Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-18 00:00:00

У червні 2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь, як на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] доводиться їй батьком. У 2013 році її батьки розлучились та батько з тих пір проживає окремо. На підставі судового рішення з батька на її утримання стягувались аліменти до повноліття. 21.04.2023 року позивач досягла повноліття, тому стягнення аліментів на її утримання припинилось. З вересня 2023 року позивач є студенткою Одеського національного медичного університету денної форми навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги для проживання, харчування та на приладдя для навчання. Посилаючись на те, що відповідач зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання її як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не більш, ніж до досягнення нею 23 років. Також просила стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 28 червня 2024 року провадження по справі відкрито та ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою від 15.08.2024 року за клопотанням позивача витребувано у Головного управління Державної податкової служби в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області відомості про дохід [PERSON] , отримано відомості про нерухоме майно відповідача та копію судового рішення пр. стягнення з нього аліментів. Позивач в судове засідання 19.09.2024 року не з`явилась, 15.03.2024 року через канцелярію суду подала заяву, в якій прохала розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зазначила, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судові засідання неодноразово не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзив на позов не надав, інших заяв та клопотань від нього не надійшло. Враховуючи, що позивач не заперечує щодо розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що встановлено з копії свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 11.05.2006 року. Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 05.11.2013 року шлюб між батьками позивачки, [PERSON] та [PERSON] розірвано. Дочка проживає окремо від батька, що встановлено з витягу з реєстру територіальної громади від 12.06.2024 року, за яким [PERSON] проживає у м. Южноукраїнську, тоді як батько є мешканцем с. Мар`янівка Первомайського району Миколаївської області. Згідно з довідкою Одеського національного медичного університету від 06.09.2023 року за вих. №22.00551 [PERSON] є студенткою денної форми навчання спеціальності «Медицина» медичного факультету №1, термін навчання з 01.09.2023 року по 30.06.2029 року. Навчання за кошти державного бюджету. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які детально врегульовані Сімейним кодексом України. Зокрема, за змістом ст. 7 Кодексу сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно з ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За змістом ст. 201 Кодексу до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Частиною першою статті 182 СК України регламентовано, що суд при визначенні розміру аліментів враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дочки, сина, які продовжують навчатися суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. У судовому засіданні судом були з`ясовані наступні обставини, які в силу приписів статті 182 Сімейного кодексу України мають враховуватися при визначенні розміру аліментів. Відповідно до рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 06.10.2022 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку(доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення найстаршою дитиною - сином [PERSON] , [INFO] повноліття, починаючи з [INFO] . На запит суду 06.08.2024 року за вх.№5335/24 Головним управлінням Пенсійного фонду України надано відомості про нараховану заробітну плату (дохід) [PERSON] за період з серпня 2023 року по травень 2024 року. Суми доходу за цей період є різними та загалом протягом цього часу ним отримано дохід на загальну суму 503 213,96 грн. Згідно відповіді на запит від 16.08.2024 року №1429-224-0001375 щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, що була надана суду ГУ ДПС у Миколаївській області, [PERSON] за період з липня 2023 року по червень 2024 року включно отримав дохід на загальну суму 726 547,35 грн. Відповідно до відповідей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №771426 та №770973 від 05.09.2024 року за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,25 га за цією ж адресою. Отже, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач є повнолітньою, навчається на денній формі навчання, а відтак факт потреби останньої у матеріальній допомозі є безумовним. Необхідність отримання належної освіти позбавляє її можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання. Навчання в учбовому закладі потребує витрат на оплату освітніх послуг, проїзд до місця навчання, на проживання, одяг, харчування та придбання канцелярських предметів. При цьому відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , працездатний, отримує дохід, забезпечений житлом, тобто має можливість надавати повнолітній доньці, що навчається, матеріальну допомогу, однак добровільно такої допомоги не надає. Тож з відповідача на користь позивачки дійсно необхідно стягнути аліменти на її утримання. При визначені розміру аліментів суд враховує, що окрім позивачки на утриманні [PERSON] перебувають ще двоє малолітніх дітей, а також можливість надання позивачці утримання від її матері, тож вважає необхідним та достатнім визначити аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на її утримання у розмірі 1/8 частини від його доходів, частково задовольнивши позовні вимоги. Також з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1 211,20 грн. оскільки позивачка була звільнена від його сплати під час звернення до суду. З метою забезпечення інтересів повнолітньої дитини, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial