Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

06.03.2024 року до Березівського районного суду Одеської області звернулась [PERSON] з позовними вимогами до Березівської територіальної громади Одеської області про визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2024 року, вказана справа передана до розгляду судді Березівського районного суду Одеської області Римарю І.А. Ухвалою суду від 12.03.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 26.03.2024 року відкрито провадження по праві за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 09.05.2024 року закрито підготовче провадження по справі та призначено до розгляду по суті. \~ \~ \~ \~В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що більше десяти років проживає та відкрито володіє житловим будинком із надвірними будівлями, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . З 2005 року вищевказаний житловий будинок є для [PERSON] єдиним постійним місцем проживання, вона проводить в ньому ремонт, обробляє прибудинкову територію, сплачує за комунальні послуги. У зв`язку з вищевказаним позивач просить задовольнити позов та визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок за набувальною давністю. Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 09.11.2024 року. \~\~ \~ \~ \~ \~У судове засідання 23.09.2024 року позивач не з`явилась, 09.05.2024 року від її представника надійшла до суду заява про розгляд справи без їхньої участі, вказала, що позов підтримує у повному обсязі (а.с.40). \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Представник відповідача Березівської міської ради Одеської області у судове засідання 23.09.2024 року не з`явився, 04.04.2024 року надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі за наявними в матеріалах справи документами (а.с.37). За приписами ч. 2\~ст. 247 Цивільно-процесуального кодексу України\~(далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). \~ \~ \~ \~З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами. Вивчивши матеріали справи, врахувавши думку представника позивача та думку відповідача, викладені в заявах про розгляд справи за їх відсутності, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно зі\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Крім того, згідно з ч. 3\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Суд вважає зазначити, що відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу підставу та предмет позову може визначити виключно позивач. Суд не вправі визначити предмет, підставу (інше) позову також у зв`язку із принципом змагальності цивільного процесу. \~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Як вбачається з довідки виданої виконавчим комітетом Березівської міської ради від 17.10.2023 року [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.18). \~ \~ \~ \~Разом з цим, судом встановлено, що рішенням Червоноволодимирівської сільської ради Березівського району Одеської області від 30.06.2005 року дозволено [PERSON] видати свідоцтво про право власності на спірний будинок (а.с.20). \~ \~ \~ \~Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.09.2023 року №347587024 власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] (а.с.21). \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Основоположні принципи здійснення правомочності власника сформульовані в ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, прийнятої в м. Рим 04 листопада 1950 року, що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до\~ст. 9 Конституції України. Ця норма міжнародної конвенції передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном; не допускає позбавлення тією чи іншою особою свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права; визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У\~Конституції України\~закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головним з яких є принцип рівного визнання й захисту рівним чином усіх форм власності (ст. ст. 13, 14, 41). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Зокрема, ч. 4\~ст. 41 Конституції України\~передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Конституційні положення про право власності відображені в нормах чинного законодавства, зокрема в\~ст.\~344\~Цивільного кодексу\~України (далі ЦК України), якою встановлені правила застосування набувальної давності як одного зі способів набуття права власності. Відповідно до ч. 1\~ст. 344 ЦК України,\~особа,\~яка добросовісно\~заволоділа чужим\~майном і\~продовжує відкрито,\~безперервно володіти\~нерухомим майном\~протягом десяти\~років або\~рухомим майном\~-\~протягом п`яти\~років,\~набуває право\~власності на\~це майно\~(набувальна\~давність),\~якщо інше\~не встановлено\~цим Кодексом. Набуття\~права власності\~на земельну\~ділянку за\~набувальною давністю\~регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Частиною 4\~ст. 344 ЦК України\~визначено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Виходячи зі змісту\~ст. 344 ЦК України\~обставинами, які мають значення для справи, і, які повинен довести сам позивач згідно ч. 3\~ст. 12 ЦПК України, є законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Відповідно до розяснень, викладених у п. п. 9. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. За змістом\~ст. 344 ЦК України\~при набувальній давності тягар доказування лягає на позивача. Спосіб захисту обирається позивачем, проте не довільно, а з урахуванням вимог закону. Обєктом захисту є не право, якого просто немає, і не майно (річ), тому що майно в будь-якому випадку не може мати власного захисту, а захищається саме особа володільця. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Позивач знала про те, що\~\~не володіє житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності, більше того, знала, що спірний житловий будинок на праві приватної власності належить [PERSON] , та за власною ініціативою користувалась, обслуговувала та утримувала в належному стані вказаний будинок. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~З огляду на положення\~ст. 344 ЦК України\~та розяснення, викладені в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав», «набуття права власності на чуже майно за набувальною давністю здійснюється за умови, що майно, яке опинилося у володінні особи, є об`єктивно чужим, володілець суб`єктивно вважає майно своїм, володілець майна має бути добросовісним набувачем, володіння здійснюється протягом усього строку відкрито та продовжувалось безперервно, строк такого володіння нерухомим майном складає 10 років». \~ \~ \~ \~Позов про право власності за давністю володіння не може пред`явити законний володілець або особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є його власником. Таким чином, добросовісність позивача на зазначений ним як початковий момент заволодіння вищезазначеним майном була відсутня. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Оскільки, позивачу було відомо про відсутність у нього підстав для набуття права власності на вказану нерухомість, а тому вказане виключає добросовісність заволодіння вказаним майном. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ З огляду на викладене, суд доходить висновку, що право власності за набувальною давністю виникає на підставі рішення суду при умові, що майно перебуває у особи, яка заволоділа чужим майном поза договірними відносинами та поза волею власника цього майна. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Крім того, суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду зроблено висновок щодо умов набуття права власності за набувальною давністю, що відображено у відповідній постанові від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18), в якому вказується, що після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. \~ \~ \~ \~Доводи позивача в обґрунтування позову зазначені у позовній заяві, спростовуються висновками суду, суперечать нормам чинного цивільного законодавства, на які посилається позивач, та спрямовані на порушення конституційних прав інших осіб, а тому позов задоволенню не підлягає.\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: dismissed