Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-05 00:00:00

І. Описова частина Стислий зміст позовних вимог позивача та позиції відповідача До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 15 грудня 2023 року надійшла позовна заява, в якій представник позивача [PERSON] в інтересах позивача [PERSON] просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , терміном на три місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування позову представник позивача [PERSON] зазначає, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: земельну ділянку сільськогосподарського призначення, що розташована на території Гнатівської сільської ради, житловий будинок та земельну ділянку під житловий будинок. [PERSON] 13 листопада 2023 року звернулася до приватного нотаріуса Новоукраїнського району Кіровоградської області із заявою про видачу свідоцтва про спадщину за законом, проте нотаріусом було надано роз`яснення про відмову у вчиненні нотаріальної дії з підстав пропуску строку для прийняття спадщини. Позивачка вважає, що вказаний строк пропущено з поважних причин, зокрема: юридична необізнаність позивачки щодо строку та порядку прийняття спадщини, оскільки за телефонною консультацією їй роз`яснили, що в умовах воєнного стану термін прийняття спадщини, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 164, було подовжено; перебування позивачки за кордоном у період строку прийняття спадщини, де вона тривалий час хворіла на COVID-19; необізнаність позивачки щодо наявності заповіту після смерті матері. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Вона пояснила, що не встигла прийняти спадщину, оскільки перебувала за кордоном. Повернувшись, вона одразу звернулася до секретаря сільської ради щодо прийняття спадщини, але дізналася, що пропустила строк. Також, після смерті матері, вона отримала телефонну консультацію, в якій їй сказали, що термін прийняття спадщини продовжено до закінчення воєнного стану. Позивачка була обізнана про смерть матері, але не знала, що на неї був складений заповіт. Під час складання заповіту позивачка була присутня в будинку, оскільки доглядала за хворою матір`ю, але секретар сільської ради попросив її залишити кімнату. Пізніше вона поїхала за кордон, а доглядала за матір`ю її рідна сестра, з якою у них були погані стосунки. Так як вона захворіла на COVID-19 за нею доглядав чоловік, що також було підставою пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини. Про те, що заповіт був складений на неї, їй не було відомо. Про заповіт дізналася від фермера орендаря, коли приїхала із за кордону. Нотаріус також не повідомляла її про існування заповіту. Отже просила позовні вимоги задовольнити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Його доводи були аналогічні змісту позовної заяви. Відповідачка не з`явилася в судове засідання, хоча була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Він звернув увагу суду на те, що, згідно з матеріалами справи, позивачка є рідною дочкою [PERSON] , яка померла у 2022 році. Позивачка була повідомлена про смерть спадкодавця в день її смерті, про що свідчить публікація [PERSON] на своїй офіційній веб-сторінці в соціальній мережі "Facebook" [INFO] . Згідно з ч. 1 ст. 1261 Цивільного кодексу України, позивачка, як рідна дочка спадкодавця, мала право звернутися до відповідного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак зазначену заяву в установлені законодавством строки [PERSON] не подала. Крім того, посилання на необізнаність про існування заповіту, складеного на її ім`я, є неправдивими та можуть ввести суд в оману. Представник відповідача зазначав, що заповіт на ім`я [PERSON] був складений 14 червня 2017 року і зареєстрований у реєстрі під номером 31. Цей заповіт був посвідчений секретарем Гнатівської сільської ради [PERSON] у присутності двох свідків, а саме [PERSON] та [PERSON] . Окрім цього, позивачка була присутня під час підписання заповіту і допомагала матері проставити підпис. Цей факт може підтвердити свідок, [PERSON] . Також рідна донька [PERSON] може підтвердити, що позивачка знала про зберігання заповіту в домоволодінні. Посилання на юридичну необізнаність не заслуговують на увагу, оскільки позивачка заявила, що звернулась до юриста в Україні, який надав їй консультацію. Тому причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини не є поважними. Водночас, перебуваючи за межами території України, [PERSON] мала можливість направити до приватного нотаріуса, що діє в межах територіальної юрисдикції, відповідну заяву про прийняття спадщини засобами поштового зв`язку. Однак, з невідомих причин, вона не скористалася цим способом для подання заяви. У матеріалах справи не наведено жодних поважних причин для пропуску строку на подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 № 164, встановлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від неї зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для її прийняття. Позивачка нібито розраховувала на врахування нотаріусом вимог зазначеного нормативно-правового акта та вважала, що має право звернутися з заявою про прийняття спадщини протягом десяти місяців з дня її відкриття, тобто до 09.05.2023. Отже, позивачка мала 10 місяців на подання заяви про прийняття спадщини, однак не скористалася цією можливістю і подала заяву до нотаріуса лише 13.11.2023, що на 6 місяців перевищує встановлений строк. Як видно з матеріалів справи, [PERSON] звернулася до нотаріуса через 16 місяців та 4 дні з дня відкриття спадщини. Таким чином, її посилання у позовній заяві на незначність пропущеного строку є необґрунтованими та не можуть слугувати підставою для надання їй додаткового строку на подачу заяви про прийняття спадщини. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні, вважаючи, що у позивачки не було об`єктивних або непереборних обставин, які ускладнювали звернення до нотаріальних органів у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини. Доводи представника відповідача в судовому засіданні є аналогічними змісту поданого до суду відзиву на позовну заяву. Процесуальні дії суду Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 23.01.2024 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 12.02.2024 заяву представника відповідача [PERSON] в інтересах відповідача [PERSON] про забезпечення доказів задоволено частково. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 23.04.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. ІІ. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Дослідивши заяву по суті спору та письмові докази, суд вважає встановленими такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12 липня 2022 року, виданим виконавчим комітетом Піщанобрідської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, [PERSON] померла [INFO] в селі Піщаний Брід Новоукраїнського району Кіровоградської області (а.с. 15). [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Гнатівською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області 28.07.1973, а також свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим Братолюбівською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області 03.08.1991 (а.с. 11, 12). Згідно із заповітом, посвідченим секретарем Гнатівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області Н. Ткаченко 14.06.2017, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: належну їй земельну ділянку (пай), що знаходиться на території Гнатівської сільської ради та належить їй на підставі державного акту КР № 00000585, виданого 10.10.2000, та актів Як № 816286 і Як № 816280, виданих 25.12.2009, вона заповіла своїй доньці [PERSON] , 1973 року народження, жительці села Гнатівка Добровеличківського району Кіровоградської області (а.с. 13). Зі змісту постанови приватного нотаріуса Новоукраїнського районного нотаріального округу Кіровоградської області Левітчук Г.Б. від 13.11.2023 з`ясовано, що було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим [PERSON] , секретарем Гнатівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області 17.06.2017 та зареєстрованим у реєстрі за № 31, на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Гнатівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, після смерті матері [PERSON] у зв`язку із пропущенням терміну для прийняття спадщини. Застосувати частину 3 статті 1268 Цивільного кодексу України не є можливим (а.с. 14). Відповідно до копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон номер паспорта [NUMBER] , встановлено, що [PERSON] виїхала за межі України 20.12.2021 та повернулася 23.10.23 (а.с. 9-10). Суд у судовому засіданні дослідив наявні документи в матеріалах спадкової справи №229/2022, що стосуються майна померлої [INFO] [PERSON] , відкритої 08.08.2022. Серед документів, що були розглянуті, були: - Заява від 13.11.2023 [PERSON] про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . - Заява від 08.08.2022 [PERSON] про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] - Довідка Піщанобрідської сільської ради від 08.08.2022 №856, згідно з якою померла [PERSON] до дня смерті [INFO] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , разом із донькою [PERSON] та зятем [PERSON] . - Заповіт, посвідчений секретарем Гнатівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області Ткаченко Н. від 17.06.2017, який зареєстровано в реєстрі за №31. - Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №69683116 від 08.08.2022. - Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину №69683149 від 08.08.2022. - Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №69685366 від 08.08.2022, тип реєстрації: реєстрація спадкової справи. - Копія державного акта на право приватної власності на землю серії КР 00000585 (а.с. 24-44). Судом в порядку забезпечення доказів проведено огляд електронних скріншотів за посиланням https://www.facebook.com/permalink.php?story_fbid=pbid0Му8zwQSNXHc8HLZJCsUaMybxxqf2sexnyXLa38tTSR8DtUocHe6fGRnnEtbvCLcU1&id=100068425080502, в яких зазначено зміст сторінок за вказаними посиланнями. Встановлено, що допис позивачки в мережі Facebook щодо смерті матері був зроблений 10 липня 2022 року (а.с. 69-75). Крім того, у судовому засіданні було допитано свідка [PERSON] , яка підтвердила, що позивачка [PERSON] є її матір`ю. Свідок також зазначила, що заповіт на її матір був складений бабусею у 2017 році, про що [PERSON] знала, оскільки вона спільно проживала з [PERSON] і знайшла заповіт серед документів. Свідок пояснила, що у 2016 році у бабусі стався інсульт, і з того часу до 2018 року матір доглядала за нею. Бабуся не могла говорити і писати, а права сторона не працювала, її стан залишався незмінним. Коли матір поїхала за кордон, бабусю доглядала відповідачка, рідна сестра матері, [PERSON] . На даний час у свідка є неприязні відносини з матір`ю у зв`язку з особистими сімейними питаннями. Щодо допиту інших свідків, заявлених стороною позивача в судовому засіданні, представник позивача відмовився від їх допиту. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно зі статтею 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Спадкоємці, які протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не подали заяву про прийняття спадщини, вважаються такими що не прийняли її. Згідно з правилами статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно з частиною п`ятою статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України, Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2021 року в справі №484/1626/20 (провадження № 61-18752св20) зроблено висновок, що: «поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи». Законодавцем не надається ніякого значення тривалості періоду, який пройшов з дня закінчення строку для прийняття спадщини, що не виключає можливості подачі до нотаріуса заяви про прийняття спадщини за наявності поважності причин його пропуску, також і після спливу значної кількості часу. За змістом статей 12, 81, 89, 263 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Крім того, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Подібних висновків, дійшов Верховний Суд України у постановах від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 та Верховний Суд у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22. Отже, практика судів касаційної інстанції у цій категорії справ є незмінною. Відповідно до пункту 2.1. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, у редакції, чинній на час відкриття спадщини, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. Відповідно до пунктів 3.3 - 3.6 вказаного Порядку у редакції (станом на 21.05.2022), чинній на час виникнення спірних правовідносин, заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі. Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка. Ця відмітка скріплюється підписом нотаріуса. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Не допускається приймати заяви про прийняття спадщини, про відмову від неї або заяви про їх відкликання, складені від імені спадкоємців їх представниками, що діють на підставі довіреностей. У відповідності до пункту 3.11.3 Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства закордонних справ України від 27 грудня 2004 року № 142/5/310, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати консулу заяву про прийняття спадщини. За зверненням громадянина України консул засвідчує справжність підпису на документах (пункт 3.13.1 Положення). Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку, з урахуванням конкретних фактичних обставин справи, можуть визнаватись, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Факт перебування на лікуванні в закладі охорони здоров`я випадках не може вважатися безумовною підставою для визначення додаткового строку. Важливими у цьому аспекті є тривалість стаціонарного лікування та ступінь захворювання. Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 16 листопада 2023 року у справі № 523/4713/19 (провадження № 61-10052св23). Отже, враховуючи положення вищевказаних нормативно-правових актів та позиції Верховного Суду, суд зазначає, що в матеріалах справи немає доказів стаціонарного лікування та ступеня захворювання позивачки, яка перебувала за кордоном. Також суд встановив, що позивачка є спадкоємицею першої черги після смерті матері, а тому, незалежно від наявності чи відсутності заповіту, вона усвідомлювала своє право на спадщину після смерті матері. Крім того, з пояснень позивачки [PERSON] та показань свідка [PERSON] , суд з`ясував, що [PERSON] , яка доглядала хвору матір і проживала з нею на той час, було достеменно відомо про оформлення заповіту щодо неї матір`ю [PERSON] , яка на момент оформлення заповіту перебувала в будинку. Суд зазначає, що проживання позивачки за кордоном з 20.12.2021 по 23.10.2023, а саме в період відкриття спадщини, врегульовано положеннями наказу Міністерства юстиції України та Міністерства закордонних справ України від 27 грудня 2004 року № 142/5/310 «Про затвердження Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України», яким передбачено спеціальний механізм подання заяви про прийняття спадщини через консульські установи України. Це не може розцінюватися як об`єктивна обставина, яка утруднила позивачці можливість звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Крім того, якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Подібних висновків дійшов Верховний Суду у постанові від 21 жовтня 2022 року у справі № 752/4584/20 (провадження № 61-1830св21). Стосовно доводів сторони позивача щодо невірної юридичної консультації, наданої позивачці в телефонному режимі після смерті матері, про внесені зміни до законодавства та вплив запровадження воєнного стану в Україні як підстави пропуску строку на прийняття спадщини з поважних причин, необхідно зазначити таке. У частині першій статті 1270 ЦК України вказано, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2022 року № 209 «Деякі питання державної реєстрації в умовах воєнного стану та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164» вказану постанову («Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану») доповнено, зокрема, пунктом 3 про те, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється. Пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 був змінений постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року № 719, де вказано, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 виключено на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09 травня 2023 року № 469. Водночас суд зазначає, що спадкодавиця [PERSON] померла [INFO] , тобто вже після виключення Пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164, а з 25 червня 2022 року - цей строк продовжений із шести до десяти місяців з часу відкриття спадщини. Отже, [PERSON] померла [INFO] , тому з урахуванням змін в законодавстві стосовно обрахунку строку для прийняття спадщини мала звернутися із заявою про прийняття спадщини до 09 липня 2023 року, а звернулася - 13 листопада 2023 року тобто через 16 місяців 4 дні. Стороною позивача не заперечувала, що позивачка відразу дізналасб про смерть матері. Суд зазначає, що попри війну в Україні, на підконтрольній території, в тому числі й в смтДобровеличківка та в Новоукраїнському районі Кіровоградської області, з 24 лютого 2022 року продовжують діяти всі державні органи та інші органи, яким делеговані функції державних органів, в тому числі державні та приватні нотаріуси. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 (із змінами відповідно наказу від 19 березня 2024 року № 77) затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією (далі - Перелік). Отже стороною позивача не наведено непереборних обставин, які перешкоджали б позивачці як самостійно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за місцем її відкриття, так і надіслати заяву про прийняття спадщини поштою на адресу нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок № 296/5). Суд зазначає, що неналежна юридична консультація в телефонному режимі позивачки, також не є достатньою підставою для визнання поважними пропущення строку прийняття спадщини. Також ці обставини жодними доказами в судовому засіданні не доведені. Крім того суд встановив, що [PERSON] померла [INFO] , а свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видано 12 липня 2022 року, тому внесені Законом України № 3450-ІХ від 08 листопада 2023 року зміни до ЦК України на обрахунок строку прийняття спадщини позивачем не впливають з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану». Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Отже суд дійшов до висновку, що [PERSON] мала можливість подати заяву про прийняття спадщини чи до будь-якого нотаріуса України на території, де не велися активні бойові або у відповідне консульство на території іноземної держави, проте в період з 09 липня 2022 року до 13 листопада 2023 року не вчиняла дій щодо прийняття спадщини. Водночас у своїх постановах Верховний Суд виснував, що строк на прийняття спадщини є присічним (статті 1270, 1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України); законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини. У зв`язку із вищевикладеним, суд доходить до висновку, що позовні вимоги, заявлені позивачем є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За змістом частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно задоволених вимог. Враховуючи, що сторона відповідача сплатила судовий збір за клопотанням про забезпечення доказів у зв`язку із чим проведено судом огляд доказів, суд вважає за необхідне стягнути з позивача зазначений судовий збір в сумі 605 гривень 60 копійок. На підставі ч.3 ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved