Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-18 00:00:00

[PERSON] (далі позивач, орендодавець) звернулася до Макарівського районного суду Київської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросвіт Фарм» (далі відповідач, ТОВ «Агросвіт Фарм», орендар) про визнання припиненим договору оренди землі, в якому просила: визнати припиненим у зв`язку із закінченням строку дії Договору оренди землі від 27.12.2016 року право Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросвіт Фарм», код ЄДРПОУ 39217460, оренди земельної ділянки кадастровий номер 3222783500:06:009:0008, площею 3,925 га, що розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, с/рада Королівська, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що виникло внаслідок укладання Договору оренди землі від 27.12.2016 року із [PERSON] , номер запису про інше речове право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна: 18958175. Стягнути на її користь з відповідача понесені нею судові витрати. В обґрунтування позову позивач вказала, що вона, [PERSON] , [INFO] , є власницею земельної ділянки кадастровий номер 3222783500:06:009:0008, площею 3,925 га, що розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, с/рада Королівська, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства (надалі також земельна ділянка) на праві приватної власності, отриманої внаслідок спадкування за своїм батьком [PERSON] , 1941 року народження, який помер [INFO] . 27.12.2016 року [PERSON] уклала Договір оренди землі (надалі також Договір оренди землі від 27.12.2016) із Товариством з обмеженою відповідальністю «Агросвіт Фарм», код ЄДРПОУ 39217460. Відповідно до п. 6 Договору оренди землі від 27.12.2016 договір укладено на термін 7 років. Відповідно до п. 39 Договору оренди землі від 27.12.2016 договір «набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації». Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна державна реєстрація права оренди земельної ділянки відбулась 02.02.2017 року державним реєстратором Виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області Боднар Л.В. (номер запису про інше речове право: 18958175). У той же час, з 01 січня 2013 року державній реєстрації підлягав не сам договір оренди, а право оренди земельної ділянки. Таким чином, Договір оренди землі від 27.12.2016 розпочав дію 27.12.2016 року. Умовами Договору оренди землі від 27.12.2016 також передбачені випадки припинення його дії (п. 32 Договору), а саме: - Закінчення строку, на який його було укладено - Придбання орендарем земельної ділянки у власність - Викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом - Ліквідації юридичної особи-орендаря - В інших випадках, передбачених законом. Право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб може бути припинене за рішенням суду в інших випадках, встановлених законом. Жодна із обставин, зазначена у п. 32 Договору оренди землі від 27.12.2016 року або визначена у ст. 412 ЦК України не мала місце, окрім як закінчення строку, на який його укладено. Таким чином, строк дії Договору оренди землі від 27.12.2016 року припинився внаслідок закінчення строку його дії. Однак Орендар не вчинив дії, які зобов`язаний вчинити відповідно до п. 28 Договору оренди землі від 27.12.2016 року, а саме не повернув земельну ділянку протягом 3 днів після закінчення терміну Договору оренди по акту прийому-передачі, в стані, придатному для використання за цільовим призначенням. Таким чином, у разі, якщо Орендар був зацікавлений у поновленні дії Договору оренди землі від 27.12.2016 він мав не пізніше 10 днів до його закінчення повідомити про свої наміри [PERSON] . У той же час, Орендар не звертався до [PERSON] із повідомленнями про бажання поновити Договір оренди землі від 27.12.2016 ані у грудні 2023 року, ані у січні 2024 року. Тому за захистом своїх прав позивач звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 09.04.2024 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у судовому засіданні. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання\~відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України.\~ Ухвалами суду від 11.06.2024 року та 01.08.2024 року витребовувалися від ТОВ «Агросвіт Фарм», код ЄДРПОУ 39217460, оригінал Договору оренди землі від 27.12.2016 року, а також від Виконавчого комітету Переяславської міської ради (вул. Богдана Хмельницького, 27/25, м. Переслав, Київської області) оригінал Договору оренди землі від 27.12.2016 року, а за його відсутності копію такого договору, а також копію усіх документів, що надані при державній реєстрації права оренди землі за таким договором. Ухвалою суду від 01.08.2024 року застосовано до ТОВ «Агросвіт Фарм» та Виконавчого комітету Переяславської міської ради заходи процесуального примусу у вигляді штрафу. На виконання ухвали від 11.06.2024 року від Виконавчого комітету Переяславської міської ради надійшла витребувана копія договору оренди землі від 27.12.2016 року. Ухвалою суду від 19.09.2024 року скасовано ухвалу від 01.08.2024 року про застосування заходів процесуального примусу відносно Виконавчого комітету Переяславської міської ради. Ухвалою суду від 19.09.2024 року у задоволенні клопотання представника відповідача арбітражного керуючого Чичви Олега Сергійовича про закриття провадження у даній справі - відмовлено. У судовому засіданні представник позивача адвокат Головіна О.О. позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав викладених у позові. Представник відповідача арбітражний керуючий Чичва О.С., будучи належним чином повідомлений про розгляд справи у судове засідання не з`явився, відзиву не подавав. Вислухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] , [INFO] , є власницею земельної ділянки кадастровий номер 3222783500:06:009:0008, площею 3,925 га, що розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, с/рада Королівська, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства на праві приватної власності, отриманої внаслідок спадкування за своїм батьком [PERSON] , 1941 року народження, який помер [INFO] (а.с. 10, 11). 27.12.2016 року [PERSON] уклала Договір оренди землі із Товариством з обмеженою відповідальністю «Агросвіт Фарм», код ЄДРПОУ 39217460 (а.с. 14-15). Відповідно до п. 6 Договору оренди землі від 27.12.2016 договір укладено на термін 7 років. Відповідно до п. 39 Договору оренди землі від 27.12.2016 договір «набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації». Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна державна реєстрація права оренди земельної ділянки відбулась 02.02.2017 року державним реєстратором Виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області Боднар Л.В. (номер запису про інше речове право: 18958175) (а.с. 21, 21 зворот). У той же час, з 01 січня 2013 року державній реєстрації підлягав не сам договір оренди, а право оренди земельної ділянки (з 01.01.2013 набрали чинності зміни, внесені Законом України від 11 лютого 2010 року № 1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якими з тексту статей 182, 640, 657, 732, 745 ЦК України виключено посилання щодо державної реєстрації правочинів, а із Закону України «Про оренду землі» були виключені статті 18 та 20 про обов`язковість державної реєстрації договорів оренди землі, а тому після 01 січня 2013 року договори оренди землі не підлягали державній реєстрації, державній реєстрації підлягало саме право оренди). Таким чином, Договір оренди землі від 27.12.2016 розпочав дію 27.12.2016 року. Умовами Договору оренди землі від 27.12.2016 також передбачені випадки припинення його дії (п. 32 Договору), а саме: - Закінчення строку, на який його було укладено - Придбання орендарем земельної ділянки у власність - Викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом - Ліквідації юридичної особи-орендаря - В інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 412 ЦК України право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб припиняється у разі: 1) поєднання в одній особі власника земельної ділянки та землекористувача; 2) спливу строку, на який було надано право користування; 3) викупу земельної ділянки у зв`язку із суспільною необхідністю. Право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб може бути припинене за рішенням суду в інших випадках, встановлених законом. Жодна із обставин, зазначена у п. 32 Договору оренди землі від 27.12.2016 року або визначена у ст. 412 ЦК України не мала місце, окрім як закінчення строку, на який його укладено. Таким чином, строк дії Договору оренди землі від 27.12.2016 року припинився внаслідок закінчення строку його дії. Однак Орендар не вчинив дії, які зобов`язаний вчинити відповідно до п. 28 Договору оренди землі від 27.12.2016 року, а саме не повернув земельну ділянку протягом 3 днів після закінчення терміну Договору оренди по акту прийому-передачі, в стані, придатному для використання за цільовим призначенням. При цьому Договір про оренду землі від 27.12.2016 року містить алгоритм дій, які Орендар зобов`язаний вчинити у разі, якщо бажає продовжити дію такого договору (п. 6 та п. 7 Договору оренди землі від 27.12.2016 року). Так, відповідно до другого речення п. 6 Договору оренди землі від 27.12.2016 «Після закінчення строку договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 10 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію». Відповідно до п. 7 Договору оренди землі від 27.12.2016 зазначено, що «в випадку, якщо Орендар продовжує користуватись земельною ділянкою після закінчення терміну дії договору оренди, то при відсутності письмових заперечень Орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він підлягає оновленню на той же термін і на тих же умовах, які були передбачені дійсним договором». Таким чином, у разі, якщо Орендар був зацікавлений у поновленні дії Договору оренди землі від 27.12.2016 він мав не пізніше 10 днів до його закінчення повідомити про свої наміри [PERSON] . У той же час, матеріали справи не містять, що Орендар звертався до [PERSON] із повідомленнями про бажання поновити Договір оренди землі від 27.12.2016 ані у грудні 2023 року, ані у січні 2024 року. При цьому, [PERSON] прописана та проживає за тією самою адресою, що й зазначена у Договорі оренди землі від 27.12.2016 - [ADDRESS] , а тому відповідачу достеменно були відомі засоби зв`язку із [PERSON] . Обов`язок Орендаря повідомляти про бажання реалізації права на переважне право оренди землі після закінчення строку договору оренди, шляхом повідомлення Орендодавця кореспондується із вимогами профільного законодавства, у редакції, що діє для розглядаємих правовідносин. Питання застосування ст. 33 Закону України «Про оренду землі» неодноразово були предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду внаслідок чого сформовані як висновки щодо застосування цієї норми права (див. постанови від 22.09.2020 у справі №159/5756/18, від 22.09.2020 у справі №313/350/16-ц, від 31.08.2021 у справі №903/1030/19), так і усталена практика Верховного Суду щодо розгляду цієї категорії спорів. Договір оренди землі від 27.12.2016 укладено під час дії Закону України «Про оренду землі» за № 161-XIV. 16.01.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», яким статтю 33 Закону України «Про оренду землі», яка регламентувала порядок поновлення договорів оренди, було викладено у новій редакції. Розділ IX «Перехідні положення» Закону України «Про оренду землі» доповнено абзацами третім і четвертим такого змісту: «Договори оренди земельних ділянок приватної власності, а також земельних ділянок державної або комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, що перебувають у власності орендаря, укладені до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», у разі їх продовження (укладення на новий строк) мають містити умови, передбачені статтею 33 цього Закону та статтею 126-1 Земельного кодексу України. Правила, визначені статтею 126-1 Земельного кодексу України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству, а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення». Отже, поновлення спірного договору оренди землі має здійснюватися на умовах, визначених таким договором, за правилами, чинними на момент його укладення, а саме відповідно до положень ст. 33 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час укладення спірного договору). Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 21.09.2022 року у справі № 926/2720/21 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/106553165), проаналізувавши висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справах №313/350/16-ц і №159/5756/18, зробив висновок, що алгоритм вирішення спорів щодо застосування статті 33 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, що застосовується до спірних правовідносин) в контексті дій сторін договору виглядає наступним чином: - якщо орендар у строки встановлені договором або, за відсутності інших строків встановлених договором, у строки встановлені законом не звернувся до орендодавця взагалі або звернувся з їх порушенням та/або не надав проект договору, то суди повинні відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання договору укладеним незалежно від подальших дій орендодавця, оскільки саме орендарем в цьому випадку не дотримано вимоги договору та закону; - якщо орендар своєчасно, у строки встановлені законом або погоджені сторонами у договорі, звернувся до орендодавця щодо продовження дії договору та при цьому надав проект договору (незалежно від того чи цей проект містив змінені умови, чи передбачав поновлення договору на тих самих умовах та на той самий строк), а орендодавець у встановлений законом місячний термін розглянув надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, проаналізував його умови, у тому числі перевірив його на відповідність вимогам закону, однак не погодився з запропонованими умовами та заперечив щодо поновлення договору, то в цьому випадку він діє в рамках своїх повноважень, а отже суди повинні також відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання договору укладеним; - якщо орендар своєчасно, у строки встановлені законом або погоджені сторонами у договорі, звернувся до орендодавця щодо продовження дії договору та при цьому надав проект договору (незалежно від того чи цей проект містив змінені умови, чи передбачав поновлення договору на тих самих умовах та на той самий строк), а орендодавець у встановлений законом місячний термін не заперечив проти поновлення договору оренди землі або відмовив з порушенням місячного терміну, однак при цьому протягом одного місяця після закінчення строку договору надіслав лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі, то суди повинні також відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання договору укладеним, оскільки таке право орендодавця прямо передбачено частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі»; - якщо орендар своєчасно, у строки встановлені законом або погоджені сторонами у договорі, звернувся до орендодавця щодо продовження дії договору після його закінчення, надав проект договору (незалежно від того чи цей проект містив змінені умови, чи передбачав поновлення договору на тих самих умовах та на той самий строк), а орендодавець у встановлений законом місячний термін не заперечив проти поновлення договору оренди землі, при цьому орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, а орендодавець протягом одного місяця після закінчення строку договору не надіслав лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі, то суди повинні задовольнити позовні вимоги про визнання договору укладеним на той же самий строк та на тих же самих умовах. Аналогічного висновку дійшов ВС у постанові від 09.01.2023 року у справі №359/4535/20 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/108296853). У випадку ж з правовідносинами між сторонами у справі, [PERSON] та ТОВ «Агросвіт Фарм» вбачається, що ТОВ «Агросвіт Фарм» не скористалось своїми правами, наданими законодавством, на переважне право оренди земельної ділянки, адже не зверталось до [PERSON] із повідомленнями про бажання продовжити оренду земельної ділянки, а також із проектом договору (або додаткової угоди), а тому право оренди земельної ділянки, що є власністю [PERSON] , у ТОВ «Агросвіт Фарм» припинилось при сплині строку дії договору оренди. Вирішуючи позовні вимоги за даним позовом, суд керується також наступним. У відповідності до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1\~ст. 5 ЦПК України). У відповідності до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до ст. ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч. 2\~ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Тож, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивачем доведено ті обставини, на які вона посилалася як на підставу своїх вимог. Щодо розподілу судових витрат, слід вказати наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.\~ Враховуючи, що позовні вимоги задоволені повністю, позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову, судовий збір у даній справі становить 1\~211,20 грн, тому його слід стягнути з відповідача на користь держави. Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10\~212,99 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2, ч. 3, ч. 4, ч. 5 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Сторона відповідача клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не заявляла. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. У частині 8 статті 141\~ЦПК України зазначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Як встановлено, стороною позивача на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу подано в копіях: договір про надання правової допомоги № 15/03-1 від 15.03.2024 року (а.с. 23), додаткову угоду №1 від 28.03.2024 року до договору про надання правової допомоги № 15/03-1 від 15.03.2024 року (а.с. 25, 25 зворот), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 8), Акт супутніх витрат до наданої правової допомоги від 28.03.2024 року (а.с. 9), квитанції (а.с. 13, 17, 19), Акт наданої правової допомоги від 28.03.2024 року (а.с. 20). Загальна сума понесених витрат на правничу правову допомогу становить 10\~212,99 грн, а тому суд приходить до висновку про стягнення таких витрат з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved