Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання за нею права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані по [ADDRESS] , а саме: на належну їй, як члену колгоспного двору, 1/2 частину вказаного домоволодіння та на 1/2 частину цього ж домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої вимоги обґрунтовувала тим, що їй та її сестрі [PERSON] , як членам колгоспного двору, належить по 1/2 частці житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за вищевказаною адресою. [INFO] сестра [PERSON] померла. Ще за життя вона склала заповіт, яким все своє майно заповіла їй. Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом на все належне їй майно. Вона є єдиним спадкоємцем. Однак в нотаріальному порядку їй відмовлено в оформленні спадщини на домоволодіння, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове майно. У зв`язку з вищевказаним, позивач просив суд визнати за нею право власності на на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані по [ADDRESS] , а саме: на належну їй, як члену колгоспного двору, 1/2 частину вказаного домоволодіння та на 1/2 частину цього ж домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак у позовній заяві у випадку її неявки в судове засідання просила розгляд справи провести без її участі. Представник відповідача Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився, до суду подав письмову заяву, у якій позов визнав у повному обсязі, проти його задоволення не заперечив та просив розглянути справу без участі представника Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області (а.с. 40). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарської книги с. Гринівці Тлумацького району Івано-Фраківської області, виданої Гринівецьким старостинським округом № 4 Івано-Франківського району Івано-Франківської області №278 від 23.11.2023 року (а.с. 2), станом на 01.07.1990 року за [PERSON] (сестра позивача), 1932 р.н., яка була головою двору, [PERSON] (позивач), 1945 р.н., значився житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , який побудований до 05.08.1992 року і числився як колгоспний двір. Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 02.01.2024 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , побудовані у період з 1920 року по 1991 рік (а.с. 7-10). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] (сестра позивача) та [PERSON] (позивач), в рівних частках (по 1/2 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Батьками [PERSON] (сеста позивача), [INFO] , та [PERSON] (позивач), [INFO] , були [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 4). 13.10.1971 року [PERSON] (позивач) одружилася з [PERSON] та після одруження їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 4 зворот). [INFO] [PERSON] (сестра позивача) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 3). Ще за життя [PERSON] (сестра позивача) посвідчила заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день сметі і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] (позивач), що підтверджується копією заповіту від 12.05.2004 року (а.с. 5) та Витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 12766971 від 29.01.2008 року (а.с. 29 зворот). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] (позивач) прийняла спадщину за заповітом після смерті сестри [PERSON] , оскільки до дня смерті спадкодавця проживала та була зареєстрована разом з спадкодавцем у спадковому домоволодінні, вели спільне господарство, що підтверджується довідкою Гринівецької сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 25-2/22 від 28.01.2008 року (а.с. 28) та частково оформила спадщину після смерті сестри (а.с.\~6). Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 94/2008 від 30.01.2008 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (а.с. 27-35), з якої вбачається, що [PERSON] (позивач) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка прийняла та частково оформила спадщину, інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає. Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташовані по [ADDRESS] , в т.ч. на належну їй 1/2 частину вказаного домоволодіння та на 1/2 частину цього ж домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті сестри [PERSON] . В нотаріальному порядку [PERSON] , яка діє ід імені [PERSON] (позивач) відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] , оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Васильєвою Н.М. за № 273/02-31 від 15.05.2024 року (а.с. 15). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у відповідних частках. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з відсутністю на час складання рішення клопотання позивача, питання про повернення судового збору не вирішується. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України (в редакції 2003 року),

Outcome: approved