Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-09 00:00:00

01.07.2024 року до суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява, у якій представник позивача адвокат Ольховська І.Б. посилаючись на ст.ст. 4, 12, 19, 81, 141, 175-177 ЦПК України, просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «МАРИН-ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №CL-265326 у розмірі 143619,10 гривні та понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2422,40 гривень та витрати на правову допомогу в сумі 6000,00 гривень. В обґрунтування позову позивач послався на те, що 20 лютого 2020 року між [PERSON] , (РНОКПП: [NUMBER] ), укладено з АТ «Кредобанк», Кредитний договір № CL-265326. Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на дату цієї вимоги заборгованість за Кредитним договором складає 143619,1 грн., в тому числі строкове тіло 48580,38 грн., прострочене тіло 27365,92 грн., строкові відсотки 6411,2 грн., прострочені відсотки 61261,6 грн. 08.11.2023 року у правовідносинах за вказаною заборгованістю була здійснена заміна кредитора у зобов`язанні з АТ «Кредобанк» на ТОВ «ФК «МАРИН-ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 43231894) на підставі договору. З метою досудового, добровільного врегулювання спору 30.01.2024. на адресу позичальника направлено Досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань та повідомлення про заміну кредитора в зобов`язанні. Дану вимогу залишено відповідачем без реагування. На даний\~час Відповідач\~продовжує ухилятись\~від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «ФК «МАРИН-ФІНАНС». Ухвалою судді від 16 липня 2024 року, після виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі, та призначено судовий розгляд справи на\~15.08.2024 року. Ухвалою судді\~від 15\~серпня 2024\~року судовий розгляд справи відкладено на 10.09.2024 року на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України. В судове засідання 10 вересня 2024 року сторони не з`явились. Позивач свого представника не направив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. В матеріалах справи наявне клопотання представника позивача за довіреністю, в якому вони позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечували, просили проводити судовий розгляд справи за відсутності їх представника. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання двічі повідомлялася за адресою реєстрації та за адресою вказаною у позовній заяві, проте конверти із процесуальними документами повернуто до суду з відміткою про причину повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Також повідомлялася через оголошення на офіційному веб-сайті «Судової влади України». Відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України, вважається, що відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило, клопотання про відкладення розгляду справи та відзив на позовну заяву до суду не подано. За наявності умов, передбачених ст.ст. 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 10 вересня 2024 року суд ухвалив заочне рішення у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що 20.02.2020 року між [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) та АТ «Кредобанк», було укладено Кредитний договір № CL-265326. Відповідно до п. 1 якого, АТ «Кредобанк» взяв на себе зобов`язання надати у власність Позичальникові грошові кошти (кредит) на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а Позичальник зобов`язалася використати кредит на цілі, вказані у кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених кредитним договором. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору сума кредиту визначена у розмірі 84830,12 гривень. Відповідно до п. 2.3 договору строк кредитування становить 60 місяців, тобто до 18.02.2025 року. Згідно положень п. 2.4 позичальник доручив банку здійснити переказ кредитних коштів з позичкового рахунку, вказаного в п. 2.5 договору, на відповідні цілі та за відповідними реквізитами. Відповідно до п. 4.1 кредитного договору за користування кредитом [PERSON] взяла на себе зобов`язання зі сплати відсотків за процентною ставкою 55% річних. Відповідно до п. 4.4. договору, загальні витрати позичальника по кредиту становлять 167698,00 гривень. 4.5. договору реальна річна процентна ставка 71.19% річних. 4.6. договору загальна вартість кредиту 252528,12 гривень. У п. 6.2 кредитного договору встановлено зобов`язання [PERSON] з погашення заборгованості за кредитним договором відповідно до графіку платежів, що є додатком № 1 до кредитного договору. Всього зобов`язалася здійснити 60 щомісячних платежів по 4209,80 гривень кожного останнього числа відповідного місяця. З аналізу кредитного договору № CL-265326 від 20.02.2020 року судом підтверджено, що вказаний кредитний договір укладено в письмовій формі шляхом його підписання з боку АТ «Кредобанк» та з боку [PERSON] Кожна сторінка договору скріплена печаткою та підписом банку, а також підписом позичальника. Таким чином, між АТ «Кредобанк» та [PERSON] у письмовій формі укладено кредитний договір, яким погоджено всі істотні умови такого договору та яким обумовлено виникнення між сторонами кредитного зобов`язання. За змістом кредитного зобов`язання АТ «Кредобанк» зобов`язався надати у власність [PERSON] визначену суму кредитних коштів, а [PERSON] зобов`язалася використати кредитні кошти відповідно до погоджених цілей, повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у строки та в порядку, що визначені у договорі та його додатках. Додатком № 1 до кредитного договору CL-265326 від 20.02.2020 року є графік платежів, яким визначено суму щомісячного платежу за кредитним договором, порядок її розрахунку та розподілу сплачених платежів на погашення існуючої заборгованості, визначено суму вартості кредиту та загальні суму витрат по кредиту. Вказаний Графік платежів так само підписаний АТ «Кредобанк» та [PERSON] . Крім того, додатком до кредитного договору № CL-265326 від 20.02.2020 року є паспорт споживчого кредиту, який так само містить підписи сторін кредитного договору. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] , діючи добровільно, бажаючи настання відповідних правових наслідків, відповідно до свого внутрішньої волі, будучи повністю обізнаною з умовами кредитування, порядком та строками повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, порядком погашення існуючої заборгованості за кредитним договором, взяла на себе кредитне зобов`язання на вищезазначених умовах. 08.11.2023 року АТ «Кредобанк» та ТОВ "ФК "МАРИН-ФІНАНС" (код ЄДРПОУ 43231894) уклали договір Факторингу, предметом якого є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до додатку №1 до договору факторингу від 08.11.2023 року ТОВ "ФК "МАРИН-ФІНАНС" отримало право вимоги до Відповідача на загальну суму 143619,10 грн. Таким чином відступлення прав вимоги до Відповідача на користь ТОВ "ФК "МАРИН-ФІНАНС" відбулося відповідно до Договору факторингу від 08.11.2023 року. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно із ст.\~11\~ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (ч. 1). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини (ч. 2 п. 1). Відповідно до статті 202\~ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1). Згідно з вимогами частини четвертої статті 203\~цього Кодексу правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. За змістом статті 204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором\~є домовленість\~двох або\~більше сторін,\~спрямована на\~встановлення,\~зміну або\~припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.\~638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст.\~1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст.\~633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.\~634\~цього Кодексу договором\~приєднання є\~договір,\~умови якого\~встановлені однією\~із сторін\~у формулярах\~або інших\~стандартних формах,\~який може\~бути укладений\~лише шляхом\~приєднання другої\~сторони до\~запропонованого договору\~в цілому.\~Друга сторона\~не може\~запропонувати свої умови договору. Тому з огляду на зміст статей 633, 634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ст.\~1056-1\~ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст.1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, між позивачем та відповідачем було укладено письмовий договір, який складається із підписаної відповідачем анкети-заяви та підписаного відповідачем паспорта споживчого кредиту, згідно з яким сторони своїми підписами засвідчили досягнення згоди щодо: типу кредиту, суми ліміту, строку договору та строку кредитування, способу та строку надання кредиту, процентної ставки в межах та поза межами пільгового кредиту, типу процентної ставки, орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядку повернення кредиту, наслідків прострочення виконання чи невиконання зобов`язань за договором, у тому числі штрафу та процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту. Відповідно до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, судом встановлено факт порушення [PERSON] свого зобов`язання з повернення заборгованості за кредитним договором. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № CL-265326 від 20.02.2020 року судом встановлено, що внаслідок неналежного виконання [PERSON] зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування ними станом на 08.11.2023 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 143619,10, з якої: 48580,38 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 27365,92 грн. - заборгованість за тілом кредиту прострочена, 6411,20 грн. - заборгованість за відсотками, 61261,60 грн. - заборгованість за відсотками прострочена. Таким чином, позовні вимоги Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова Компанія\~«МАРИН-ФІНАНС»\~до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором слід задовольнити. СУДОВІ ВИТРАТИ. Відповідно до п. 6 ч.1 ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Згідно з ч. 1 ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу ( п. 1 ч. 3 ст.. 133 ЦПК України). У позовній заяві позивач вказав попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які складаються з судового збору 2 422,40 гривень та витрат на професійну правничу допомогу 6000,00 гривень, які він поніс у зв`язку з розглядом справи. Сплата позивачем судового збору в сумі 2 422,40 гривень при поданні позову підтверджується платіжною інструкцією\~№ 113\~від 19.06.2024 року. Вказана сума судового збору зарахована до спеціального фонду державного бюджету України. Згідно з ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами ч.1 ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач надав: копію договору про надання правничої допомоги № 01/04/24 від 01.04.2024, укладеного між ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» та адвокатом Альховською І.Б.; акт наданих послуг №1 від 31.05.2024 року; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Серія ЛВ №001330; ордер Серії ВС №1291074. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, які, з урахуванням п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню. На підставі викладеного,

Outcome: approved