Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Зеркін Артур Сергійович (далі- Позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до відповідача ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ (далі Відповідач, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області) про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві в сумі 250 200 гривень. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що працюючи в ПРИВАТНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «Суха Балка» на посаді електрослюсар з ремонту обладнання, машиніст скреперної лебідки, машиніст скреперної лебідки з провадження вибухових робіт зі стажем роботи в шкідливих умовах 20 років та 2 місяці зазнав ушкодження здоров`я. Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках потреби у додаткових видах допомоги серії ДНА 02 №028328 Позивачу встановлено 3-тю групу інвалідності, а ступінь втрати працездатності визначено у 45 (сорок п`ять) % з 01 січня 2009 року. Оскільки первинний огляд та встановлення втрати працездатності позивача відбулося в 2003 році (огляд ЛЕК), то вбачається достатність правових підстав для визначення відповідачем саме Фонду соціального страхування України, правонаступником якого є Пенсійний фонд України. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 липня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Ухвалою від 24 липня 2024 року розгляд справи відкладено на 23 вересня 2024 року. Через систему «Електронний суд», 06 вересня 2024 року від представника відповідача надійшли пояснення на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог, зокрема, оскільки рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 17 травня 2004 року задоволено позов [PERSON] до відділення виконавчої дирекції Фонду та стягнуто моральну шкоду в розмірі 20 000 гривень. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.08.2004р. рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 17.05.2004 року залишено без змін. На виконання рішення суду відділенням Фонду винесено постанову № 487Р від 08.09.2004 про призначення [PERSON] грошової суми за моральну шкоду в розмірі 20000 грн., яка відповідно була йому сплачена. Враховуючи, що виплата компенсації моральної шкоди здійснюється одноразово, вважають, що підстав для задоволення позовних вимог немає Згідно ст. 279 ЦПК\~України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] у період з 26.06.1980 по 30.03.2012 року, працював на різних посадах на шахті ім. "ФРУНЗЕ" ПАТ "СУХА БАЛКА", що не заперечується сторонами та підтверджується копією трудової книжки на ім`я [PERSON] (а.с. 9-15). Відповідно до Акту розслідування хронічного професійного захворювання за № 38 від 05 грудня 2003 року, складеного на підприємстві ВАТ «Суха Балка», встановлено наявність у [PERSON] . Внаслідок праці в шкідливих умовах отримав професійне захворювання у вигляді радилокупатії пояснично- кресцової та шийної, рицидивуюча течія зі стійким больовим синдромом, порушенням статико динамічної функції позвоночника другого -третього ступеня. Згідно із пунктом 17 вказаного Акту зазначено, посадовими особами, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, є керівництво РУ ім.Фрунзе, ВАТ «Суха Балка», в період з 1980 року по час складання акту. Порушення вимог ст. 153 КЗпП України (а.с. 16-17). Висновком № МСЕК 00016831 від 18 грудня 2003 року позивачу встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 45% первинно, та третю групу інвалідності. Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 17 травня 2004 року задоволено позов [PERSON] до відділення виконавчої дирекції Фонду та стягнуто моральну шкоду в розмірі 20 000 гривень. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.08.2004р. рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 17.05.2004 року залишено без змін. На виконання рішення суду відділенням Фонду винесено постанову № 487Р від 08.09.2004 про призначення [PERSON] грошової суми за моральну шкоду в розмірі 20000 грн., яка відповідно була йому сплачена. Висновком МСЕК ДНА-02 № 028328 від 01 січня 2009 року позивачу встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 45% повторно та безстроково, третю групу інвалідності. (а.с.12-13). У зв`язку з отриманим професійним захворюванням позивач неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками з медичної карти стаціонарного хворого (а.с. 20-23). Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини 2статті 11 ЦК України). Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (частина п`ята статті 23 ЦК України). Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (частина першастатті 1168 ЦК України). Тлумачення частини п`ятої статті 23 ЦК України свідчить, що за загальним правилом компенсація моральної шкоди відбувається одноразово. Виключення щодо одноразової компенсації моральної шкоди може бути передбачено таким універсальним регулятором як договір або ж нормою закону. Зокрема, частиною першою статті 1168 ЦК України допускається компенсація моральної шкоди періодичними платежами, якщо її завдано каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. [PERSON] реалізував своє право на компенсацію моральної шкоди - рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 17 травня 2004 року яким задоволено позов [PERSON] до відділення виконавчої дирекції Фонду та стягнуто моральну шкоду в розмірі 20 000,00 гривень. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.08.2004р. рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу від 17.05.2004 року залишено без змін. На виконання рішення суду відділенням Фонду винесено постанову № 487Р від 08.09.2004 про призначення [PERSON] грошової суми за моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн., що за встановлених обставин виключає можливість повторного відшкодування йому моральної шкоди. Схожі висновки сформульовані Верховним Судом у постанові від 25 березня 2020 року у справі № 641/8857/17, у постанові від 10 серпня 2022 року у справі № 210/5096/19. Відповідно до ст. 141 ЦПК України в зв`язку з відмовою в позовних вимогах судові витрати віднести на рахунок держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з вказаною позовною заявою. З урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином:\~у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення.\~Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. Вказані правові висновки наведені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21).

Outcome: dismissed