Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої позовні вимоги наступним. Сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Ярмолинецького районного суду від 24.01.2013 року. Від шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Донька є інвалідом дитинства та проживає разом із позивачем в с. Солобківці Хмельницької області і перебуває на її повному утриманні. За рішенням Ярмолинецького районного суду із [PERSON] стягуються аліменти у розмірі 400 грн. З 2013 року батько дитини не цікавиться її життям, не приймає участі у її утриманні, вихованні, підготовці до самостійного життя. Враховуючи вищевказане, позивач на підставі ст. 164 СК України просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . 27.03.2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 15.07.2024 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві та просить його задовольнити. Пояснила, що після розірвання шлюбу з [PERSON] , вона з донькою стали проживати окремо, Відповідач мав іншу сім`ю і не цікавився дочкою. Вона вважала, що доньці важливо спілкуватися з татом, тому запрошувала відповідача на день народження до доньки. Навіть одного разу відвезла доньку на її день народження до батька, щоб він поспілкувався з донькою, але він весь час просидів з донькою у автобусі на якому працював. У 2021 р. вона просила відповідача дати дозвіл на виїзд доньки за кордон на відпочинок, але відповідач проігнорував її. Відповідач байдужий до доньки, не цікався її життям, останній раз відповідач бачив доньку, коли їй було сім років. Відповідач не допомагав і у додаткових витратах, які потребувала донька у зв`язку з додатковими гуртками та лікуванням, оскільки вона є інвалідом з дитинства. Відповідач на її дзвінки або не відповідає, або обіцяє дати кошти, але не надає. Платить аліменти щомісячно 1000 грн, але цих коштів не вистачає навіть на харчування дитини. У зв`язку з ухиленням відповідача від виконання батьківських обов`язків просить позбавити його батьківських прав щодо доньки. Відповідач [PERSON] у судове засідання, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце судового засідання, повторно не з`явився, відзив на позовну заяву не подавав, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило, але 17.05.2024 року подала до суду письмову заяву, у якій позовні вимоги не визнав та вказував, що мати дитини перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною, а він щомісячно сплачує аліменти. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Хмельницької міської ради Качуровська І. у судове засідання не з`явилася, але надала до суду письмове пояснення про те, що підтримує свій висновок та справу просить розглянути за відсутності представника органу опіки та піклування. Представник служби у справах дітей Віньковецької селищної ради у судове засідання, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце судового засідання, повторно не з`явився. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.11.2010 року, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20.09.2009 року. Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 24.01.2013 року у справі № 2221/1284/12 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 04.02.2013 року. У даний час прізвище позивача Смучок, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00028017411 від 02.10.2020 року та свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] від 02.10.2020 року. Згідно з довідками Солобковецької сільської ради № 57 і № 58 від 24.01.2024 року протягом 2006-2020 років у житловому будинку за адресою: с. Солобківці, Ярмолинецького району Хмельницької області зареєстровані та проживали: [PERSON] та [PERSON] . Згідно з довідкою директора комунального закладу «Солобковецька дитяча музична школа» В. Карасійчука № 02 від 24.01.2024 року батько [PERSON] за період навчання [PERSON] в комунальному закладі з 01.09.2017 року по 01.11.2020 року не брав участі у вихованні дитини. Згідно з довідкою директора комунального закладу «Солобковецький ліцей Солобковецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області» Н. Ткачук № 352 від 24.01.2024 року батько [PERSON] за період навчання [PERSON] в Солобковецькому ліцеї з 01.09.2016 року по 27.10.2020 року не брав участі у вихованні дитини. Згідно з довідкою начальника виробництва ТОВ «ФУДІ-КЕЙТЕРИНГ» С. Тарасова № 1 від 24.01.2024 року [PERSON] працює кухарем виробничого відділу м. Хмельницький з 01.06.2022 року, за час роботи брала відпустки/відгули для вирішення питань пов`язаних з проблемами дитини, так як проживає одна з дитиною, а батько дитини не бере участі у її вихованні. Малолітня [PERSON] є інвалідом дитинства, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 05.09.2017 р., медичним висновком № 57 від 16.08.2013 р. та № 70 від 13.03.2023 р. Згідно висновку органу опіки та піклування Хмельницької міської ради про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] № 1381/01-31 від 28.06.2024 року, орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , оскільки органу опіки та піклування не надано інформації, яка підтверджує винну поведінку батька, свідоме та систематичне нехтування батьківськими обов`язками, ухилення від виховання та утримання дитини, попередження його про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків, притягнення до адміністративної відповідальності, а також те, що позбавлення батька батьківських прав змінить життя дитини на краще. Відповідно до листа Ярмолинецького відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області № 25.15-21/5379 від 29.01.2024 року у відділі на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № 32112895 про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , та заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.01.2024 року відсутня. При розгляді даної справи судом була з`ясована думка доньки - [PERSON] , [INFO] , щодо питання позбавлення її батька батьківських прав, як це передбачено ст. 12 Конвенції про права дитини та ч. 2 ст. 171 СК України. У судовому засіданні малолітня [PERSON] повідомила, що в дитинстві батька не пам`ятає, останній раз бачила батька на свій день народження у сім років за ініціативи матері. Після цього батька не бачила, має його телефон, інколи писала йому, в основному поздоровляла його з днем народження, але він навіть не завжди реагував та не відповідав. Батько їй не телефонує і не цікавиться її життям, його ніколи не було поруч коли він був потрібен і під час її виступів у музичній школі, і під час її лікування у медичних закладах. Згодна, щоб батька позбавили батьківських прав щодо неї, оскільки з ним їй краще не буде. Відповідно до ст. 12 закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ст.\~141\~СК України\~мати,\~батько мають\~рівні права\~та обов`язки\~щодо дитини,\~незалежно від\~того,\~чи перебували\~вони у\~шлюбі між\~собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Частинами четвертою-шостою статті 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Аналіз наведеної норми права свідчить про те, що висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору є дорадчим документом та не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків для суб`єктів відповідних правовідносин і не має обов`язкового характеру. Подібний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року в справі № 500/6325/17 та у постанові Верховного Суду від 16 лютого 2022 року справа № 742/710/19. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 19 СК України суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування, оскільки він є необґрунтованим і суперечить інтересам дитини, оскільки поведінка відповідача, який з 12.11.2017 р., тобто з дня коли доньці виповнилося 7 років, і до теперішнього часу не бачив своєї дитини та не виявляв\~жодного інтересу\~до неї,\~не піклувався\~про фізичний,\~моральний,\~духовний стан\~доньки, вказує саме на невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України, ч. 6 ст. 13 закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Так, Верховний Суд у своїй постанові від 17.07.2024 року у справі № 755/8647/23 дійшов висновку «У справі, яка переглядається, суди встановили, що відповідач не бажає спілкуватися з дочкою та брати участь у її вихованні, остаточно і свідомо самоусунуся від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, яка залишилася проживати з матір`ю, і можливість налагодження стосунків між батьком та дочкою остаточно втрачена. Доказів на підтвердження вчинення дій, які б свідчили про бажання відповідача брати участь у вихованні та розвитку дитини, відповідач не надав. Лише той факт, що відповідач не визнав позов та висловив бажання брати участь у вихованні дитини, не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку. Такі висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 661/2532/17 (провадження № 61-46449св18), згідно з якими: «Самого тільки факту заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав недостатньо, щоб підтвердити наявність справжнього та належного інтересу відповідача до власної неповнолітньої дитини. Мотиви такого заперечення можуть бути різними, наприклад, це може бути пов`язане не з бажанням турбуватися про свою дитину, а з бажанням отримати у майбутньому піклування від неї. Тому до уваги мають братися всі обставини конкретної справи». Також у постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі № 398/4299/17 (провадження № 61-2861св20) зроблено такий висновок: «[…] Лише зазначення відповідачем в апеляційній скарзі про його бажання піклуватися про дитину не спростовує факту його ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. […] Факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав з урахуванням його поведінки не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку. Верховний Суд зазначає, що позбавлення відповідача батьківських прав, здійснене згідно із законом (пункт 2 частини першої статті 164 СК України), спрямоване на захист прав та інтересів дитини, отже, має законну мету і втручання в права відповідача є пропорційним меті позбавлення його батьківських прав». Верховний Суд вважає необхідним врахувати зазначені висновки у справі, що переглядається, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, а отже, вирішення питання про його застосування потребує з`ясування низки обставин, які характеризують дотримання батьками своїх обов`язків з виховання дитини. З урахуванням наведених висновків Верховного Суду та встановлених у цій справі обставин, саме лише заперечення відповідача проти позбавлення його батьківських прав не може розцінюватися як достатня підстава для відмови у задоволенні позовної вимоги про позбавлення батьківських прав.». Тому суд вважає необхідним врахувати зазначені висновки Верховного суду та вважає, що саме лише заперечення відповідача проти позбавлення його батьківських прав з урахуванням його поведінки не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити свою поведінку, а тому не може розцінюватися як достатня підстава для відмови у задоволенні позовної вимоги про позбавлення батьківських прав. Сплата відповідачем лише аліментів на утримання дитини також не спростовує невиконання ним батьківських обов`язків щодо доньки. Враховуючи, що відповідач [PERSON] тривалий час не приймає участі у вихованні дочки, не спілкується з дочкою і не виявляє жодного інтересу до неї взагалі, не піклується про фізичний, моральний, духовний стан дочки, що вказує на свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими правами по вихованню дитини, а тому наявні виключні обставини для застосування крайнього заходу впливу на особу, яка не виконує батьківських обов`язків - позбавити [PERSON] батьківських прав відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України відносно його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп., сплата якого позивачем документально підтверджується квитанцією № 5982-2486-6116-2304 від 22.03.2024 року. На підставі ст.ст. 141, 150, 164, 171 СК України, ст. 12 Конвенції про права дитини, ст. 12 закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved