Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі свого представника адвоката Скородєлова С.В., звернулась до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] і просить суд розірвати шлюб. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 07.02.1995 року сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено запис №6. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Позивач зазначає, що сімейне життя не склалось. Виявилось що сторони мають різні погляди на життя, шлюб та сімейні цінності. Стосунки припинені, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного, шлюб існує формально. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.06.2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Призначено судове засідання. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Від представника відповідача [PERSON] адвоката Барабанова В.В. на електронну адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача та його представника, позовні вимоги визнав, просив задовольнити. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом було встановлено, що сторони уклали шлюб, який було зареєстровано 07 лютого 1995 року у ЗАЦС Гульріпшського району Абхазької Республіки, актовий запис №6, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 07.02.1995 року та перекладом з російської та вірменської мови на українську мову, нотаріально завіреним 20.06.2024 року, реєстровий №3451 (а.с. 4, 6-7). Як зазначено позивачем, дітей від шлюбу не мають. Статтею 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з ч.1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач та відповідач наполягають на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Отже суд вважає недоцільним надання сторонам строку для примирення. Враховуючи наведене, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши письмові докази, суд вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим, оскільки це може зашкодити інтересам позивача та відповідача, який позов визнав, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача по справі, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору, що підтверджується копією довідки МСЕК серії 12 ААГ №317689 від 10.06.2024 (а.с. 11). Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті,\~суд вважає за необхідне 50 відсотків судового збору в розмірі 605,60 грн. - стягнути з відповідача на користь держави на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved