Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] \~у квітні\~2024\~року звернулася\~до суду\~з позовною\~заявою до Черкаської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування. Просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0304 га, що розташована у [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, з кадастровим номером 7110136700:04:010:0067, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що [INFO] помер її дід [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина. У встановлений законом строк, вона не змогла скористатись своїм правом на оформлення спадщини з тих причин, що на початку лютого 2022 року, з початком збройної агресії рф проти України, змушена виїхати з території України, так як була вагітною. У травні 2023 року позивач повернулася до України, та звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено через пропуск строку на прийняття спадщини. Згодом з`ясувалось, що у неї також відсутні оригінали документів на спадкове майно, яке залишилось після смерті діда [PERSON] . Інші спадкоємці після смерті [PERSON] відсутні. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 20.09.2023 її позов до Черкаської міської ради задоволено частково. Визнано, в тому числі, право власності на частину домоволодіння [ADDRESS] після смерті [PERSON] . У зв`язку з чим, виникла необхідність у визнанні права власності на земельну ділянку загальною площею 0,0304 га, що розташована у [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, з кадастровим номером 7110136700:04:010:0067, оскільки перехід права власності на нерухомість здійснюється одночасно з переходом права власності на земельну ділянку Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 травня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання адвокат позивача [PERSON] не з`явився, скерував до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник Черкаської міської ради Кирман В. в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі. У вирішенні спору покладався на розсуд суду. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про його смерть від 02.02.2022 року, Серії 413171. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складається, в тому числі із земельної ділянки, загальною площею 0,0304 га, що розташована у [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, з кадастровим номером 7110136700:04:010:0067. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 20.09.2023 позов [PERSON] до Черкаської міської ради задоволено частково. Визнано, в тому числі, право власності на частину домоволодіння [ADDRESS] після смерті [PERSON] . Рішенням суду встановлено, що померлий [PERSON] є дідусем позивача по справі [PERSON] . Державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Шалденко Л.В. 24.05.2023 року винесено постанову про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] . З постанови вбачається, що її частина стосується іншої особи [PERSON] та [PERSON] , інша частина - [PERSON] , яка не була зареєстрована разом з померлим на день його смерті та не подала вчасно заяву про прийняття спадщини, у зв`язку з чим спадщину не прийняла. Відповідно до листа з Першої черкаської державної нотаріальної контори від 19.09.2023 року №1702/01-16, спадкова справа в нотаріальній конторі після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , не заводилась. Згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку землю, він виданий [PERSON] , у тому, що на підставі рішення Черкаської міської ради від 08.10.2009 № 5-59, йому передається у власність земельна ділянка площею 0,0304 га, що розташована у [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, з кадастровим номером 7110136700:04:010:0067. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що у зв`язку з тим, що земельна ділянка перебуває у власності покійного [PERSON] , вона не може оформити спадкові права на частину домоволодіння [ADDRESS] , яке знаходиться та тій же земельній ділянці. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цимКодексом, звернутися до суду за захистом своїх не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1\~ст.\~15\~ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦПК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною першою статті 1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У відповідності до вимог ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261- 1265 ЦК України. Згідно з приписами ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст.1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Згідно правового висновку, який міститься в постанові Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №689/26/17, при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, слід враховувати те, що зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства. При застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з положеннями статті 125 ЗК України, слід виходити з того, що у випадку переходу у встановленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомості, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності особи, яка відчужила зазначений об`єкт нерухомості, у набувача останнього право власності на відповідну земельну ділянку виникає одночасно із виникненням права власності на такий об`єкт, розміщений на цій ділянці. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на розміщену на ній нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Тобто за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16 та інших, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від них. Тобто за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Таким чином, особа, яка набула право власності на нерухоме майно, має також і право на земельну ділянку, на якій це майно розміщено та яка необхідна для обслуговування нерухомого майна. Відповідно до листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч.4 ст.334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За таких\~обставин є\~всі підстави\~вважати,\~що вимога\~про визнання\~за позивачем\~права власності\~на спадкове\~майно,\~а саме\~на земельну\~ділянку, загальною площею 0,0304 га, що розташована у [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, з кадастровим номером 7110136700:04:010:0067, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , є законною та обґрунтованою, а відтак позов підлягає до задоволення. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved