідача слід стягнути пеню, 3% річних, інфляційні втрати за період з включно, зокрема за період, який не охоплений рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області у справі № 695/1756/22 від 06 грудня 2022 року до дня фактичного виконання відповідачем згаданого судового рішення - 24 лютого 2023 року. Враховуючи наведене, сума пені, 3 % річних, інфляційні втрат, яка підлягає до стягнення з відповідача на підставі п.36.5 ст. 36. Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за період з 26 жовтня 2022 року по 24 лютого 2023 року становить: 47399.50 грн, з яких: пеня - 38322.19 грн, відсотки річні - 2299.33 грн, інфляційні втрати - 6777.98 грн. Щодо судових витрат суд дійшов наступних висновків. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України). Оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд відповідно до ст.88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 141 ЦПК України й судові витрати у сумі 11 211 (одинадцять тисяч двісті одинадцять) гривень 20 копійок стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved