Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

Житлово-будівельний кооператив «Будівельник-13» звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 27 090,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем, як власником квартири [ADDRESS] своїх зобов`язань щодо оплати житлово-комунальних послуг (витрат по утриманню будинку і прибудинкової території), що призвело до виникнення заборгованості за період з серпня 2019 року по листопад 2020 року у розмірі 26176,24 грн. У зв`язку із невиконанням відповідачем свого обов`язку зі сплати внесків на утримання житла позивач також просить стягнути 430,46 грн. інфляційних втрат та 483,71 грн.- 3% річних. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 24 грудня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу 28 грудня 2020 року та повторно 25 січня 2021 року за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання направлялись ухвала суду про відкриття провадження, однак поштові відправлення, адресовані відповідачу, повернулося до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Інформація про стан розгляду справи викладалась у відповідних процесуальних документах - ухвалах суду, які, відповідно до приписів Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень України оприлюднювались у цьому Реєстрі. Окрім того інформація про розгляд справи була розміщена на офіційному веб-сайті Судової влади України. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористалася своїм процесуальним правом та не направила суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову. Як передбачено частиною восьмою статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач є співвласником квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 232883560 від 17 листопада 2020 року, та за відомостями, які містяться в електронному реєстрі територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА», зареєстрована у вказаній квартирі, а відтак є споживачем житлово-комунальних послуг за даною адресою, які надаються позивачем. Як визначено пунктами 1.1,.1.3, 3.6.2. Статуту ЖБК «Будівельник-13», Кооператив створено виключно для експлуатації та управління багатоквартирними будинками за адресою: [ADDRESS] , 5, [ADDRESS] . Метою діяльності ЖБК «Будівельник-13» є утримання та управління багатоквартирним будинком Кооперативу та прибудинковою територією, обслуговування та ремонт майна, що забезпечує функціонування всього будинку в цілому, забезпечення належних умов проживання та задоволення господарсько-побутових потреб членів Кооперативу, членів їх сімей та мешканців будинку, які не виявили бажання вступити до складу членів кооперативу. Як визначено абз. 6 пункту 5 статті 13 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласники багатоквартирних будинків, утримання яких до дня набрання чинності цим Законом здійснювали житлово-будівельні (житлові) кооперативи, продовжують відшкодовувати витрати на утримання відповідних будинків і споруд та прибудинкових територій таким кооперативам до моменту створення в багатоквартирному будинку об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (у тому числі шляхом реорганізації кооперативу) або прийняття співвласниками рішення про форму управління багатоквартирним будинком. Матеріали справи не містять відомостей про створення співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (у тому числі шляхом реорганізації кооперативу) або прийняття ними рішення про форму управління багатоквартирним будинком. Отже Кооператив продовжує здійснювати утримання та обслуговування вказаного багатоквартирного будинку на підставі встановлених тарифів (розміру витрат) на такі послуги. Статтею 322 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Пунктом 2.15 Статуту Кооперативу визначено, що особи, які не є членами Кооперативу, повинні сплачувати внески, визначені цим Статутом та рішенням Загальних зборів у розмірі, встановленому для членів Кооперативу та членів їх сімей. 10 лютого 2017 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги, відповідно до умов якого відповідач визнала заборгованість в сумі 14 067,60 грн., яка утворилася станом на 01 лютого 2017 року та зобов`язалася щомісячно сплачувати 391,00 грн. Строк дії договору- до 01 лютого 2020. 26 листопада 2019 року між сторонами також було укладено договір № 7/СБ, за умовами якого станом на 01 серпня 2019 року заборгованість відповідача перед Кооперативом складає 23962,09 грн., які відповідач зобов`язався погасити у строк до 01 червня 2021 року, при цьому щомісячні сплати боргу повинні складати суму в розмірі не менше ніж 2000 грн. Як свідчать матеріли справи, 16 листопада 2020 року Кооператив надіслав відповідачеві вимогу, якою у зв`язку із невиконанням відповідачем умов договору про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 26 листопада 2019 року розірвав вказаний договір та вимагав сплати визнаної відповідачем суми заборгованості станом на 01 серпня 2019 року у сумі 23 962,09 грн. протягом 10 календарних днів з дня вимоги. На виконання вищевказаного договору на реструктуризацію відповідач здійснила часткову оплату в розмірі 4010,90 грн. Також, як свідчать матеріали справи, у спірний період (з серпня 2019 року по листопад 2020 року) діяли тарифи, затверджені рішенням правління Кооперативу від 08 серпня 2018 року та рішенням загальних зборів Кооперативу від 19 вересня 2019 року, у розмірі 5,00 грн та 6,30 грн. за 1 кв.м. загальної площі квартири відповідно. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В результаті невиконання відповідачем свого обов`язку зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території у неї утворилася заборгованість в розмірі 26 176,24 грн., яка складається з визнаної суми заборгованості станом на 01 серпня 2019 року у розмірі 23962,09 грн. та заборгованості за період з 01 серпня 2019 року по 20 листопада 2020 року у розмірі 7 214,15 грн. за вирахуванням здійснених відповідачем платежів по сплаті боргу у загальній сумі 4 010,90 грн. та поточних платежів у сумі 989,10 грн. У зв`язку із невиконання відповідачем грошових зобов`язань, позивач також заявив вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох процентів річних, які ґрунтуються на приписах частини другої статті 625 ЦК України, згідно яких боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. За змістом цієї норми інфляційні втрати на суму боргу та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості його втрати від інфляції склали 430,46 грн., а три проценти річних - 483,71 грн. Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, суд дійшов висновку про його відповідність вимогам законодавства, а тому вважає обґрунтованою вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат в розмірі 430,46 грн., а також 3% річних в розмірі 483,71 грн. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач жодних доказів на спростування наданого позивачем розрахунку не надала. Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог, а тому на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі в сумі 2102,00 грн.

Outcome: approved