Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-05 00:00:00

У червні 2024 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , та просить розірвати шлюб, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї 19.06.2009 року, актовий запис № 1166. Позовна заява мотивована тим, що з кінця 2021 року сторони не живуть однією сім`єю, не ведуть спільного бюджету та спільне господарство, не мають подружніх стосунків, подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Рішення про розірвання шлюбу позивачка прийняла остаточно і змінювати його не має намірів, примирення неможливе. Сторони мають спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Спору щодо визначення місця проживання дітей та майнового спору між сторонами не має. Ухвалою суду від 25.06.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Учасники провадження у судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином. Представник позивачки - адвоката Багдасарова Г. М. подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, вимоги позову представник підтримала та просила задовольнити. Відповідач подав до суду заяву у якій вимоги позову визнав та проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, у порядку спрощеного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. З матеріалів справи встановлено, що відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 19.06.2009 між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») зареєстровано шлюб Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 1166. Сторони мають спільних неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Спору щодо визначення проживання дитини сторони не мають. Позивачка та відповідач не ведуть спільне господарство, сторони бажають розірвати шлюб, на розірванні шлюбу наполягають. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позивачка скористалася даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги заяву позивачки, визнання позову відповідачем, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, відтак, суд приходить висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн, 50 відсотків з суми якого підлягає поверненню позивачу з державного бюджету, 50 відсотків - стягненню з відповідача.

Outcome: approved