Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

Представник [PERSON] - адвокат Юхименко Ю.Ю. [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просить: 1) зменшити розмір аліментів, який було встановлено Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.10.2015р. у справі № 357/12890/15-ц про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, що місячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для дітей відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, шляхом зміни способу стягнення, а саме стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/10 частини усіх видів його заробітку, що місячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину, встановленого законом для дітей відповідного віку до досягнення дітьми повноліття; 2) зменшити розмір аліментів, який було встановлено Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.04.2017р. у справі № 357/1163/17 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, що місячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, шляхом зміни способу стягнення, а саме стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/10 частини усіх видів його заробітку, що місячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для дітей відповідного віку до досягнення дітьми повноліття; 3) зменшити розмір аліментів, який було встановлено Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.11.2023р. у справі № 357/10752/23 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, що місячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, стягнення з [PERSON] , на користь [PERSON] на її особисте утримання 1/6 частину з усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття, шляхом зміни способу стягнення, а саме стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] у розмірі 1/10 частини усіх видів його заробітку, що місячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, стягнути з [PERSON] , на користь [PERSON] на її особисте утримання 1/10 частину з усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.10.2015р. у справі № 357/12890/15-ц з позивача, [PERSON] , було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, що місячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для дітей відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.04.2017р. у справі № 357/1163/17 з позивача, [PERSON] , було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, що місячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.11.2023р. у справі № 357/10752/23 з позивача, [PERSON] , було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, що місячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, а також стягнуто з позивача, [PERSON] , на користь [PERSON] на її особисте утримання 1/6 частину з усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття. Загальний розмір аліментів, що сплачуються ним за рішеннями суду у справах № 357/12890/15-ц, № 357/1163/17 та № 357/10752/23 становить 100% від його доходу. Він усіма силами намагається виконувати рішення суду, проте ситуація, що виникла не залишає йому засобів до існування та призводить до виникнення заборгованості. Він несе службу у Збройних Силах України і отримую офіційний дохід, з якого здійснюється утримання аліментів, інші доходи відсутні. Позивач посилається на ч. 1 ст. 192 СК України, відповідно до якої розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивач зазначає, що розуміє свою відповідальність за участь у вихованні своїх дітей, визнає обов`язок з утримання своїх дітей, проте вважає необхідне встановлення балансу між власним забезпеченням та забезпеченням дітей, що у свою чергу гарантуватиме належну сплату аліментів у майбутньому. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.03.2024 року головуючим суддею визначено Кошеля Б.І. та матеріали передані для розгляду. Ухвалою від 05 квітня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судом 09.08.2024 року за вх.№42180 отримано пояснення, в яких представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] адвокат Кузьменко Євгеній Анатолійович зазначив, що що даний позов не підлягає до задоволенню оскільки позивачем не обгрунтовано погіршення його матеріальних фізичних чи інших умов, які могли би бути підставою для зменшення розміру аліментів. В матеріалах справи відсутні відповідні підтвердження, а сама наявність народження ще однієї чи декількох дітей не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Жодних безумовних доказів погіршення майнового стану, що унеможливлює сплату ним аліментів у визначеному рішеннями місцевих судів розмірі, позивач до суду не надав. Оскільки позивач не довів погіршення його майнового стану, тому позов про зменшення розміру аліментів не підлягає до задоволення. Спори про зменшення або збільшення аліментів вимагають особливої уваги національних судів, оскільки вони стосуються інтересів дітей і забезпечення їх гармонійного розвитку й виховання, а також матеріального добробуту. Позивач, звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання доньки, покликався на зміну його сімейного стану - народження дитини у новому шлюбі та необхідності матеріального забезпечення дружини та дитини. Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Позивач в судове засідання не з`явився, представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Судом 16.09.2024 року за вх.№48346 отримао заяву, в якій представник позивача адвокат Кощеєв Віталій Михайлович просив розгляд справи проводити у відсутності позивача та представника. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, представників не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Судом 23.09.2024 року за вх.№49085 отримано заяву, в якій представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] адвокат Кузьменко Євгеній Анатолійович просив провести розгляд справи у відсутності відповідачів та представника, відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Так, судом встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2015 року у справі №357/12890/15-ц позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей та коштів на особисте утримання були задоволені. Постановлено стягнути з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Біла Церква Київської області, проживаючого за адресою: [ADDRESS] , аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей: доньки [PERSON] [INFO] та доньки [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для дітей відповідного віку, починаючи 04 вересня 2015 року і до досягнення ними повноліття. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на її особисте утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, до досягнення донькою [PERSON] [INFO] - 3-х річного віку, тобто до [INFO] включно. Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2017 року у справі №357/1163/17 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , про стягнення аліментів на дитину та коштів на особисте утримання були задоволені. Постановлено стягнути з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Біла Церква Київської області, аліменти на доньку [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Біла Церква Київської області, в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку ( доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.02.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Біла Церква Київської області на користь [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Біла Церква Київської області, кошти на особисте утримання в розмірі 1/4 частини всіх усіх видів його заробітку ( доходу) щомісячно, починаючи з 02.02.2017 року до 16.08.2019 року. Також, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2024 року у справі №357/10752/23 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та коштів на особисте утримання було задоволено повністю. Постановлено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.09.2023 і до досягнення сином повноліття. Стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно кошти на особисте утримання позивача в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 01.09.2023 і до досягнення сином [PERSON] , [INFO] трирічного віку. Вищевказані судові рішення набрали законної сили. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом ( ч. 4 ст. 82 ЦПК України ). Звертаючись до суду з вищевказаними позовними вимогами про зменшення розміру аліментів, позивач вважає розмір аліментів доволі значним та таким, що підлягає зменшенню, оскільки обставини змінились таким чином, що він не в змозі сплачувати аліменти в такому розмірі, який сплачує на даний час. Загальний розмір виплат, які він має нести, становить 100% від доходів позивача, що само собою, ставить його у скрутне матеріальне становище. Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, тощо. Аналогічне роз`яснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, надане судам Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п. 17 Постанови "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15 травня 2006 року. Згідно з ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому, для збільшення чи зменшення розміру аліментів достатньо хоча б однієї із вказаних обставин. Верховний суд у своїй постанові від 10 жовтня 2023 року по справі № 682/2454/22-ц, зазначає, що у зв`язку з народженням у другому шлюбі дитини, у платника аліментів змінився сімейний стан та матеріальне становище та вищевказана обставина відповідно до положень статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пункт 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснює, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Положення статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначають: кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із погіршенням матеріального становища платника аліментів, останній може подати до суду заяву про зменшення розміру аліментів. Таким чином, за наявності відповідних обставин, батько дитини може подати до суду заяву про зменшення розміру аліментів. Слід зазначити, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна-розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Аналіз вказаних норм свідчить, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.Доведення саме вказаних обставин є підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів, у тому числі, і шляхом зміни способу їх стягнення. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 липня 2019 року, справа № 415/4386/16-ц, провадження № 61-21056св18. Аналіз змісту даної норми дає підстави для висновку, що зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива за обов`язкової сукупності наступних обставин. По-перше, відбулася зміна матеріального стану платника, в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан (зменшився його дохід чи у його розпорядженні залишається менша сума грошових коштів, чи виникли грошові зобов`язання, які потребують додаткових матеріальних витрат тощо), або змінився сімейний стан (одруження, народження дітей, поява інших утриманців тощо). По-друге, такі зміни у матеріальному стані платника аліментів мають бути істотними. По-третє, вказані обставини мають виникнути виключно після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, оскільки презюмується, що при визначенні аліментів суд встановлює дійсні обставини, в тому числі передбачені ст. 182 СК України щодо наявності утриманців тощо, які необхідні для визначення розміру аліментів. Частиною 4 статті 273 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Позовні вимоги позивача про зміну розміру стягнення аліментів ґрунтуються на тому, що наявні три рішення суду на підставі яких з нього стягується 1/3 частки його заробітку (доходу) на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; 1/4 частки його заробітку (доходу) на утримання доньки [PERSON] , [INFO] ; 1/4 частки його заробітку (доходу)\~ на утримання сина [PERSON] , [INFO] ,\~ та 1/6 частки його заробітку (доходу)\~ на особисте утримання [PERSON] до 15.08.2026 року, в той час, загальний розмір становить 100% від його доходів, що ставить його у скрутне матеріальне становище. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про зміну розміру та способу стягнення аліментів, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч.3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 % заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати, у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У такому випадку розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 %. Отже, загальна частка, яка стягується вищевказаними рішеннями суду не відповідає нормі Закону України «Про виконавче провадження», що регулює загальний розмір можливих відрахувань з заробітку боржника із заробітної плати, який не може перевищувати 70 % ( 1/3 частка - 33% + 1/4 частка - 25% + 1/4 частки - 25%\~ 1/6 частки 17% = 100% ). Так як за вищевказаними судовими рішеннями з позивача стягуються аліменти на утримання дітей та кошти на особисте утримання, які становлять 100% від його доходів, що є прямим порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», та погіршує матеріальний стан останнього і відповідно до положень ст.192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. З урахуванням тих обставин, що з позивача стягуються аліменти, на кожну із відповідачів, на утримання дітей, суд вважає, за можливе зменшити розмір стягуваних аліментів на утримання: доньки [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , з 1/3 частини до 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно; доньки [PERSON] , [INFO] з 1/4 частини до 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно; сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини до 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно та кошти на особисте утримання [PERSON] , з 1/6 частини до 1/10 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином [PERSON] , [INFO] трирічного віку. Таким чином загальний розмір стягуваних із [PERSON] аліментів на думку суду є обґрунтованим, оскільки не суперечить нормам матеріального права. Тим більше після даного зменшення аліментів на утримання дітей стягуватиметься сума, що не перевищуватиме 1/2 частини його доходу на утримання чотирьох дітей та 1/10 на особисте утримання [PERSON] , що відповідає ч.3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». Діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу. Такий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 21 липня 2021 року у справі № 691/926/20. Важливо також наголосити, що судова практика містить висновки і щодо того, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (відповідний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі №755/14148/18, від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20). Вказаної позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 23 грудня 2019 року у справі № 344/10971/16-ц, провадження № 61-46794св18. Так, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Такої позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 20 грудня 2021 року у справі № 681/15/21, провадження № 61-15542св21. Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 (провадження 61-22317св19) зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з врахуванням досліджених обставин справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.\~ Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: partial