Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 335444 від 03.08.2020 р. у розмірі 24718,48 грн., а також стягнути з останньої понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3028,00 грн. та на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн. В обгрунтування позову зазначено, що 03.08.2020 р. між [PERSON] та ТОВ «Слон кредит» був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 335444, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 12500,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 03.08.2022 р. та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах визначених умовами Договору кредиту. Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за Договром кредиту, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Договору кредиту. 30.06.2021 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №30-06/2021, відповідно до якого ТОВ «Слон кредит» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за Договором кредиту, у т.ч. за Договір про надання споживчого кредиту № 335444 від 03.08.2020 р., що укладений між ТОВ «Слон кредит» та позичальником [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01/2023 року, в тому числі за Договір про надання споживчого кредиту № 335444 від 03.08.2020 р., що укладений між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] . Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на 10.05.2024 р. відповідно до розрахунку заборгованості, становить 24718,48 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 10998,99 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 13719,49 грн., заборгованість за нарахованими відсотками згідно Договору кредиту 0,00 грн., нараховані 3% річних 0,00 грн., витрати від інфляції - 0,00 грн. Враховуючи вищезазначене, кредитодавець просить стягнути з позичальника загальну суму заборгованості 24718,48 грн. Ухвалою суду від 31.05.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Даною ухвалою сторонам по страві встановлено процесуальні строки. 03.07.2024 року представником відповідача до суду направлено відзив з додатками до нього, у якому останній просив позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково у розмірі 16152,42 грн., у задоволені позовних вимог про стягнення понесених витрат на правову допомогу відмовити повністю. В обгрунтування відзиву представником відповідача зазначено, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, наводить правові позиції Верховного Суду та зазначає, що відповідно до п.1.4 Договору № 335444 про надання споживчого кредиту від 03.08.2020 року, строк кредиту складає 730 днів з кінцевим терміном повернення 03.08.2022 року (включно). Тож, термін повного погашення кредиту до 03.08.2022 року (включно), а строк кредитування за вказаним кредитним договором з 03.08.2020 по 03.08.2022 (включно). Перебіг позовної давності щодо звернення із позовом про стягнення місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня строку дії Договору, або з 04.08.2022 р. При цьому, право кредитодавця (його правонступника) нараховувати передбачені договром проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договром строку кредитування (з 04.08.2022) чи у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. Таким чином, з 04.08.2024 року позивач не міг нараховувати проценти за користування кредитом. Як видно із поданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, відповідачем після 03.03.2021 року не сплачувалися відсотки за користування кредитом (щомісячні платежі) та заборгованості за користування тілом кредиту, при цьому через те, що позивачем було подано позов 17.05.2024 р. вимоги позивача про стягнення щомісячних платежів за користування кредитом (відсотки за користування кредитом), на час подання позову, можуть бути задоволені, лише щодо тих платежів, сплату яких призначено за Графіком платежів, починаючи з 03.06.2021, у звязку із спливом позовної давності до попередніх платежів. Вимога про стягнення суми кредиту в розмірі 10998,99 грн. також підлягає частковому задоволенню через те, що відповідач протягом строку кредитування частково сплачувала заборгованість за тілом кредиту та відсотками на підтвердження чого додано копії платіжних квитанцій. На погашення тіла кредиту відповідачем здійснено платежі на загальну суму 1316,81 грн. Вимоги ж позивача про стягнення щомісячних платежів за користування кредитом (відсотки за користування кредитом), на час подання позову, не можуть бути задоволені щодо тих, які були нараховані до 03.06.2021 р, у звязку із спливом позовної давності до пред`явлення позовної вимоги про стягнення заборгованості по щомісячних платежам за користування кредитом, яка згідно ст. 257 ЦК України складає 3 роки, щ обули нараховані раніше ніж за 3 роки до дати подання позову (17.05.2024 р.). А саме круючись розрахунком заборгованості за кредитом, починаючи з 03.06.2021 року відповідачем не сплачено щомісячні платежі за користування кредитом (відсотки) в сумі 6470,24 грн. Тож позовна вимога про стягнення заборгованості за кредитом підлягає частковому задоволені в розмірі 9682,18 грн., а щодо стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 6470,24 грн., загальна сума становить 16152,42 гр. Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомого у відзиві адвокатом наведено правові позиції Верховно Суду та норми ЦПК України та зазначено, що позивачем не додано до позовної заяви клопотання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу саме у формі окремого клопотання, а наявна лише позовна вимога про стягнення витрат на правову допомогу. Також пзивачем не додано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат та доказів сплати витрат на професійну правничу допомогу. Відповідач вважає, що витрати на оплату правової допомоги в розмірі 9000,00 грн. не є співмірними із ціною позову, а саме занадто великі. Разом з відзивом, представником відповідача, адвокатом Супруном Л.В. подано заяву про застосування наслідків спливу позовної давності у якій останній просив застосувати до спірних правовідносин наслідки спливу загальної позовної давності. В обгрунтування заяви зазначив аналогічну відзиву позицію та те, що заборгованість за відсотками за користування кредитом підлягає частковому задоволенню в розмірі 6470,24 грн. у зв`язку із спливом позовної давності, яка згідно ст. 257 ЦК України складає 3 роки. 15.07.2024 р. представником позивача [PERSON] через систему «Електронний суд» направлено письмові пояснення в яких остання просила дану позовну заяву задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування зазначила, що станом на сьогоднішній день заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. У розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. Відповідно до умов договору строк кредиту 730 днів, з кінцевим терміном повернення 03.08.2022 р. включно. Проценти за користування становлять: - за перший день користування кредитом 25% в день - за всі наступні дні 85% річних. З розрахунку фактора вбачається, що за період з 04.08.2020 року по 30.06.2021 року заборгованість складає 14498,46 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту 10998,99 грн., заборгованість за відсотками 3,47 грн. Звернено увагу, що платежі, здійснені відповідачем, були враховані первісним кредитором у розрахунку. В подальшому, ТОВ «Вердикт капітал» здійснено донарахування відсотків за період з 30.06.2021 року по 02.08.2022 року у розмірі 10220,02 грн., після чого загальний розмір заборгованості склав 24718,48 грн. Отже, нарахування відсотків здійснювалось в межах строку кредитування, визначеного та погодженого сторонами Договору, а саме з 04.08.2020 по 02.08.2022 року. Відповідачем було укладено кредитний договір за власним бажанням, добровільно, без будь-якого примусу з боку третіх осіб. Перед укладенням кредитного договору позичальник отримав від кредитодавця всю інформацію стосовно кредиту, ознайомився з усіма умовами Договору та правильно зрозумів суть фінансової послуги. Під час укладання Договору, відповідач усвідомлював всі ризики, пов`язані з укладенням даного договору, а також наслідки і відповідальність у разі неналежного виконання умов договору. Зокрема, відповідачу було відомо про реальну відсоткову ставку за користування кредитними коштами, порядок її зміни та порядок нарахування відсотків. При цьому договір та його умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про сплату ним заборгованості у повному розмірі чи про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Отже, розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим. Виходячи з чого, кредитодавцем у відповідності до домовленостей між сторонами, що викладені в даному Договорі про споживчий кредит, Правилах надання фінансових кредитів (послуг), та інших документах, було правомірно нараховано заборгованість, в тому числі відсотки в межах дії даного Договору позики. Щодо строку позовної давності представник позивача у своїх поясненнях зазначила,\~що відповідно\~до умов\~Договору дата\~повернення кредиту\~-\~03.08.2022\~р.\~Ні первісний\~кредитор,\~ні позивач\~не надсилали\~відповідачу вимог\~про дострокове\~погашення кредиту,\~отже,\~моментом виникнення\~у позивача\~права на\~звернення з\~даним позовом\~та моментом\~початку перебігу\~позовної давності\~є невиконання\~умов договору,\~а саме\~04.08.2022\~року.\~Таким чином,\~перебіг строку\~позовної давності\~закінчується 04.08.2025\~року.\~Більш того,\~навіть якщо\~починати відлік\~строку для\~кожного окремого\~платежу,\~які мали\~відбутись відповідно\~до Графіку\~погашення заборгованості,\~перебіг таких\~строків було\~зупинено у\~зв`язку з\~введенням карантину,\~а в\~подальшому \~воєнного стану. Зазначено,\~що відповідно\~до п.\~12\~Перехідних та\~прикінцевих положень\~до ЦК\~України під\~час дії\~карантину,\~встановленого Кабінетом\~Міністрів України\~з метою\~запобігання поширенню\~коронавірусної хвороби\~(COVID-19),\~строки,\~визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього Кодексу,\~продовжуються на\~строк дії\~такого карантину.\~Крім того,\~відповідно до\~п.\~19\~Перехідних та\~прикінцевих положень\~до ЦК\~України У\~період дії\~воєнного стану\~в Україні,\~введеного Указом\~Президента України\~"Про\~введення воєнного\~стану в\~Україні"\~від 24\~лютого 2022\~року №\~64/2022,\~затвердженим Законом\~України "Про\~затвердження Указу\~Президента України\~"Про\~введення воєнного\~стану в\~Україні"\~від 24\~лютого 2022\~року №\~2102-IX,\~перебіг позовної\~давності,\~визначений цим\~Кодексом,\~зупиняється на\~строк дії\~такого стану. Отже, строки позовної давності не були пропущені позивачем, а, підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності у суду відсутні. Представник позивача у додаткових поясненнях щодо стягнення витрат на правничу допомогу вказала норми ЦПК України, правові позиції викладені у постанові Великої Палати та зазначила, що відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Твердження відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Отже, такі твердження є припущеннями. Крім того, позовна заява, на виконання вимог цивільного процесуального законодавства, містить попередню суму судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з пред`явленням даного позову та розгляду справи у суді в тому числі і 9000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Також, представник позивача у поясненнях зазначає та перелічує докази наявні при матеріалах справи на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу та вважає, що з урахуванням норм чинного законодавства України відсутні будь-які підстави щодо відмови у стягненні витрат на правничу допомогу на користь позивача. 29.07.2024 року від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшло заперечення на заяву про застосування наслідків спливу позовної давності в якій остання просила відмовити відповідачу у задоволенні заяви про застосування наслідків спливу позовної давності. В обґрунтування заперечення вказані підстави про які йшла мова у письмових поясненнях від 15.07.2024 р. 30.07.2024 р. представником відповідача, адвокатом Супруном Л.В., подано письмові пояснення у яких останній зазначив, що на момент подання даних письмових пояснень [PERSON] має відмінну позицію, ніж та, яка була викладена у відзиві на позовну заяву, а саме відповідач не визнає позовні вимоги. В обґрунтування зазначив, що відповідач згідно норм ЦК України на період дії воєнного стану та протягом 30 днів після його закінчення, повинна бути звільнення від відповідальності визначеної ст. 625 ЦК України. Позивач вказує у запереченні, що згідно п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Тобто, це правило поширюється і на перебіг позовної давності, але позивач не зазначив у запереченні назви нормативних актів, яким підтверджується введення в дію карантину в Україні чи окремих її регіонах. Також позивачем не надано доказів належного повідомлення відповідача про перехід права вимоги за кредитним договором від ТОВ «Слон кредит» до ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" з наявною заборгованістю по кредитному договору. Крім того, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, в тому числі передбаченого Наказом Міністерства юстиції від 12.04.2012 № 578/5 «Про первинний документ який фіксує факт виконання госоперації та служить підставою для записів у регістрах бухобліку та додаткових документах», яким є виписка порахунку, на підтвердження факту видачі первісним кредитором коштів по кредитному договору, оплати відповідачем певних сум за кредитним договором та нарахування відсотків. Розрахунок наданий позивачем є взагалі є недопустимим та неналежним доказом та є незрозумілим для клієнта як факт отримання коштів, нарахування відсотків та комісії тощо. 07.08.2024 року від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення в яких остання просила позовну заяву задовольнити в повному обсязі та зауважила, що відповідач зазначив, що згідно п. 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Крім того згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Проте, вказані норми застосовується щодо нарахування штрафних санкцій за порушення виконання умов договору, зокрема неустойки (штрафу та пені), а не відсотків за користування кредитом. У справі, що розглядається, заборгованість складається із: заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за відсотками за користування кредитом. Позивач не нараховував пеню, неустойку та/або інші штрафні санкції за невиконання умов договору, а лише відсотки за користування кредитом, у розмірі та строк, погоджений сторонами. Враховуючи, що відсотки не є пенею, їх зменшення чинним законодавством не передбачено. Отже, розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами Кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим. Щодо строку позовної давності представник позивача зазначила, що враховуючи норми законодавства, що регулювали дію карантину встановленого з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) та які регулюють дію введеного воєнного стану то з 12.03.2020 по 01.07.2023 року перебіг строків позовної давності продовжено, а з 24.02.2022 року та по даний час перебіг строків позовної давності зупинено. Отже, строки позовної давності не були пропущені позивачем, а, підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності у суду відсутні. Щодо повідомлення про відступлення права вимоги зазначила, що законом передбачені спеціальні правові наслідки неповідомлення боржника про заміну кредитора у зобов`язанні. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою визнання договору факторингу недійсним та не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну стягувача за рішенням суду. Єдиним наслідком такого неповідомлення є ризик для кредитора у вигляді можливості виконання боржником свого обов`язку на користь попереднього кредитора. І це більше стосується добровільного виконання зобов`язання, а не стягнення з боржника сум в примусовому порядку. Щодо виписок по рахунку вказала, що посилання відповідача на обов`язковість виписок по картковому рахунку є недоречним, оскільки ні первісний кредитор, ні позивач є не банками, а фінансовими установами, діяльність яких регулюється спеціальним законодавством для осіб, які надають небанківські фінансові послуги. Зокрема, небанківські фінансові установи позбавлені можливості відкривати карткові рахунки фізичним та юридичним особам, а також створювати виписки по таким картковим рахункам споживачів. Отже, твердження відповідача не заслуговують на увагу. У розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. Відповідачем здійснювалось часткове виконання умов договору, а також визнано факт укладення кредитного договору та видачі коштів у поданих процесуальних документах, отже дані обставини звільняються від доказування відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі з підстав зазначених у позові. Представник відповідача, адвокат Супрун Л.В., в судовому засіданні просив відмовити повністю в задоволенні позову з підстав, що викладені ним в заявах по суті справи. Розгляд справи здійснюється на підставі ст.\~279\~ЦПК\~України в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. В порядку спрощеного позовного провадження вивчивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що 03.08.2020 року між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 335444 за умовами якого відповідачу надано кредит у гривні в сумі 12500,00 грн. Строк кредиту 730 днів, з кінцевим терміном повернення 03.08.2022 р. (включно). Детальні терміни повернення кредиту, визначені в Графіку платежів, що є додатком №1 до цього Договору. Тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: - за перший день користування кредитом (включно) 25% в день; за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредлиту 85% річних. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає 126,83% річних. Орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає 26262,63 грн., що зазначено в пунктах 1.2 1.8 даного Договору. Пунктом 2.1 Договору передбачено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування: - розмірі 10000,00 грн. на користь споживача за реквізитами [NUMBER] в АТ «Таскомбанк», код банку 339500, призначення платежу: [NUMBER] , кредитний договір №335444 від 03.08.2020, ПІБ (ІПН) споживача або за реквізитами поточного рахунку споживача та/або за реквізитами платіжної картки, дані яких споживач надав Товариству в будь-який спосіб; - у розмірі 2500,00 грн. на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п. 3.5 Договору. Відповідно до п. 3.5 даного Договору сплата процентів за перший день користування кредитом здійснюється споживачем в день отримання кредиту. З метою оплати процентів за перший день користування кредитом, споживач доручає Товариству утримати суму зазначених процентів з суми кредиту, що підлягає наданню споживачу. Разом з копією вищевказаного договору додано копії Заяви Анкети від 03.08.2020 р., Паспорта споживчого кредиту від 03.08.2020 року та Графіка платежів до Договору про надання споживчого кредиту № 335444, який є Додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту Отримання [PERSON] кредитних коштів у сумі 10 000 грн. підтверджується платіжним дорученням №2958 від 03.08.2020 р. З розрахунку заборгованості за кредитом ТОВ «Слон кредит» вбачається, що загальна заборгованість згідно кредитного договору № 335444 від 03.08.2020 станом на 30.06.2021 складає 14498,46 грн., а саме за кредитом 10998,99 грн., по відсотках 3499,47 грн. 30.06.2021\~р.\~між ТОВ\~"Слон\~кредит"\~та ТОВ\~"Вердикт\~Капітал"\~укладено Договір\~факторингу №\~30-06/2021,\~відповідно до\~якого ТОВ\~"Слон\~кредит"\~відступило на\~користь ТОВ\~"Вердикт\~Капітал"\~права грошової\~вимоги до\~боржників за\~Договорами кредиту,\~у т.ч.\~за Договором про надання споживчого кредиту № 335444 від 03.08.2020 де боржником є [PERSON] , що підтверджується Реєстром боржників від 01.07.2021 р. з якого також видно, ТОВ "Вердикт Капітал" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 14498,46 грн., а також витягом з реєстру боржників від 01.07.2021 доданий позивачем до позову. З розрахунку заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.01.2023 вбачається загальна сума заборгованості в розмірі 24718,48 грн. з яких: заборгованість по основній сумі кредиту 10998,99 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 3499,47 грн.; нараховані відсотки зг. кр. дог. 10220,02 грн. При цьому, в даному розрахунку\~нижче зазначено\~роз`яснення\~рядка «нараховані\~відсотки зг.\~кр.\~дог.»та вбачається, що дата початку нарахування - 30.06.2021, дата кінця нарахування 02.08.2022 (включно), відсоткова ставка 85,0% річних, кількість днів 399, нараховані відсотки за цей період становлять 10220,02 грн. Отже, з вищевикладено вбачаєтся, що відповідачем з первісним кредитором 03.08.2020 укладено вищевказаний договір з кінцевим терміном повернення 03.08.2022 р. (включно). Станом на 30.06.2021 відповідач мала перед «Слон кредит» заборгованість в розмірі 14498,46 грн. 30.06.2021 р. між ТОВ "Слон кредит" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено вищевказаний Договір факторингу відповідно до якого ТОВ "Вердикт Капітал" набуло права грошової вимоги до відповідача на суму 14498,46 грн. та було обраховано в подальшому заборгованість за відсотками за період вже з 30.06.2021 по 02.08.2022 року (тобто до моменту закінчення терміну договору) в розмірі 10220,02 грн. та загальна сума заборгованості становить 24718,48 грн. Відповідно до Договору відступлення (купівлю - продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 р. ТОВ "Вердикт Капітал" відступило право вимоги до позичальника ТОВ "КОЛЛЕК ЦЕНТР", в тому числі і за Договором про надання споживчого кредиту № 335444 від 03.08.2020 де боржником є [PERSON] , що підтверджується Реєстром боржників до Договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 р. та витягом з цього Реєстру з яких вбачаєжться, що ТОВ "КОЛЛЕК ЦЕНТР" набуло право вимоги до відповідача [PERSON] за Договором № 335444 в загальній сумі 24718,48 грн., яку представник позивача і просив стягнути та яка відображена в розрахунку заборгованості позивача. Враховуючи вищезазначене, заява представника відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності є небгрунтованою та безпідставною, відповідно не підялгає задоволенню. Стаття 6 Конвенції прозахист правлю дини іосновоположних свобод\~гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1 та 3\~статті 13 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 12 ЦПК. Відповідно до ч. 1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1, 2\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п.3 ч. 1\~ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1\~ст. 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій\~статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статей\~1049,\~1050,\~1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із\~статтею 629ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. У частині 1\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 599 ЦК України\~встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином, зваживши у сукупності подані ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" докази по справі, суд дійшов висновку, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Товариству не повернуті в строк, визначений договором, що свідчить про порушення їх прав. Тому, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 9000 грн, суд враховує наступне. Згідно з ч. 1, п.1 ч. 3 ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1-6 ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони,\~зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про\~зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч.3\~ст. 141 ЦПК України). Відповідно до ч.8\~ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вже вищезазначено, 03.07.2024 року представником відповідача до суду направлено відзив у якому останній просив зокрема у задоволені позовних вимог про стягнення понесених витрат на правову допомогу відмовити повністю на обгрунтування чого зокрема навів правові позиції Верховно Суду та норми ЦПК України та зазначив, що витрати на оплату правової допомоги в розмірі 9000,00 грн. не є співмірними із ціною позову, а саме занадто великі. Відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного Суду, зокрема у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18. Представник позивача у обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подала: копію договору про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02.01.2023 року, укладеного між ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" та Адвокатським об`єднанням "ЛІГАЛ АССІСТАНС" разом з копією прайс листа АО "ЛІГАЛ АССІСТАНС"; заявку на надання юридичної допомоги № 201 від 26.04.2024 р. якою погоджено надання правових (юридичних) послуг Адвокатським обєднанням Товариству по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] на суму 9000,00 грн., витяг з Акту № 1 про надання юридичної допомоги від 03.04.2024 р. на суму 9000,00 грн, та платіжну інструкцію № 0433350000 від 10.05.2024 р. якою ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" перерахував АО "ЛІГАЛ АССІСТАНС" 45000,00 грн. за надання правової допомоги згідно договору №02-01/2023 від 02.01.2023 р. про надання правової допомоги. 17.07.2024 року, через технічну помилку в даті, представником позивача разом з клопотанням подано до суду копію витягу з Акту № 1 про надання юридичної допомоги від 03.05.2024 р. на суму 9000,00 грн. Вказані докази підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 9000,00 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист правлюдини іосновоположних свобод\~1950 року. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц. Верховний Суд у постанові від 25.07.2023 року у справі №340/4492/22 прийшов до висновку, що наявність або відсутність заперечень процесуального опонента проти відшкодування витрат на професійну правничу допомогу має значення лише для розв`язання питання про співмірність судових витрат на правову допомогу, заявлених до відшкодування. Водночас, це не впливає на обов`язок перевіряти заявлені витрати на відповідність іншим критеріям. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій\~статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Визначаючи у даній справі розмір судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу адвоката, за встановлених обставин, суд виходить з того, що предмет спору в цій справі не є складним, та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів також не є значними, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських послуг, а також розумності їхнього розміру, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до суми 4500,00 грн. Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат. Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень\~статті 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого, враховуючи що позов задоволено повністю, суд дійшов висновку, що судові витрати, що складаються з судового збору, сплаченого позивачем в розмірі 3028,00 грн., слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved