Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-10 00:00:00

30 квітня 2024 року до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області засобами поштового зв`язку надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (далі - ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС»), яке діяло через представника [PERSON] , до [PERSON] , третя особа ТОВ «МІЛОАН», про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з [PERSON] \~заборгованість за кредитним договором № 4487721 від 04 червня 2021 року в розмірі 50474,55 грн та судові витрати, зокрема, судовий збір у розмірі 2422,40 грн та 6000 грн витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 04 червня 2021 року в особистому кабінеті на сайті ТОВ «МІЛОАН» [PERSON] було подано заявку на отримання кредиту № 4487721. ТОВ «МІЛОАН» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач підтвердила прийняття умов кредитного договору № 4487721 від 04 червня 2021 року. Відповідачу було перераховано на платіжну картку кредитні кошти в сумі 20000 грн. [PERSON] свої зобов`язання щодо повернення кредиту не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 50474,55 грн, яка складається з: 18254 грн - заборгованість за тілом кредиту, 30220,55 грн -\~заборгованість за відсотками, 2000 грн - заборгованість за комісійними винагородами. 13 вересня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір про відступлення права вимоги № 07Т, згідно якого позивач набув право вимоги до відповідача. Ухвалою суду від 26 серпня 2024 року позовну заяву залишено без руху. 02 вересня 2024 року недоліки позивачем усунуто. В судове засідання представник позивача не з`явилась, надіслала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. За таких обставин відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення, про що постановлена відповідна ухвала. Дослідивши докази\~в сукупності,\~суд \~вважає,\~що позов\~підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 04 червня 2021 року в особистому кабінеті на сайті ТОВ «МІЛОАН» [PERSON] було подано Анкету-заяву на отримання кредиту № 4487721, яку було того ж дня погоджено ТОВ «МІЛОАН» /а.с. 11/. Відповідач уклала договір про споживчий кредит (далі Договір) № 4487721 від 04 червня 2021 року з ТОВ «МІЛОАН» /а.с. 19-22/ та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 20000 грн /а.с. 30/. Згідно з п. 1.1. Договору Кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені Договором. Відповідно до п. 1.2. Договору загальний розмір кредиту становить 20000 грн. Згідно з п. 1.3. Договору кредит надається строком на 15 днів з 04 червня 2021 року (строк кредитування). Відповідно до п. 1.4. Договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 19 червня 2021 року. У п. 1.5.1 Договору передбачено, що комісія за надання кредиту: 2000 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 3750 грн, які нараховуються за ставкою 1,25\~\~відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно з п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Згідно з п. 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів у розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 договору. Обов`язок позичальника із сплати таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця. Відповідно до п. 6.1. Договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця та доступний, зокрема, через сайт Кредитодавця та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Згідно умов договору сума кредиту становить 20000 грн, кредит надається строком на 15 днів з 04 червня 2021 року по 19 червня 2021 року, комісія за надання 10% одноразово, ставка процентів 1,25 % за кожен день користування. 13 вересня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 7Т, згідно якого та згідно із додатків до вказаного договору, та акту приймання-передачі /а.с. 41-43, 44, 45, 46, 47, 55/ позивач набув право вимоги до відповідача. ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» повідомило [PERSON] про набуття права вимоги за кредитним договором № 4487721 від 04 червня 2021 року /а.с. 25/. Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення /а.с. 9-10/ та розрахунку заборгованості /а.с. 14/ станом на 20 лютого 2024 року відповідач\~має заборгованість в розмірі 50474,55 грн, яка складається з: 18254 грн - заборгованість за тілом кредиту, 30220,55 грн -\~заборгованість за відсотками, 2000 грн - заборгованість за комісійними винагородами. В силу вимог частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638\~ЦК\~України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відтак після підписання договору електронним підписом у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги фінансової установи. Сторони приступили до виконання своїх зобов`язань. Частиною 2 статті 1054\~ЦК\~України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно вимог ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Крім того, згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання за договором стосовно надання кредиту виконало, а [PERSON] в порушення умов договору зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку у неї утворилася заборгованість. Стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», суд приходить до наступного. Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Вказана правова позиція закріплена в постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у № справі № 2-1055/11. А отже, до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] . У зв`язку з тим, що до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на підставі договору факторингу перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] , суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення кредитної заборгованості на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Частиною 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Вказані докази свідчить про досягнення сторонами згоди щодо істотних умов договору, як того вимагають положення ст. 638 ЦК України. Припис абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України встановлює, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного необхідно дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. В силу положень Закону України «Про електронну комерцію» в момент укладення правочину відповідач прийняв на себе зобов`язання, погодившись на істотні умови фінансової установи. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19 та від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 щодо можливості укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем. Виходячи із викладеного, позивачем доведено, що у відповідача перед ним виникла заборгованість за тілом кредиту у розмірі 18254 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача. Стосовно стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 30220,55 грн, суд приходить до наступного висновку. Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до п. 1.5.2 кредитного договору передбачено, що проценти за користування кредитом: 3750 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. При цьому, згідно Договору сторони погодили, що кредит надається строком на 15 днів з 04 червня 2021 року по 19 червня 2021 року. Згідно відомості про щоденні нарахування та погашення /а.с. 9-10/ відповідач здійснювала сплату частини заборгованості, останній раз 28 червня 2021 року сплатила проценти по кредиту, що свідчить про пролонгацію строку кредитування. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що у кредитодавця наявні правові підстави для нарахування процентів за користування кредитом після закінчення строку кредитування, оскільки строк кредитування було пролонговано, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню також заборгованість за відсотками у розмірі 30220,55 грн. Стосовно стягнення заборгованосі за комісійними винагородами у розмірі 2000 гривень, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. ч. 1 ст.\~11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. В силу ч. 2\~ст.\~215 ЦК України\~недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. З матеріалів справи вбачається, що договором та паспортом споживчого кредиту визначено сплату комісії за надання кредиту, яка складає 2000 грн /а.с. 19, 23 зв. - 24/. Тобто ТОВ\~«МІЛОАН» фактично встановлено сплату комісії, не зазначивши за які саме послуги ця комісія сплачується позичальником. Жодних доказів вчинення будь-яких дій, за які позикодавцем нараховувалася комісія, матеріали справи не містять. Разом із тим, ч. 1 ст.\~11 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено безоплатність надання позикодавцем певних послуг, до яких можна віднести видачу кредиту та його супровід. Отже, оскільки [PERSON] було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, пункти про нарахування разової комісії при видачі кредиту та щомісячної комісії за супроводження кредиту є нікчемними. Виходячи із викладеного, нарахування фінансовою установою комісії за обслуговування кредитної заборгованості є неправомірними, а відтак позивач не має права й вимагати її сплати. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідачем порушені умови кредитного договору та норми цивільного законодавства України, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 48474,55 грн, яка складається з: 18254 грн - заборгованість за тілом кредиту, 30220,55 грн -\~заборгованість за відсотками. Згідно вимог\~ч.\~1\~ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог,\~а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2326,47 грн (96,04%) /а.с. 57/. В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з копії договору про надання правової допомоги з додатковою угодою до нього /а.с. 15, 26-28/, детального опису робіт /а.с. 17/ позивачем сплачено за правничу допомогу адвоката кошти в сумі 6000 грн. В силу ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи із викладеного, оскільки суд задовольнив позовні вимоги позивача на 96,04%, тому позивач має право на відшкодування з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 96,04%, а саме у сумі 5762,40 грн.

Outcome: partial