Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначила, [INFO] помер її батько [PERSON] . За життя від імені останнього заповіти не складалися та не посвідчувалися. До складу спадкового майна водили: житловий будинок з господарчими будівлями, земельна ділянка для будівництва да обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0800, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] за життя почав процес приватизації земельної ділянки, а саме: замовив та отримав технічну документацію із землеустрою, земельну ділянку було зареєстровано в Державному земельному кадастрі, але спадкодавець не встиг отримати рішення органу місцевого самоврядування про передачу землі у власність та не зареєстрував право власності у реєстрі речових прав. Після закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини позивачка звернулася до нотаріальної контори за оформленням свідоцтва про право на спадщину на спадковий житловий будинок та земельну ділянку. Але державний нотаріус, проаналізувавши документи, винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.06.2024 р. № 408/02-31 у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадкову земельну ділянку та відсутні дані про державну реєстрацію права власності на неї за спадкодавцем. Враховуючи вищенаведене, просить суд визнати за нею, як спадкоємицею за законом, після померлого [INFO] батька [PERSON] , право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,0800 га з кадастровим номером: 5324080101:01:004:0651 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 09.07.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 05.08.2024 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача [PERSON] - адвокат Савчук О.В. надав заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача. Позовні вимоги підтримує. Представник відповідача- Територіальної громади в особі Полтавської міської ради надіслав відзив, у кому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту її реєстрації, а сторона відповідача не порушувала права [PERSON] і не є співвласником спірної земельної ділянки. Представник третьої особи- Полтавської районної державної нотаріальної контори надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Враховуючи наведене, та вимоги ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим судовий розгляд даної справи здійснити за відсутності учасників справи, за наявними матеріалами справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст.\~13\~ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 1216\~ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України, передбачено що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Місцем відкриття спадщини відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно до частини 1 ст.\~1258\~ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Виходячи з положень ч.ч. 1-2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах- уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Згідно частини 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно ч. 1 ст.\~1297\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Пленумом Верховного Суду України у п. 23 постанови від 30\~травня 2008\~року №\~7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі вимог ст. 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] є дочкою померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження позивачки (а.с. 13), свідоцтвом про шлюб [PERSON] (а.с. 14). Батько позивачки- [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 5). Після закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини позивачка звернулася до нотаріальної контори за оформленням свідоцтва про право на спадщину на спадковий житловий будинок та земельну ділянку. Але постановою державного нотаріуса відмовлено у вчиненні нотаріальної дії від 28.06.2024 р. № 408/02-31 у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадкову земельну ділянку та відсутні дані про державну реєстрацію права власності на неї за спадкодавцем (а.с. 6). Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зістаттею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, провадження 14-652цс18, у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 128/1911/15-ц, від 30 червня 2020 року у справі № 623/633/17, від 25 березня 2020 року у справі № 158/1672/17, від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17, від 29 серпня 2019 року у справі № 554/1195/17, від 26.11.2020 у справі № 632/1910/18, що свідчить про сталість судової практики у вирішенні питання права на завершення приватизації земельної ділянки. З матеріалів справи вбачається, що за життя [PERSON] почав процес приватизації земельної ділянки, а саме: замовив технічну документацію із землеустрою (а.с. 10). ПП «Форас-Ленд» було виготовлено технічну документацію на площею 0,0800 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11-12), земельну ділянку було зареєстровано в Державному земельному кадастрі (а.с. 7-9). Проте померлий [PERSON] не встиг отримати рішення органу місцевого самоврядування про передачу землі у власність та не зареєстрував право власності у реєстрі речових прав. З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] , обґрунтовані, знайшли підтвердження наданими суду письмовими доказами, а тому підлягають задоволенню. Судові витрати суд залишає за позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved