Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-11 00:00:00

У серпні 2024 року [PERSON] звернулася до суду із позовом в якому просить стягнути з [PERSON] , на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати пред"явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у 2017 році вона познайомилася з [PERSON] та стала з ним проживати, як одна сім"я, без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народився син [PERSON] . Після народження сина відносини з відповідачем погіршилися, почалися постійні сварки, непорозуміння, тому задля психологічного спокою та розвитку дитини, вона восени 2021 року покинула цивільного чоловіка та поїхала до своїх батьків. Між ними згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обов"язку утримувати малолітнього сина не досягнуто. Відповідач офіційно працює у Житомирському обласному державному центрі експертизи сортів рослин з державною інспекцією з охорони прав на сорти рослин Житомирської області та стабільно отримує заробітну плату. Ухвалою суду від 22.08.2024 відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 09.09.2024 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає що позовні вимоги визнає повністю, але не визнає обставини зазначені позивачкою в позовній заяві. Сімейне життя з цивільною дружиною не склалося через тещу, яка не дозволила щоб позивачка з сином проживала з ним в с.Високе Черняхівського району. Матеріально дитині допомагає, однак йому не дають можливості спілкуватися з сином, забирати його до себе додому, де у нього добрі житлові умови. Просить при прийнятті рішення по справі врахувати його пояснення викладені у відзиві, справу розглянути у його відсутність та стягнути з нього судовий збір в розмірі 50 %, оскільки позов ним визнаний повністю до ухвалення рішення суду. Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву, в якій просить судовий розгляд проводи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з"явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, у відзиві просить справу розглянути у його відсутність. З викладених обставин суд вирішує справу у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ст.279 ЦПК України, з повідомленням сторін, за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, з наступних підстав. Як передбачено ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст.ст.15, 16 ЦК України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено та вбачається з копії свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 05.02.2020, що сторони справи являються батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.3). Відповідно до довідок №№536, 537 від 29.07.2024, виданих Очеретянським старостинським округом Пулинської селищної ради, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] за якою проживає з сином [PERSON] , [INFO] , який знаходиться на утриманні матері (а.с.7-8). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 ч.3 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до вимог ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини, не залежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як вбачається з п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15.05.2006, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З досліджених у суді доказів вбачається, що за станом здоров`я відповідач є працездатним, працює, інших осіб на утриманні не має, а доказів про надання матеріальної допомоги на утримання дитини не надав. Сторони добровільної угоди про сплату аліментів не досягли. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного та враховуючи пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб, а також інші встановлені обставини, що мають істотне значення для вирішення даної справи, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги позивачки про стягнення з відповідача на її користь аліментів на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.08.2024 і до досягнення дитиною повноліття, а тому позов підлягає задоволенню. Крім того, суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів неповнолітньої дитини, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивачку звільнено від сплати судового збору, враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, тому відповідно до ч.2 ст.142 ЦПК України, з нього слід стягнути на користь держави 50 відсотків судового збору в сумі 605,60 грн.

Outcome: approved