Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-11 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін. 23.04.2024 року представник позивача звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що 16 грудня 2023 року о 19:30 год. в м. Коломия, Івано-Франківської області, по вул. Миколайчука, біля будинку № 15, [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Mitsubishi Outlander», номерний знак [NUMBER] , та порушивши вимоги пунктів 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, скоїв наїзд на огорожу, в результаті чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2024 року у справі № 346/7539/23\~ [PERSON] визнано винним у скоєнні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 15 березня 2024 року у вищезгаданій справі постанову Коломийського міськрайонного суду від 06.02.2024 року було скасовано, а провадження у справі закрито. Власником будинку [ADDRESS] , та відповідно пошкодженої внаслідок ДТП огорожі, на праві приватної власності є позивач. Згідно Висновку № 0129/БТ-23 загальна вартість завданої шкоди, необхідна сума для відновлення зараз зруйнованої частини огорожі в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , станом на час проведення дослідження становить 23622,00 грн. (двадцять три тисячі шістсот двадцять дві гривні). З огляду на викладене вище, існують усі правові підстави зобов?язати відповідача відшкодувати вартість матеріального збитку, заподіяного позивачеві внаслідок ДТП у розмірі 23 622,00 грн. Тому просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 23\~622 грн., витрати за проведення експертного будівельно-технічного дослідження у сумі 3\~000 грн., судовий збір у розмірі 1\~211 грн., та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5\~000 грн. 19.08.2024 року від відповідача поступив відзив, у якому посилається на те, що з приводу обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце, повідомляю суд, що 16.12.2023р. о 19-30 год. він, рухаючись на транспортному засобі Mitsubishi [NUMBER] по вул. Миколайчука в темну пору доби раптово побачив на проїзній частині безпосередньо перед автомобілем дерев`яну конструкцію, обмотану стрічкою, розміщену над каналізаційним люком та з метою уникнення наїзду не неї змушений був різко зманеврувати з метою її об`їзду, автомобіль виїхав на зустрічну смугу руху, а потім різко повернувся на свою смугу руху, однак, автомобіль уже втратив керованість, виїхав на узбіччя та наїхав на огорожу. При цьому він зазнав травм обличчя, грудної клітки та ноги, а також було пошкоджено транспортний засіб та огорожа. Засобами телефонного зв`язку він поінформував Коломийський відділ поліції про факт та обставини вчинення ДТП та дочекався приїзду патрульного автомобіля. Прибувшим на місце вчинення ДТП поліцейським я пояснив обставини вчинення ДТП, після чого одним із поліцейських було поінформовано нього про складання ним протоколу фіксації ДТП, запропоновано мені підписатись у ньому та повідомлено, що розгляд справи відбудеться у Коломийському суді. Оскільки ДТП трапилось у зв`язку з наявністю на дорозі встановленої перешкоди, що і стало єдиною причиною різкого маневрування та втрати керованості автомобілем, він зрозумів, що причиною порушення установлено неналежне встановлення на дорозі перешкоди не позначеної дорожнім знаком та належним дорожнім обладнанням, бо саме так фактично і було і саме так він та присутні свідки - очевидці пояснили обставини дорожньої пригоди прибувшим поліцейським. Однак, Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області було відкрито адміністративне провадження (справа № 354/7539/23) щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. У протоколі також було зазначено, що цими діями мною порушено вимоги п.10.1 та 12.1 Правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена ст. 124 КУпАП. Зі змісту протоколу виглядало так, що він їхав собі спокійно і раптом без будь-яких причин вирішив перевищити швидкість руху і одразу ж її перевищив та не переконавшись, чи це буде безпечно на рівній дорозі вирішив змінити напрямок руху і змінив його. При цьому жодної інформації щодо обставин проведення на дорозі ремонтних робіт, розміщення на проїзній частині дерев`яної конструкції над каналізаційним люком, наявності чи відсутності попереджувальних знаків про проведення ремонтних робіт на ділянці дороги де трапилась дорожньо-транспортна пригода у протоколі жодним чином зазначено не було. У схемі місця ДТП особа, яка склала протокол чомусь зазначила про відсутність недоліків в утриманні вулично-шляхової мережі, які стали супутньою причиною ДТП. Хоча саме ці факти і обставини мали безпосереднє і пряме відношення до причин та наслідків дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки ділянка дороги на якій велись дорожні роботи всупереч вимогам Правил дорожнього руху не була позначена дорожніми знаками та дорожнім обладнанням, він побачив конструкцію уже безпосередньо перед самим автомобілем, то він об`єктивно не спроможний був вжити заходів до зменшення швидкості чи зупинки автомобіля, у нього фізично не було такої можливості. Тобто у випадку наявності перешкоди для руху у межах своєї смуги руху водій змушений маневрувати, або зменшити швидкість, або одночасно і маневрувати і зменшувати (або, можливо, і збільшувати) швидкість для уникнення загибелі чи поранення людей, завдання матеріальних збитків, тощо. Тому у даному випадку він не приймав свідоме рішення про зміну напрямку руху, а змушений був здійснити аварійне маневрування весь процес якого зайняв долі секунди і дії мої були швидше рефлекторними, ніж усвідомленими. Здійснивши різкий маневр для уникнення зіткнення із перешкодою на дорозі, він повернувся на свою смугу руху, однак автомобіль уже втратив керування та наїхав на огорожу чим спричинено матеріальні збитки мені та власнику огорожі. Перед місцем проведення ремонтних чи будівельних дорожніх робіт по [ADDRESS] , де була встановлена дерев`яна конструкція над каналізаційним люком, ні за 100-50, ні за 15-10 метрів не було встановлено дорожнього знаку 1.37 «Дорожні роботи» та не встановлено додаткового дорожнього обладнання (огородження і світлового сигнального обладнання) в місцях ремонту доріг. Якщо б особи, що здійснюють дорожні роботи дотримувались правил їх проведення, встановили хоча б дорожній знак, а по можливості дорожнє обладнання, обгородили та встановили світлове сигнальне освітлення) то ніякої дорожньо-транспортної пригоди б і не відбулося. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 15.03.2024р. скасовано не обґрунтоване та незаконне рішення Коломийського міськрайонного суду від 06.02.2024р. та встановлено, що причиною дорожньо-транспортної пригоди у яку потрапив [PERSON] стало не порушення ним як водієм правил дорожнього руху, не його протиправні діяння ( дія чи бездіяльність), а перешкода на проїзній частині дороги, яку в темну пору доби він не мав можливості своєчасно виявити і тому здійснив маневри, які призвели до ДТП. Схема до протоколу на якій вказаний люк і огорожа навколо нього посеред смуги руху та відсутність попереджувальних знаків, також покази свідка про відсутність попереджувальних знаків перед люком, який було огороджено тільки дерев`яною конструкцією зі стрічкою, темна пора доби та можливе засліплення водія від фар зустрічного автомобіля, яке не дозволило своєчасно виявити перешкоду і зупинитися перед нею без ризикових маневрів підтверджують відсутність протиправності та вини дій водія [PERSON] у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди внаслідок якої було завдано матеріальної шкоди, у томі числі, і майну позивача. Відсутність протиправності у діях [PERSON] та відсутність фактів порушення ним вимог Правил дорожнього руху встановлені рішенням суду у справі 346/7539/23, яке вступило у законну силу та ці обставини не підлягають доказуванню при розгляді іншої справи, у якій бере участь та сама особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як встановлено рішенням суду у справі 346/7539/23 дії [PERSON] при потраплянні ним у ДТП не були протиправними, він не порушував правил дорожнього руху, він діяв законно, відповідно, у даному випадку відсутні такі обов`язкові складові деліктної відповідальності для відшкодування шкоди як протиправна поведінка заподіювача шкоди та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача. Тому, просить відмовити у задоволенні позову повністю. ІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 25.04.2024 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі без виклику сторін. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, що підтверджується копією постанови Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.02.2024 року по справі 346/7359/23 (а.с. 11-13). Відповідно до копії постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 15.03.2024 року по справі 346/7539/23, постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.02.2024 року по справі 346/7359/23 відносно [PERSON] - скасовано, провадження у справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП (а.с. 14-16). Відповідно до копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстр прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 359070561 від 19.12.2023 року, житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (а.с. 910). Відповідно до копії Висновку № 0129/БТ-23 експертного будівельно-технологічного дослідження по зверненню адвоката від 20.12.2023 року, загальна вартість, завданої шкоди, необхідна сума для відновлення зруйнованої частини огорожі в будинковолодінні [PERSON] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , станом на час проведення дослідження становить : 23\~622 грн. (а.с. 17-35). ІV. Норми права, якими регулюються правовідносини сторін. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності із положеннями частини другої статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 12 ЦПК України). Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи,які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до\~ч.\~6\~ст.\~82\~ЦПК України\~вирок суду\~в кримінальному\~провадженні,\~ухвала про\~закриття кримінального\~провадження і\~звільнення особи\~від кримінальної\~відповідальності або\~постанова суду\~у справі\~про адміністративне\~правопорушення,\~які набрали\~законної сили,\~є обов`язковими\~для суду,\~що розглядає\~справу про\~правові наслідки\~дій чи\~бездіяльності особи,\~стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з частиною першою статті 22, частиною першою статті 1166 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме - шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої\~статті 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. V.Оцінка суду Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, доходить висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Так, суд вважає доведеною ту обставину, що 16 грудня 2023 року о 19:30 год. в [ADDRESS] , [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Mitsubishi Outlander», номерний знак [NUMBER] , та порушивши вимоги пунктів 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, скоїв наїзд на огорожу, в результаті чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Вказана обставина визнається учасниками справи. Загальна вартість, завданої шкоди, необхідна сума для відновлення зруйнованої частини огорожі в будинковолодінні [PERSON] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить : 23\~622 грн. Вказане підтверджується висновком № 0129/БТ-23 експертного будівельно-технологічного дослідження по зверненню адвоката від 20.12.2023 року. Таким чином, суд вважає, що позивачкою доведено факт заподіяння шкоди [PERSON] , який керував транспортним засобом, тобто джерелом підвищеної небезпеки, а саме- пошкодження огорожі у будинковолодінні, яке їй належить. Також позивачкою доведено розмір шкоди, який відповідачем не спростований, свого розрахунку [PERSON] не надав. Суд відхиляє посилання відповідача на те, що в задоволенні позову слід відмовити через відсутність його вини з огляду на таке. Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Така правова позиція міститься у Постанові ВС від 26.04.2022 року у справі 184/1641/20. Також суд\~відхиляє посилання\~відповідача на\~те,\~що він\~вчинив наїзд\~на огорожу\~через перешкоди\~на дорозі,\~а саме- дерев`яну\~конструкцію,\~обмотану стрічкою,\~розміщену над\~каналізаційним люкомвиходячи з наступного. Аналіз наведених вище положень закону дає підстави для висновку, що на відповідача покладено обов`язок довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, спричинена внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого, тобто не з вини відповідача. Разом із тим, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. За загальним правилом обов`язок відшкодувати завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела. Володілець джерела підвищеної небезпеки може бути звільнений судом від відповідальності у двох випадках: якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим, відповідач не довів належними та допустимими доказами, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. VI. Судові витрати. Щодо судових витрат, то суд вважає за необхідне, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача слід стягнути 1211,20 грн. судового збору в дохід держави, зважаючи на задоволення вимоги позивача в повному обсязі, оскільки позивач при звернені до суду з позовною вимогою про відшкодування шкоди був звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту третього частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». Також підлягають стягненню витрати на залучення експерта у розмірі 3000 гривень. Щодо витрат на правову допомогу, з урахуванням складності справи та розгляду її у порядку спрощеного провадження без виклику сторін, з урахуванням розумності і пропорційності суд вважає, що її слід стягнути в розмірі 3000 гривень.

Outcome: approved