Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-22 00:00:00

Право власності та користування на землю набувається та реалізується в порядку та на підставах, визначених Конституцією України, Земельним кодексом України, а також іншими законами, що видаються відповідно до них. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 13 та ч. 1 ст. 14 Конституції України земля, її надра, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охорони держави. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст.78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Статтею 80 ЗК України встановлено, що самостійними суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності. Положеннями статті 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Порядок отримання громадянами у власність земельних ділянок регламентовано нормами ст.ст.116, 118, 121 ЗК України. Згідно із ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. В даній справі судом встановлено, що рішенням Лиманської міської ради Донецької області від 21.02.2019 №7/61-2921 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці [PERSON] для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] » затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці [PERSON] для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] . Відповідно до п.2 Рішення Лиманської міської ради Донецької області від 21.02.2019 №7/61-2921, передано у власність громадянці [PERSON] земельну ділянку комунальної власності (кадастровий номер 1423055400:01:000:1474) загальною площею 0,0450 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] , за рахунок земель сільськогосподарського призначення міської ради. На підставі зазначеного рішення, 19.03.2019 за №30818075 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання (ч. 4 ст. 116 ЗК України). Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 га. За таких обставин, реалізація повноважень органами виконавчої влади та місцевого самоврядування має здійснюватися з дотриманням вимог законодавства, яке передбачає максимальну площу земельних ділянок, яка може бути передана у власність громадян для ведення особистого селянського господарства. Така площа не може перевищувати 2 га. Однак, з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, судом встановлено, що [PERSON] на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 02.06.2014 №109-сг вже отримувала у власність земельну ділянку кадастровий номер 1423055400:03:000:1793 площею 1,5000 га ріллі із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що перебувають у запасі, для ведення особистого сільського господарства на території Дробишевської селищної ради Краснолиманського району Донецької області за межами населених пунктів. Отже, [PERSON] , на час отримання спірної земельної ділянки з кадастровим номером: 1423055400:01:000:1474 (рішення Лиманської міської ради Донецької області від 21.02.2019 №7/61-2921), вже використала своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання (попередньо отримавши у приватну власність земельну ділянку з кадастровим номером 1423055400:03:000:1793). Таким чином, всупереч вимогам ст.ст. 116, 118, 121 ЗК України, [PERSON] при зверненні до Лиманської міської ради із заявою про відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Лиманської міської ради Краматорського району Донецької області не повідомила, що право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства нею вже використано. [INFO] [PERSON] померла. Земельна ділянка із кадастровим номером 1423055400:01:000:1474, яка знаходиться в межах Лиманської міської ради Краматорського району Донецької області, вибула із земель комунальної власності внаслідок повторного незаконного використання відповідачкою права на безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання (для ведення особистого селянського господарства) шляхом державної реєстрації права на них. Лиманською міською радою Донецької області на момент прийняття оспорюваного рішення не перевірено факт реалізації [PERSON] права на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Прийняття Лиманською міською радою рішення щодо передачі земельної ділянки комунальної власності [PERSON] всупереч вимог ст.ст.116, 118, 121 ЗК України, призвело до порушення інтересів держави. Лиманська міська рада, яка є органом, уповноваженим територіальною громадою на вирішення питань при розпорядженні землями територіальних громад, порушила вимоги чинного законодавства, внаслідок чого визнається рішення незаконним, прийняте радою, та у зв`язку з чим рада виступає відповідачем у справі. Водночас, нормами чинного законодавства не передбачено право органів місцевого самоврядування скасовувати свої попередні рішення, якщо на їх підставі виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів. Таке офіційне тлумачення і роз`яснення ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» надано в рішенні Конституційного Суду від 16.04.2009 № 7-рп/2009. Прокурор звернувся до суду в інтересах Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області з огляду на наступне. Відповідно до рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 у справі № 1-1/99 під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» потрібно розуміти «орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надані повноваження органу виконавчої влади». Статтею 188 Земельного кодексу України встановлено, що державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ст.ст. 5, 6 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» здійснення державного контролю за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. До повноважень вказаного органу віднесено державний контроль за додержанням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства Таким центральним органом виконавчої влади відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 15 від 14.01.2015 є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр). Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань організовує та здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, зокрема за: дотриманням вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю тощо. Пунктом 1 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 333 від 29.09.2016 (далі - Положення) передбачено, що територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру є Головне управління Держгеокадастру в області. Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області діє відповідно до Положення про Головне Управління Держгеокадастру у Донецькій області, затвердженого Наказом Держгеокадастру від 23.12.2021 №603. На території Донецької області відповідні повноваження державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, здійснює Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області. Згідно підпункту 30 пункту 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Головне управління Держгеокадастру в Донецькій області здійснює державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, в тому числі за дотриманням вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання у користування; дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю. Відповідно до ч.1 ст. 15-1 ЗК України до повноваження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить організація та здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у порядку, встановленому законом. Статтею 28 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» передбачено, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Слов`янською окружною прокуратурою скеровано до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області лист з повідомленням про виявлені порушення вимог земельного законодавства, та водночас, з`ясуванням питання чи будуть управлінням вживатися заходи реагування (лист від 24.01.2022 за № 57/1-94вих-22). Водночас, за результатами розгляду вказаного листа, Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області листом від 07.02.2022 №10-5-0.63-727/2-22 повідомило, що заходи щодо захисту інтересів держави в судовому порядку не вживалися. Вказане розцінюється прокурором, як бездіяльність уповноваженого органу в даному випадку. Відповідно до ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно ч. ч. 3-5 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Згідно з положеннями статті 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Із аналізу зазначених норм закону вбачається, що «інтереси держави» (як загальне поняття) являють собою комплекс прав та законних інтересів як в цілому держави України (або народу України), так і інтересів окремої територіальної громади певної місцевості (жителі певного населеного пункту або декількох населених пунктів). Інтереси держави Україна та інтереси певної територіальної громади можуть збігатися повністю, частково, або навіть взагалі не пересікатися. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що органом, який уповноважений здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області допущено бездіяльність, судом встановлені виключні підстави для представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах шляхом звернення до суду із вказаним позовом. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Пунктом 10 ч. 2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування. Згідно із ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. З урахуванням викладеного, рішення Лиманської міської ради Донецької області від 21.02.2019 №7/61-2921 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці [PERSON] для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] » прийняте з порушенням норм ст.ст. 116, 118, 121 ЗК України, отже підлягає визнанню незаконним та скасуванню. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 02.03.2016 у справі № 6-3090цс15 та ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.07.2017 у справі №278/3862/14-ц. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено, тому з відповідача на користь Донецької обласної прокуратури необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2 481,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved