Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою у якій просить визнати за нею, право власності на самочинно збудований гараж [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] чоловіка [PERSON] . У позові посилається на те, що позивачка доводиться [PERSON] дружиною. Останній помер [INFO] , на час смерті він був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] , за життя він не скористався своїм правом та заповіту не склав. На підставі заяви позивачки про прийняття спадщини після смерті чоловіка, нотаріусом було заведено спадкову справу. Інших спадкоємців, які б звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, немає. Позивачка вже оформила спадкові права на автомобіль та причіп. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж № [NUMBER] по [ADDRESS] , нотаріусом відмовлено за відсутності правовстановлюючого документу на вказане спадкове майно. На спадковий гараж мається технічний паспорт, виготовлений 18.04.2024. У листі ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» від 11.06.2024 зазначено, що станом на 31.12.2012 реєстрація права власності на гараж [ADDRESS] не проводилася. Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 22.07.2024, право власності на вказаний гараж не реєструвалося. Рішенням ВК Карлівської міської ради від 26.01.1990 [PERSON] надано дозвіл на будівництво гаражу. На підставі зазначеного вище рішення, техбюро районного архітектора було видано акт виносу в натурі меж земельної ділянки і розбивки забудов. Наразі встановлена можливість надійної та безпечної експлуатації гаража. Вирішити дане питання можливо лише в судовому порядку, що змусило позивача звертатися до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не з`явилася, але мається заява у якій підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити позов, справу просив розглянути без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надійшла письмова заява, відповідно до якої просили розглядати справу без уповноваженого представника. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази окремо та в їх сукупності, суду приходить до висновку про можливість задоволення позову, з огляду на наступне. Стаття 16 ЦК України визначає як один зі способів захисту судом цивільного права та інтересу - визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. [INFO] помер [PERSON] (а.с.6), який доводився позивачці чоловіком, що підтверджено доданою копією свідоцтва про реєстрацію шлюбу (а.с.5). На підставі заяви позивачки про прийняття спадщини після смерті чоловіка, нотаріусом було заведено спадкову справу. Позивачка вже оформила спадкові права на автомобіль та причіп, про що їй було видано відповідні Свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.28, 29). У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж № [NUMBER] по [ADDRESS] , нотаріусом відмовлено за відсутності правовстановлюючого документу на вказане спадкове майно, про що винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.22). У постанові зазначено, що інших спадкоємців, які б звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, крім [PERSON] , немає. На спадковий гараж мається технічний паспорт, виготовлений станом на 18.04.2024 (а.с.7-9). У примітці зазначено, що на будівлю гаража «Б» не надано документи, що дають право на виконання будівельних робіт, або засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів. У листі ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» від 11.06.2024 (а.с.10) зазначено, що станом на 31.12.2012 реєстрація права власності на гараж [ADDRESS] не проводилася. Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 22.07.2024, право власності на вказаний гараж не реєструвалося (а.с.23). Рішенням ВК Карлівської міської ради №15 від 26.01.1990, [PERSON] надано дозвіл на будівництво гаражу по вулЛокомотивній (а.с.24). 19.02.1990, на підставі зазначеного вище рішення, техбюро районного архітектора було видано акт виносу в натурі меж земельної ділянки і розбивки забудов (а.с.25,26). Згідно інформації КП «Архітектурне бюро Карлівського району» від 21.06.2023 №15 (а.с.21), гараж № [NUMBER] померлого 10.06.2022 [PERSON] дійсно знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Звітом 804-30 про проведення технічного обстеженна (а.с.17-20), встановлена можливість надійної та безпечної експлуатації гаража № [NUMBER] в [ADDRESS] . Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно ч.2 ст.376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Померлий [PERSON] на підставі дозвільних документів на будівництво здійснивши будівництво гаражу в [ADDRESS] , але не набув на нього право власності. Право власності на об`єкти самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, що має право вимагати визнання такого права, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на ім`я спадкодавця або спадкоємця Відповідно до п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст. 1218 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих у п. 7 ППВСУ від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування". За змістом зазначених роз`яснень спадкоємець не позбавлений права звернутись із позовними вимогами про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва в порядку спадкування. Це узгоджується із частинами 3,5 ст. 376 ЦК і нормами про поняття спадкування та склад спадщини (статті 1216,1218 ЦК). Якщо право звернутися з вимогою про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва відповідно до чинного законодавства (частини 3,5ст. 376 ЦК) належало спадкодавцеві, воно також належить спадкоємцеві, який прийняв спадщину. Право вимагати визнання права власності на самочинно збудоване майно відповідно до частин 3,5 ст. 376 ЦК є суб`єктивним цивільним правом, яке переходить у порядку спадкування відповідно до норм статей 1216,1218 ЦК. Зазначене право може бути реалізовано також у порядку процесуального правонаступництва на будь-якій стадії цивільного процесу, якщо спадкодавець звернувся до суду із відповідним позовом, проте помер. Згідно із ч. 1 ст. 13 Конституції України та ст. 20 Земельного кодексу України органи державної влади та орган місцевого самоврядування здійснюють право власності на землю від імені Українського народу. Лише ці органи можуть вирішувати питання про відведення земельних ділянок, передачу їх у приватну власність, визначення цільового призначення землі. Відповідно до ст.375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). А відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В постанові від 30 березня 2016 року, ухваленій у справі №6-265цс16, Верховний Суд висловив правову позицію щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу а також правової визначеності самочинного будівництва. Так, стаття 876 Цивільного кодексу щодо визначення замовника власником об`єкта будівництва застосовується лише у взаємозв`язку зі ст.331 цього кодексу щодо обов`язкової умови про наявність права власності або права користування земельною ділянкою, на якій розташоване нерухоме майно. В інших випадках відповідно до ст.376 ЦК України такі об`єкти будівництва та інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, а особа, яка його здійснила, не набуває права власності на нього. Позивач надала до матеріалів справи копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом, Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку, на якій збудований будинок та самочинно побудований гараж «Д», тобто є обов`язкова умова - наявність у праві власності земельної ділянки. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За вказаних обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог про визнання права власності, у зв`язку з чим право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову.

Outcome: approved