Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

Заявник, [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заявлені вимоги мотивовані тим, що [PERSON] , [INFO] , є батьком заявника та проживає з заявником за однією адресою. [PERSON] має ряд невиліковних захворювань, у зв`язку з якими не може самостійно себе обслуговувати та є інвалідом другої групи (безстроково) і потребує постійного догляду. Згідно висновку ЛКК батьку заявника - [PERSON] було встановлено діагноз: Енцефалопатія ІІІ ст., змішаного генезу (постравматична - 12.02.2015 р., дисциркуляторна) мікрознаки ураження ЦНС, виражені вертигенозний, вестибулоатактичний, цефалгічний та астено-невротичний синдроми, ГЛС, часті лікворо-динамічні кризи важкого перебігу та ін. та встановлено що [PERSON] по стану свого здоров`я потребує помічника. Враховуючи стан здоров`я батька заявника, його інвалідність, він є неспроможним до самообслуговування, а саме: потребує допомоги на прогулянках, потребує допомоги в побутових умовах, а тому він потребує постійного стороннього догляду. Також заявник зазначає про те, що його батько потребує допомоги у веденні домашнього господарства, а саме: закупівля і доставка продуктів харчування, ліків та інших товарів; приготування їжі, оплата комунальних платежів, в організації взаємодії з іншими фахівцями та службами (виклик лікаря, працівників комунальних служб, транспортних служб тощо). Встановлення факту здійснення постійного догляду за батьком заявника необхідне йому для можливості офіційного підтвердження такого догляду у державних органах. Факт здійснення постійного догляду за [PERSON] , який потребує постійного стороннього догляду, має юридичне значення, оскільки породжує для заявника права та обв`язки щодо отримання соціальних пільг і виплат, надасть можливість в майбутньому звернутися в державні органи з приводу реалізації права на отримання соціальних виплат. Заявник у судове засідання не з`явився. При цьому, від його представника через канцелярію суду надійшла заяву про розгляд справи без участі заявника та його представника, де також представник вказала, що заявник заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання також не з`явився. При цьому, подав до суду заяву згідно з якою просила суд проводити судовий розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у ній докази суд дійшов наступних висновків. Згідно з частиною 2 статті 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян на підставі Конституції України гарантується. Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частиною 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У статті 315 ЦПК України наведено перелік фактів, що мають юридичне значення, справи про встановлення яких розглядаються судом. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України). Так, Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 2024 року у справі відкрито провадження та призначено її в порядку окремого провадження до судового розгляду. Під час судового розгляду судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є батьком заявника та проживає разом з заявником за однією адресою, що підтверджується наявними у матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 22.03.2023 року, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. При цьому, [PERSON] , [INFO] , має ряд невиліковних захворювань, у зв`язку з якими не може самостійно себе обслуговувати та є інвалідом другої групи (безстроково) і потребує постійного догляду, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 452797 від 21.03.2023 року та висновком ЛКК від 21.03.2024 р. Згідно висновку ЛКК батьку заявника - [PERSON] було встановлено діагноз: Енцефалопатія ІІІ ст., змішаного генезу (постравматична - 12.02.2015 р.,дисциркуляторна ) мікрознаки ураження ЦНС, виражені вертигенозний, вестибулоатактичний, цефалгічний та астено-невротичний синдроми, ГЛС, часті лікворо-динамічні кризи важкого перебігу та ін. та встановлено що [PERSON] по стану свого здоров`я потребує помічника. Тому, враховуючи стан здоров`я [PERSON] , наявність у нього інвалідності він неспроможний самостійно забезпечувати собі нормальну життєдіяльність, а саме гігієнічні та побутові потреби, у зв`язку з чим потребує постійного стороннього догляду. У [PERSON] окрім сина ( заявника) нікого немає. З матір`ю заявника батько розлучився. Згідно висновку ЛКК, який міститься в матеріалах справи від 21.03.2024 р. заявник, [PERSON] по стану здоров`я може бути помічником особи, яка потребує стороннього догляду. Як вбачається з заяви, саме заявник, [PERSON] , займається доглядом за батьком та веденням домашнього господарства, здійснює закупівлю і доставку продуктів харчування, приготування їжі, оплачує комунальні платежів, займається організацією взаємодії батька з іншими фахівцями та службами (виклик лікаря, працівників комунальних служб, транспортних служб тощо). Виключно заявник надає батькови всі ці перераховані послуги, за своїм станом здоров`я і графіком роботи [PERSON] може повноцінно і постійно доглядати за батьком. Родинні відносини між заявником та [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 22.03.2023 року, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії договору суборенди житлового приміщення від 07.07.2024 року незважаючи на зареєстроване місце проживання у м. Києві, заявник з батьком наразі проживають за адресою: [ADDRESS] . На даний час заявник є єдиною особою, яка здійснює догляд та піклується за своїм батьком [PERSON] , а саме: постійно доглядає його, прибирає житло, готує їжу, купує необхідні ліки та продукти харчування, оскільки він самостійно не може цього зробити. Заявник має змогу забезпечувати потреби батька та здійснювати догляд за ним. Відповідно до частини 1 статті 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Встановлення факту здійснення постійного стороннього догляду за батьком заявнику необхідно для офіційного його підтвердження на законних підставах. Від його встановлення залежить виникнення прав та обов`язків у заявника, зокрема щодо можливості надавати допомогу та представляти особу, яку він доглядає, в медичних закладах, органах місцевого самоврядування та органах державної влади, щодо отримання соціальних пільг і виплат, а також виникнення прав та обов`язків, визначених Законом України «Про соціальні послуги». В пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Для розгляду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо воно не пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Отже, встановлення юридичного факту за рішенням суду безпосередньо породжує певні юридичні наслідки, тобто від встановлення факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав громадян. Касаційний цивільний суд Верховного Суду у справі №363/214/17-ц від 22.08.2018 року, прийшов до висновку, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 1 Закону України «Про соціальні послуги» визначено, що чинниками, які можуть зумовити складні життєві обставини є: а) похилий вік; б) часткова або повна втрата рухової активності, пам`яті; в) невиліковні хвороби, хвороби, що потребують тривалого лікування; г) психічні та поведінкові розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин; ґ) інвалідність. Статтею 1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» передбачено, що інвалідність - міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист; медико-соціальна експертиза - встановлення ступеня стійкого обмеження життєдіяльності, групи інвалідності, причини і часу їх настання, а також доопрацювання та затвердження індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (дитини з інвалідністю) в рамках стратегії компенсації на основі індивідуального реабілітаційного плану та комплексного реабілітаційного обстеження особи з обмеженням життєдіяльності. Постійний сторонній догляд - вид догляду, яким забезпечуються інваліди із вираженими порушеннями в організмі, зумовленими професійними та загальними захворюваннями, травмами, що призводять до значного обмеження життєдіяльності, надзвичайною залежністю від постійного догляду, допомоги або нагляду інших осіб, неспроможні до самообслуговування (не можуть самостійно приймати їжу, забезпечувати гігієнічні потреби, потребують допомоги на прогулянках). Відповідно до частини третьої статті 8 Закону, рішення медико-соціальних експертних комісій є обов`язковими для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, реабілітаційними закладами незалежно від типу і форми власності. Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про соціальні послуги», фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є: особами з інвалідністю І групи; дітьми з інвалідністю; громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговування; дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет І типу (інсулінозалежні), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги. Відповідності до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено в статті 315 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. При таких обставинах суд вважає, що встановлення факту здійснення догляду та перебування фізичної особи на утриманні, не суперечить Закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні цієї заяви, судом не встановлено. Крім того, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Встановлення факту здійснення догляду та перебування фізичної особи на утриманні, не суперечить Закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб, а для заявника має юридичне значення, тому підстав для відмови в задоволенні цієї заяви, судом не може бути встановлено, враховуючи також існуючу судову практику про вставлення юридичного факту догляду повнолітніми дітьми за своїми хворими літніми батьками, а саме рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 26 червня 2023 року у справі № 495/6215/23 та рішення Сокрянського районного суду від 28 червня 2023 року у справі № 722/1132/23. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів Відповідно до роз`яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Суд, враховуючи те, що [PERSON] , [INFO] є інвалідом другої групи, має ряд захворювань і є неспроможним до самообслуговування та потребує постійної сторонньої допомоги, має значну залежність від інших осіб, заявник офіційно оформити догляд за своїм батьком інвалідом в інших державних органах як за особою, яка потребує стороннього догляду в позасудовому порядку не може, при цьому заявник є працездатною особою, та в змозі постійно доглядати за батьком [PERSON] . Отже, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів вважає, що заяву [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved