Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-08 00:00:00

У серпні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 23 жовтня 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 4959893 про надання споживчого кредиту у розмірі 20 000 грн. Останнє свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконало, шляхом перерахування коштів на платіжну картку відповідача, однак відповідачка неналежним чином виконувала взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого за нею утворилася заборгованість у розмірі 57 040 грн. 18 квітня 2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК« ФІНТРАСТ УКРАЇНА" було укладено Договір факторингу № 18.04/23-ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором, у тому числі і до відповідачки [PERSON] ( [PERSON] ). У зв`язку з невиконанням останньою своїх зобов`язань, cтаном на дату звернення до суду заборгованість [PERSON] ( [PERSON] ) по Кредитному договору перед ТОВ ФК «Фінтраст Україна» складає 57 040 грн, з яких: 20 000 грн - сума кредиту, 37 040 грн - проценти за користування кредитом, які позивач просить стягнути на свою користь з відповідача разом із судовими витрати, які становлять 2 147,20 грн та 10 000 витрат на правову допомогу. Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 серпня 2023 року провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін (а.с. 63); ухвалою суду Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 листопада 2023 року справу передано на розгляд до Ічнянського районного суду Чернігівської області за підсудністю (а.с. 82); 15 квітня 2024 року представником відповідачки подане клопотання про витребування доказів (а.с. 133), яке ухвалою суду від 15 квітня 2024 року було задоволене (а.с. 136); 14 травня 2024 року на виконання ухвали суду від 15 квітня 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» надіслано відповідну інформацію (а.с. 143). Відзиву на позов від відповідачки не надійшло. У судове засідання представник позивача не з`явився, який надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідачки [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що матеріали справи не містять первинних облікових документів, які б підтверджували факт перерахування коштів відповідачці на виконання договору № 4959893 про надання споживчого кредиту, а довідка про перерахування таких коштів не може бути беззастережним доказом цього. Вважає витрати на правову допомогу необґрунтованими, враховуючи години потрачені на правову допомогу та вид такої допомоги. Відповідачка [PERSON] ( [PERSON] ) у судове засідання не з`явилася. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 23 жовтня 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено Договір № 4959893 про надання споживчого кредиту (Далі-договір) (а.с. 38-42), який був підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором М931029. Також електронним підписом відповідачкою був підписаний паспорт споживчого кредиту (а.с. 35-37) та таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про проживчий кредит (а.с. 43). 19 квітня 2023 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] після чого їй було присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 146). Відповідно до п.1.1. Договору № 4959893 (Далі-Договір), укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного: телефону Споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу Особистого кабінету. При цьому, Споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства. Відповідно до п.1.3. Договору сума кредиту складає 20 000,00 гривень. Тип кредиту - кредит. Відповідно до п.1.4. Договору строк кредиту 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. Відповідно до п.1.5.1. Договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день. Відповідно до п.1.5.2. Договору знижена процентна ставка становить 1,425% в день. Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту (п. 2.1. Договору). Листом від 04.05.2023 року ТОВ « ФК Контрактовий дім» повідомляє про успішність наступної операції, згідно договору з ТОВ «Авентус Україна» № 087/20-П від 08.07.2020, зокрема перерахування 23.10.2021 року 20 000 грн на номер картки [NUMBER] (а.с. 10). Пунктом 3.1 Договору передбачено, що нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» 18 квітня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК«ФІНТРАСТ Україна» було укладено Договір факторингу № 18.04/23-ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором (а.с. 24-28), у тому числі і до відповідачки, що підтверджується актом прийому-передачі Реєстру Боржників (а.с. 24-на звороті) та витягом з реєстру боржників по договору факторингу від 18.04.2023 (а.с. 59). Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідачку шляхом направлення на електронну пошту, зазначену при укладенні Кредитного договору відповідного повідомлення (а.с. 60). Відповідно до п. 1.1. Договору Факторингу за цим договором Фактор зобов?язується передати грошові кошти в розпорядження (Клієнта) (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов?язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно п. 1.2. Договору Факторингу перехід від Клієнта до Фактора вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права Вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Права вимоги та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно розрахунку заборгованості за Договором № 4959893 від 23.10.2021 року заборгованість [PERSON] ( [PERSON] ) перед ТОВ «Авентус Україна», вимоги за яким перейшли до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» станом на 17.04.2023 року становить 57 040,00 грн, з яких 20 000 - сума заборгованості за основною сумою боргу, 37 040 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 44-57). Зазначена сума була передана ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» від ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» згідно витягу з реєстру боржників по договору факторингу від 18.04.2023. 18 квітня 2023 року на електронну адресу [PERSON] було відправлено повідомлення про відступлення права вимоги, згідно якого новим кредитором за укладеним кредитним договором є ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (а.с. 60). Згідно відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 06.05.2024 року на рахунок № 41496293844268652 [PERSON] були зараховані кошти в сумі 20 000 грн від 23.10.2021 року. 23/10/2021 11:28:08 23/10/2021 Р33 F CR 20,000.00 UAN 20,000.00 20,412.63 0020106012 КНО 00001 UKR P 33 зарахування переказу на картку. Зарахування здійснено як P2P переказ через сервіс FUIB MoneyTransfer - відправника неможливо відслідкувати (а.с. 143). Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно ч. 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч. 8 ст. 11 цього Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Статтею 12 цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень частин першої, третьої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Оскільки між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] ) 23 жовтня 2021 року було укладено Договір № 4959893 про надання споживчого кредиту за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», який був підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором М931029, при цьому електронним підписом відповідачкою був підписаний і паспорт споживчого кредиту та таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про проживчий кредит, тому суд вважає, що між сторонами був укладений відповідний договір, по якому останні погодили всі істотні умови щодо суми і строку кредиту сплати відсотків за користування позикою (кредитом), розмір і тип процентної ставки. За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону і одностороння відмова від зобов`язання чи зміна його умов не допускається, а ст. 1054 ЦК України передбачає обов`язок позичальника за кредитним договором повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ст. 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Положеннями ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За змістом ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. За приписами ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Згідно ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Стаття 612 ч. 1 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з викладеного вище, враховуючи неналежне виконання відповідачкою зобов`язань за Договором № 4959893 від 23.10.2021 року, вимоги за яким перейшли до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Посилання представника відповідачки [PERSON] про те, матеріали справи не містять первинних облікових документів, які б підтверджували факт перерахування коштів відповідачці на виконання договору № 4959893 про надання споживчого кредиту, а довідка про перерахування таких коштів не може бути беззастережним доказом цього, суд відхиляє, оскільки про успішність операції згідно договору з ТОВ «Авентус Україна» на суму 20 000 грн, яка була проведена 23.10.2021 року об 11:28 год на номер картки [NUMBER] , належної [PERSON] , свідчить інформація з ТОВ ФК «Контрактовий дім» (а.с. 10-11) та АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 143), яка не спростована відповідачкою та її представником, і яку суд бере як належний доказ про наявність перерахування коштів відповідачці за договором № 4959893. Разом з тим, відповідно до п. 2.1. Договору кошти кредиту згідно Договору надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту. Позивачці кошти у сумі 20 000 грн були перераховані саме на номер картки [NUMBER] , будь-яких інших доказів, які підтверджували перерахування таких коштів на іншу платіжну картку або в інший спосіб, ні відповідачкою, ні її представником не надано. Крім того, суд бере до уваги те, що кредитний договір є дійсним, у судовому порядку не оскаржувався. Розрахунок заборгованості проведений первісним кредитором до відступлення прав вимог відповідачкою не спростований, будь-яких нових нарахувань кредитної заборгованості позивач не проводив. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути 2 147,20 грн судового збору, сплаченого при подачі позову до суду (а.с. 1). Також позивачем ставиться питання про стягнення судових витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено копію рахунку на оплату по замовленню № 783/10/08 від 10 серпня 2023 року, де зазначено найменування наданих адвокатом послуг на суму 10 000 грн (а.с. 7), копію договору про надання правової допомоги № 10/07-2023 від 10 липня 2023 року між адвокатом Столітнім М.М. та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (а.с. 16-17), копію звіту про надання правової допомоги згідно Договору № 10/07-2023 року від 10.08.2023 року (а.с. 19), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я [PERSON] (а.с. 21). Вирішуючи питання стягнення витрат на правову допомогу, суд дійшов наступного висновку. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, враховуючи категорію справи, обсяг виконаних робіт та наданих адвокатом послуг, значення справи для сторони позивача, її публічним інтересом, співмірність даних витрат, які суд вважає завищеними, тому суд вважає такими, що підлягають до задоволенню витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн, які слід стягнути з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved