Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-05 00:00:00

1. Виклад доводів пред`явленого позову. У березні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом та посилалася на те, що [INFO] померла [PERSON] . Їй належала земельна частка (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Іванківське» розміром 2,69 в умовних кадастрових гектарах. У зв`язку з тим, що за час свого життя [PERSON] не склала заповіт, після її смерті спадкування здійснювалось за законом. До спадкоємців першої черги за законом належать позивач, який є дочкою спадкодавця, та його інша дочка [PERSON] . Відповідач звернулась до Другої бориспільської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. [PERSON] не подала таку заяву, оскільки хворіла та вважала, що спадкоємець, який доглядав [PERSON] і не подав заяву про відмову від прийняття спадщини, фактично прийняв спадщину. Про порушення свого права позивач дізнався лише після звернення до нотаріуса у 2024 році. Тому [PERSON] просить суд визначити їй додатковий строк у 1 місяць з дня набрання законної сили рішенням суду для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] . 2. Процесуальні дії по справі. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 4 березня 2024 року (а.с.10) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Семенюті О.Ю. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 18 березня 2024 року (а.с.14) було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 6 червня 2024 року (а.с.26) було витребувано у Другої бориспільської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] . Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 10 липня 2024 року (а.с.59) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. [PERSON] не з`явилась у судове засідання та обмежилась поданням клопотанням про розгляд справи без її участі (а.с.21, 25, 32, 35). [PERSON] також не з`явилась у судове засідання та не повідомила про своє ставлення до позову. Відповідач був у встановленому порядку повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується судовою кореспонденцією (а.с.16, 20, 24, 64). 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] та [PERSON] є дочками [PERSON] . Ці обставини підтверджуються повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00043314659 та №000433314655 від 27 січня 2024 року (а.с.45, 46), а також повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00043314737 від 27 січня 2024 року (а.с.47). [INFO] померла [PERSON] . На день смерті їй належала земельна частка (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Іванківське» розміром 2,69 в умовних кадастрових гектарах. Ці обставини підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25 лютого 2004 року (а.с.2) та копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ №0135046 від 23 грудня 1994 року (а.с.3). Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 15 липня 2005 року (а.с.38) було визнано [PERSON] такою, що прийняла спадщину після смерті її матері [PERSON] . 23 березня 2006 року [PERSON] подала до Бориспільської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом (а.с.35), на підставі якої була заведена спадкова справа №39234231. Ця обставина підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №4228150 від 23 березня 2006 року (а.с.51). Спірні правовідносини регулюються главою 87 «Здійснення права на спадкування» книги шостої «Спадкове право» ЦК України. 4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Відповідно до ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1, ч.2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 червня 2024 року в справі №686/5757/23 (провадження № 14-50цс24) поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не використав право на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання приписів закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. З урахуванням фактичних обставин конкретної справи поважними причинами пропуску строку суд може визнати, зокрема: тривалу хворобу спадкоємців; велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем розташування спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Зі змісту витягу зі спадкового реєстру №4228050 від 23 березня 2006 року (а.с.50) вбачається, що [PERSON] за час свого життя не склала заповіт. Ця обставина свідчить про те, що після її смерті спадкування здійснювалось за законом. [INFO] відкрилась спадщина після смерті [PERSON] . В той же день розпочався шестимісячний строк для прийняття цієї спадщини. Перебіг цього строку закінчився 22 серпня 2004 року. Ця обставина беззаперечно свідчить про те, що позивач істотно, приблизно на 20 років, пропустив строк для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] . В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що на час відкриття спадщини [PERSON] постійно проживала разом зі спадкодавцем. Навпаки, зі змісту довідки виконавчого комітету Іванківської сільської ради №1343 від 27 грудня 2007 року (а.с.48) вбачається, що на день смерті [PERSON] разом з нею в квартирі [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Позивач надав суду довідку амбулаторії КНП «Бориспільський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 30 січня 2024 року (а.с.6), зі змісту якої вбачається, що [PERSON] з 13 серпня 2004 року до 25 серпня 2004 року перебувала на амбулаторному лікуванні. Аналіз цієї довідки свідчить про те, що лише протягом 10 днів (з 13.08.2004 до 22.08.2004) з шестимісячного строку у позивача могли існувати об`єктивні перешкоди для прийняття спадщини. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України [PERSON] не подала жодного іншого доказу на підтвердження поважності причини пропуску строку для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Крім того, важливим під час вирішення питання про надання особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини також є факт прийняття спадщини іншими спадкоємцями за законом, оскільки в такому разі може відбутися втручання у право власності інших осіб, порушення принципу правової визначеності стосовно особи, яка добросовісно реалізувала власні цивільні права. Наведене зумовлює потребу в дотриманні принципу «пропорційності» втручання у права спадкоємців, які прийняли спадщину. Судом встановлено, що пройшло вже 20 років з дня прийняття [PERSON] спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] . Однак позивачем не доведено наявність об`єктивних, непереборних та істотних обставин, які є підставою для визначення [PERSON] додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини, а тому суд не може допустити втручання у право спадкоємця, який прийняв спадщину, оскільки це порушить принцип правової визначеності стосовно особи, яка добросовісно скористалася власними цивільними правами, та не відповідатиме принципу пропорційності втручання у право власності на спадкове майно. З огляду на це суд висновує про відсутність підстав для визначення позивачу додаткового строку для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] . Тому у задоволенні позову, пред`явленого [PERSON] , належить відмовити. 6. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок. Ця обставина підтверджується платіжною інструкцією (а.с.9). Однак у задоволенні пред`явленого позову відмовлено. З огляду на це суд вважає, що підстави для відшкодування позивачу вказаних судових витрат відсутні.

Outcome: dismissed