overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до Волочиського районного суду Хмельницької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 16.09.2020 зареєструвала з відповідачем шлюб. Від цього шлюбу у них неповнолітніх дітей немає. Зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між ними фактично припинено з лютого 2022 року. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. \~ \~ \~ \~Сторони в судове засідання не з`явились. У позовній заяві міститься клопотання позивачки про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав, строк на примирення просить не надавати. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що сторони з 16 вересня 2020 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16.09.2020 (а.с. 6). \~ \~ \~ \~Від цього шлюбу у сторін спільних неповнолітніх дітей немає. Сторони припинили шлюбні відносини та проживають окремо (а.с. 2). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ч. 2 ст. 104 СК України). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально, його збереження є неможливим і буде суперечити їх інтересам, а тому прийшов до висновку, що шлюб сторін слід розірвати. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, позивачка при реєстрації шлюбу своє прізвище « [PERSON] » змінила на прізвище чоловіка « [PERSON] ». У позовній заяві позивачка просить залишити їй прізвище чоловіка. \~ \~ \~ \~На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір в сумі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

Представник психіатричного закладу - КНП «ХОЗзНПД» ХОР звернувся із заявою про примусову госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги [PERSON] .. Заява мотивована тим, що пацієнт страждає на тяжке психічне захворювання, внаслідок чого він не спроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Його лікування можливе тільки в умовах стаціонару. Представник психіатричного закладу у судовому засіданні заяву підтримав, зазначив, що у [PERSON] діагностовано психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, стан відміни з делірієм, у такому стані він не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію. [PERSON] в судове засідання не доставлений у зв`язку із важкістю стану здоров`я. Інші учасники судового провадження не заперечували проти задоволення заяви про госпіталізацію хворого. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Судом встановлено, що 13.09.2024 р. [PERSON] був доставлений в КНП «ХОЗзНПД» ХОР. Комісія лікарів-психіатрів 16.09.2024 р. встановила наявність у нього психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, стан відміни з делірієм та прийшла до висновку про необхідність його госпіталізації у психіатричний стаціонар, оскільки внаслідок захворювання він не спроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Дані обставини підтверджуються: висновком комісії лікарів психіатрів від 16.09.2024 р., медичною картою стаціонарного хворого №7599 від 13.09.2024 р., заключенням ЛКК. Таким чином, заяву слід задовольнити . Згідно із ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі ст. ст. 14, 17, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

Представник психіатричного закладу - КНП «ХОЗзНПД» ХОР звернувся із заявою про примусову госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги [PERSON] .. Заява мотивована тим, що пацієнт страждає на тяжке психічне захворювання, внаслідок чого він становить небезпеку для оточуючих. Лікування можливе тільки в умовах стаціонару. Представник психіатричного закладу у судовому засіданні заяву підтримав, зазначив, що у [PERSON] діагностовано параноїдну шизофренію, загострення,у такому стані він не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію. [PERSON] , в судовому засіданні погодився на лікування у стаціонарі. Представник особи, відносно якої подана заява проти госпіталізації не заперечував. Інші учасники не заперечують проти задоволення заяви про госпіталізацію хворого. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Судом встановлено, що 12.09.2024 р. [PERSON] був доставлений в КНП «ХОЗзНПД» ХОР. Комісія лікарів-психіатрів, яка 13.09.2024 р. оглянула [PERSON] встановила наявність у нього параноїдної шизофренії, загострення,та прийшла до висновку про необхідність госпіталізації хворого у психіатричному стаціонарі, оскільки внаслідок захворювання він становить небезпеку для оточуючих. Дані обставини підтверджуються: висновком комісії лікарів психіатрів від 13.09.2024 р., медичною картою стаціонарного хворого №7577 від 12.09.2024 р.. Таким чином, заяву слід задовольнити . Згідно із ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі ст. ст. 14, 17, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з указаним позовом, який обґрунтує тим, що 8 жовтня 2000 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Спільне сімейне життя між ними не склалося, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння та повагу один до одного, їх подальше сумісне життя є не можливим, шлюбні відносини між ними фактично припинені. Вважає, що подальше подружнє життя та збереження родини неможливе і суперечить її інтересам, однак відповідач ухиляється від розірвання шлюбу через органи РАЦС. Посилаючись на ці обставини, позивач просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явилася, при подачі позову клопотала справу розглядати у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав, в силу ч.7 ст.128, ч.4 ст.130 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином про час і місце судового засідання (а.с.14зв.,15,17,18,20). Враховуючи зазначене, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних в ній доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на таке. Судом встановлено, що 8 жовтня 2000 року Виконавчим комітетом Сафонівської сільської ради Путивльського району Сумської області, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №06 (а.с.7). В силу статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч.2 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Частиною другою ст.112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З`ясувавши фактичні взаємини сторін, які фактично припинили подружні стосунки, сторони спільно не проживають, збереження сім`ї не бажають та наполягають на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що ця сім`я вже повністю розпалась, a подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та засадам добровільності шлюбу, який повинен ґрунтуватися на вільній згоді жінки і чоловіка. У зв`язку із задоволенням позову в силу ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 1211 грн. 20 коп. витрат по сплаті судового збору при подачі позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов`язаного з потребою у наведені доводів, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частину. На підставі ст.ст 218, 224-225, 229, 230, 231-232, 234 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій вказала про те, що вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 28.03.2017 р. У сторін є спільний син [PERSON] , [INFO] . Сторони не ведуть спільного господарства, мають різні погляди на подружнє життя. Позивач у судове засідання не з`явився, представник позивача - [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника. Відповідач у судове засідання не з`явився, 18.09.2024 р. на адресу суду надійшла заява відповідача про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог. Відповідно до ст. 200 ч. 3 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Зважаючи на те, що відповідач по справі визнав вимоги позивача і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у відповідності до частини четвертої статті 206 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити рішення про задоволення позову. Згідно абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи положення статей 110,112 СК України та те, що відповідач беззаперечно визнав позовні вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про позбавлення батьківських прав, в якій вказав про те, що він є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , мати дитини - [PERSON] свідомо ухиляється від виховання та утримання своєї доньки [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з позивачем, знаходиться на його утриманні та вихованні. Позивач у судове засідання не з`явився, представник позивача - [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника. Відповідач у судове засідання не з`явився, 18.09.2024 р. на адресу суду надійшла заява відповідача про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, 09.09.2024 р. на адресу суду надійшов висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , 12.09.2024 р. надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника. Відповідно до ст. 200 ч. 3 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Зважаючи на те, що відповідач по справі визнав вимоги позивача і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у відповідності до частини четвертої статті 206 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити рішення про задоволення позову. Згідно абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи положення статей 164,165,166,180 СК України та те, що відповідач беззаперечно визнав позовні вимоги позивача і не заперечує проти задоволення позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову і вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка перебуває в шлюбі з відповідачем з 02.08.1997р., який був зареєстрований Новоушицьким районним відділом РАГС, актовим запис № 35. Сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Позивачка стверджує, що фактично вони припинили подружні відносини. Примирення, за твердженням позивачки неможливо. Вона вважає, що сімейні відносини припинились, подальше сімейне життя і збереження сім`ї неможливо, оскільки вони втратили один до одного почуття любові і поваги. В судове засідання позивачка подала заяву, згідно якої просила справу розглянути у відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлявся за місцем проживання, але судова повістка повернулась з відміткою, що адресат не проживає. В зв`язку з чим, справу слід розглянути у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що в сім`ї склалися ненормальні відносини. Сторони подружні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Збереження сім`ї, за твердженням позивачки неможливе, оскільки вони втратили один до одного почуття любові і поваги. При таких обставинах суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що шлюбні відносини між подружжям припинені з квітня 2024 р., внаслідок різних поглядів на подружнє життя. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач відзив на позов не надала. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї суперечить інтересам позивача, що відповідно до ст. 112 СК України, є підставою для розірвання шлюбу. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, пов`язані зі сплатою ним за подачу позову 1211,20 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

У червні 2024 р. позивач звернувся до суду зі вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що 15.06.2021 р. між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту № 301048-КС-002, відповідно до якого [PERSON] надано кредит у розмірі 22000 грн.. Термін дії кредитного договору з 15.06.2021 р. по 30.11.2021 р.. Згідно з умовами Договору кредиту, плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,07920455 процентів за кожен день користування кредитом. [PERSON] на виконання умов договору, здійснив часткову оплату на загальну суму 13627,52 грн.. Станом на 09.06.2024 р. відповідач має заборгованість - 50724,30 грн., з яких: - 21295,38 грн. - прострочені платежі по тілу кредиту; - 29187,14 грн. - простроченві платежі по процентах; - 241,78 грн. - прострочені платежі за комісією. Відповідач відзив на позов не надав. Суд перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 15.06.2021 р. між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту № 301048-КС-002, відповідно до якого [PERSON] надано кредит у розмірі 22000 грн.. Термін дії кредитного договору з 15.06.2021 р. по 30.11.2021 р.. Згідно з умовами Договору кредиту, плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,07920455 процентів за кожен день користування кредитом. [PERSON] на виконання умов договору, здійснив часткову оплату на загальну суму 13627,52 грн.. Відповідач [PERSON] взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків не виконав у строки, передбачені графіком погашення кредиту, кредит та проценти за його користування не сплатив у повному обсязі, порушивши вимоги кредитного договору та ст. ст. 525, 526, 530, 1054 ЦК України. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором відповідач має заборгованість перед позивачем станом на 09.06.2024 р. у розмірі 50724,30 грн., яка складається з: - 21295,38 грн. - прострочені платежі по тілу кредиту; - 29187,14 грн. - простроченві платежі по процентах; - 241,78 грн. - прострочені платежі за комісією. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь позивача витрати, пов`язані зі сплатою ним за подачу позову 2422,40 грн. судового збору. На підставі викладеного, ст. ст. 525, 526, 530, 536, 549-552, 611, 612, 624, 625, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, зазначивши, що 09.03.1991 року з відповідачем уклали шлюб, який було зареєстровано виконавчим комітетом Меленівської сільської ради Коростенського району Житомирської області та зроблено актовий запис №2. Мають неповнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось, вони мають різні погляди на шлюб та сім`ю, чоловік нехтує сімейними цінностями, між ними постійно виникають сварки, свідком яких стає їх дитини, вона втратила до чоловіка почуття любові та поваги, з 2016 року разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, залишивши їй прізвище " [PERSON] ". Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач належним чином повідомлявся про судовий розгляд справи (направлення судових повісток за місцем реєстрації, розміщення оголошення на сайті суду), відзив на позов та інших заяв не подав. Дослідивши письмові матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що 09.03.1991 року сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Меленівської сільської ради Коростенського району Житомирської області та зроблено актовий запис №2. Мають неповнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Сторони втратили взаєморозуміння та взаємоповагу, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, разом не проживають, що є підставами для розірвання шлюбу між ними. Примирення не бажають, тому суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами неможливо. Сторони мають малолітню дитину. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача , позовні вимоги підлягають задоволенню . Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище при одруженні, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved