Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

У липні 2024 року Ічнянська міська рада звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачка [PERSON] являється матір`ю дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до листа від 04.04.2024 року № 01-05/157, наданого Міським центром соціальних служб Ічнянської міської ради, родина [PERSON] складається з: матері [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , баби [PERSON] , [INFO] . Відповідно до листа від 24.04.2024 року № 01-05/181, наданого Міським центром соціальних служб Ічнянської міської ради, родина [PERSON] є отримувачем соціальних послуг, як сім`я, яка опинилася в складних життєвих обставинах відповідно до рішення Сектору соціального захисту населення Ічнянської міської ради від 20.03.2023 року №12-04/87. У родині виховуються двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , учениця 7 класу Дорогинського ліцею та [PERSON] , [INFO] , який виховується вдома. Мати дітей [PERSON] позмінно працює в м. Київ, дітей залишає на бабу [PERSON] , яка є пенсіонеркою. У ході відвідування даної родини в лютому-березні 2024 року було встановлено, що ситуація в родині незадовільна, періодично виникають конфлікти. Умови проживання не відповідають санітарно-гігієнічним нормам. Зовнішній вигляд дітей незадовільний. Рекомендацій соціальних працівників члени сім`ї не виконують, від співпраці в рамках соціального супроводу відмовляються, на телефонні дзвінки не відповідають. Родина тримає невелике господарство та обробляє земельну ділянку. У повідомленні про неналежне виконання батьківських обов`язків в сім`ї [PERSON] від 24.04.2024 року, яке надійшло від [PERSON] , старости Припутнівського старостинського округу Ічнянської міської ради, зазначається, що дітям не приділяється належна увага, донька [PERSON] пропускає заняття в школі, бродяжить по селу, зовнішній вигляд дітей незадовільний, умови проживання не відповідають санітарно-гігієнічним нормам. Працівники МЦСС неодноразово відвідували родину за місцем проживання та надавали соціальні послуги, спрямовані на формування усвідомленого батьківства, забезпечення базових потреб дітей та створення належних умов для їх виховання та розвитку. Від співпраці члени сім`ї відмовляються, рекомендації соціальних працівників не виконують, на телефонні дзвінки не відповідають (ситуація ускладнена специфічними особливостями психологічного та психічного розвитку членів родини). Відповідно до акту оцінки потреб сім`ї [PERSON] від 30.04.2024 року, наданої Міським центром соціальних служб Ічнянської міської ради, встановлено, що мати дітей [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків стосовно виховання та утримання дітей, у родині присутні соціально-побутові проблеми та низька забезпеченість речами першої необхідності (одяг, взуття, їжа). Відповідно до листа від 24.05.2024 року № 13179/124/47/2024 Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області, [PERSON] протягом року притягалась до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП, 19.04.2024 року був накладений штраф 850 грн. Також стосовно останньої складено ще три протоколи за ст. 184 КУпАП, які знаходяться на розгляді в суді, що свідчить про незмінну поведінку матері щодо виховання дітей. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать, що [PERSON] самоусунулась від виконання батьківських обов`язків. Остання неналежно виконує батьківські обов`язки, не займається вихованням, навчанням та утриманням своїх дітей. 20 травня 2024 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Ічнянської міської ради було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] 06 червня 2024 року рішенням виконавчого комітету Ічнянської міської ради № 330 був затверджений висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] . Отже, свідоме і тривале нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками щодо дітей є наслідком винної поведінки останньої та є підставою для позбавлення її батьківських прав. Позбавлення батьківських прав [PERSON] буде відповідати інтересам дітей, оскільки відповідачка в подальшому буде позбавлена можливості негативно впливати на психіку дітей до моменту зміни нею свого ставлення стосовно них та поновлення у встановленому порядку батьківських прав. Ухвалою судді від 30 липня 2024 року провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с. 37); ухвалою суду від 27 серпня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 45). Заяв та клопотань від учасників справи не надходило. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити із зазначених у ньому підстав. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та просила залишити проживати дітей з нею. Відзиву на позов відповідачкою не подано. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що [PERSON] є матір`ю неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 10, 27). Згідно з листом Центру соціальних служб Ічнянської міської ради від 04 квітня 2024 року № 01-05/157, родина [PERSON] є отримувачем соціальних послуг відповідно до рішення Сектору соціального захисту населення Ічнянської міської ради № 12-04/87 від 20.03.2023 р. Сім`я [PERSON] складається з сина [PERSON] , доньки [PERSON] , сина [PERSON] , баби [PERSON] . У ході відвідування родини в лютому-березні 2024 року було встановлено, що ситуація в родині незадовільна. Умови проживання не відповідають санітарно-гігієнічним нормам. Зовнішній вигляд дітей незадовільний. Оксана систематично не відвідує заняття в школі. Періодично у родині виникають конфлікти. Рекомендацій соціальних працівників члени сім`ї не виконують, від співпраці в рамках соціального супроводу відмовляються, на телефонні дзвінки не відповідають (а.с. 12). Листом в.о. начальника відділу освіти Ічнянської міської ради від 09.04.2024 року, адресованим міському голові зазначено, що [PERSON] , 28.01.2011 року навчається у сьомому класі Дорогинського ліцею. Остання перебувала на стаціонарному лікуванні в Чернігівській обласній психоневрологічній лікарні з 27.12.2023 по 09.02.2024. Після повернення з лікарні стан дитини не поліпшився. Остання взагалі не реагувала на звернення вчителів, майже не говорила або говорила дуже тихо. Комісія закладу відвідала дитину вдома та виявила, що сім`я велика, існує певне емоційне напруження. Присутній антисанітарний стан будинку, неприємний запах, місце для виконання домашнього завдання відсутнє. Про даний стан речей дирекція повідомила у соціальні служби громади та неодноразово зверталася за допомогою до старости. На даний момент поведінка учениці значно погіршилася. На уроках вона дуже голосно говорить, кричить, вживає нецензурну лексику, заважаючи решті учнів працювати. Може проявляти агресію, бити ногами в стіну. Кидати особисті речі на учнів класу. Поведінка даної учениці несе загрозу для інших учнів закладу (а.с. 13). З інформації КНП «Ічнянський центр первинної медико-санітарної допомоги» Ічнянської міської ради від 02.05.2024 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , має декларацію з сімейним лікарем, а [PERSON] , [INFO] , такої декларації не має. Щеплення [PERSON] виконані з порушенням графіку, від частини щеплень - відмова. Станом на 09.05.2024 року не погашено направлення на консультацію до лікаря-спеціаліста від 23.02.2024 року. За наполяганням лікаря-педіатра [PERSON] зроблено щеплення 18.04.2024 року, оскільки термін згідно календаря щеплень уже минув. Таким чином можна зробити висновок про неналежне виконання обов`язків матері [PERSON] щодо забезпечення потреби дітей в медичному обстеженні (а.с. 16). Відповідно до листа Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області від 24.05.2024 [PERSON] протягом року притягувалася до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП, на яку 19.04.2024 року був накладений штраф 850 грн. Ще 3 протоколи за ст. 184 КУпАП знаходяться на розгляді в Ічнянському районному суді (а.с. 17). Як убачається з характеристики, виданої Припутнівським старостинським округом Ічнянської міської ради від 10.05.2024 2022 року № 03-27/158/12, сім`я [PERSON] складається з сина [PERSON] , [INFO] - інвалід 2 групи, дочки [PERSON] , [INFO] - проживає в м. Ніжин, дочки [PERSON] , [INFO] - навчається ОК «Дорогинський ЗЗСО І-ІІІ ст. - ЗДО», сина [PERSON] , [INFO] . Сім`я проживає у власному будинку [ADDRESS] , який складається з трьох кімнат. У будинку є холодильник, електричний чайник, два дивани і ліжко, дві шафи, стіл. Родина забезпечена речами першої необхідності. Для дітей є одяг, взуття, запас продуктів харчування непостійний. Помешкання потребує генерального прибирання, прання постільної білизни та дитячого одягу. Взаємовідносини між матір`ю та сином [PERSON] , донькою [PERSON] напружені, оскільки діти схильні до девіантної поведінки. Від жителів села неодноразово надходили скарги щодо неконтрольованої поведінки [PERSON] та [PERSON] . Діти без нагляду ходять по території села. іноді без одягу та нижньої білизни. [PERSON] неодноразово бив стекла у вікнах школи, шкільної їдальні та майстерні, нежилих приміщеннях. Часто носить з собою сірники. По свідченням людей підпалив сарай сусідів та був помічений біля інших місць займання (а.с. 18). Із акту оцінки потреб сім`ї та висновків оцінки потреб сім`ї [PERSON] видно, що основними ознаками та чинниками, що спричиняють СЖО є ухилення матері від виконання своїх обов`язків стосовно виховання та утримання дітей, соціально-побутові проблеми та низька забезпеченість речами першої необхідності (одяг, взуття, їжа), проблеми у відвідуванні школи в дочки [PERSON] , також є незадовільні умови проживання, відсутність мережі соціальної підтримки (а.с. 21-25). Відповідно до листа Дорогинського ліцею Ічнянської міської ради від 08.04.2024 року № 14, дирекція школи повідомляє [PERSON] , 28.01.2011 року навчається у закладі в 7 класі. Остання перебувала на стаціонарному лікуванні в Чернігівській обласній психоневрологічній лікарні з 27.12.2023 по 09.02.2024. Після повернення з лікарні стан дитини не поліпшився. Остання взагалі не реагувала на звернення вчителів, майже не говорила або говорила дуже тихо. Комісія закладу відвідала дитину вдома та виявила, що сім`я велика, існує певне емоційне напруження. Присутній антисанітарний стан будинку, неприємний запах, місце для виконання домашнього завдання відсутнє. У телефонному режимі директорка ліцею повідомляла про це у соціальні служби громади та неодноразово зверталася за допомогою до старости с. Припутні. На даний момент поведінка учениці значно погіршилася. На уроках вона дуже голосно говорить, кричить, вживає нецензурну лексику, заважаючи решті учнів працювати. Може проявляти агресію, бити ногами в стіну. Кидати особисті речі на учнів класу. Поведінка даної учениці несе загрозу для інших учнів закладу (а.с. 26). Згідно ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до вимог ст. 150 СК України виховання, піклування, забезпечення фізичного, духовного та морального розвитку дитини, забезпечення здобуття нею освіти є прямими обов`язками батьків. У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН, 20 листопада 1959 р. (принцип 6, 8), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Дитина повинна при всіх обставинах бути серед тих, хто першим отримує захист і допомогу. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (редакція зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року) держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно з ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-ІІІ від 21 квітня 2001 року виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку засобом захисту прав дитини, і з іншого, заходом впливу на батьків, які не виконують свої батьківські обов`язки щодо дитини, а тому є крайнім заходом впливу на цих осіб. Відповідно до положень ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно роз`яснень, викладених у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно абзацу 2 п.18 даної постанови, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки поведінки як для батька (матері), так і для дітей. Позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Ічнянською міською радою, як органом опіки і піклування, надано висновок затверджений рішенням виконавчого комітету від 06 червня 2024 року № 330, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 19-20). Із даного висновку вбачається, що відповідачка самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, так як не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Однак, як було встановлено у судовому засіданні відповідачка позовних вимог не визнала та наполягала на тому, що бажає жити разом з дітьми, якими вона особисто піклується. Остання працює позмінно у м. Києві, після чого повертається додому за місцем проживання своїх дітей. У [PERSON] четверо дітей, двоє з яких є повнолітніми, при цьому син [PERSON] є інвалідом 2 групи та проживає разом з нею. Дочка [PERSON] також має захворювання, у зв`язку з чим лікувалася у Чернігівській обласній психоневрологічній лікарні. Відповідачка проживає без чоловіка сама з дітьми та зі своєю матір`ю, яка є особою похилого віку. Враховуючи, що відповідно до ч. 5, 6 ст. 19 СК України висновок має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду, тому останній, з урахуванням викладеного, не може його прийняти, як доказ умисного ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків, що може потягнути за собою позбавлення її батьківських прав. Разом з тим, наявність відомостей з органів поліції, без надання копій постанов про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, не може слугувати доказом її притягнення до відповідальності за ст. 184 КУпАП. Таким чином суд вважає, що позивачем не надано переконливих доказів про те, що відповідачка самоусунулася від участі у вихованні дітей, незважаючи на те, що винна поведінка її у нехтуванні батьківськими обов`язками наявна, оскільки вона в повному обсязі не дотримується порядку в участі у вихованні дітей, що призвело до відсутності з її сторони належного піклування про фізичний і духовний їх розвиток, доступу до навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечення необхідного харчування та медичного догляду, підставою чому також стали об`єктивні причини, як то хвороба дітей та неналежний матеріальний стан відповідачки, яка незважаючи на це працює з метою отримання заробітку на утримання дітей. За таких обставин, приймаючи до уваги, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, суд дійшов висновку про те, що відповідачці слід надати можливість виправити свою винну поведінку шляхом встановлення належного догляду за своїми дітьми, попередивши відповідачку про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням відповідачкою батьківських обов`язків. З урахуванням викладеного у задоволенні позову Ічнянської міської ради слід відмовити. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, а позивач при подачі позову до суду був звільнений від сплати судового збору, тому судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed