Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

[PERSON] \~звернувся до\~Дергачівського районного\~суду Харківської\~області\~ з\~позовом до Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління юстиції, третя особа Дергачівська державна нотаріальна контора, в якому просить зняти арешт нерухомого майна, що наявний в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , номер запису про обтяження: 5438898, зареєстрований 07.08.2007 13:58:29 за № 5438898 реєстратором: Дергачівська державна нотаріальна контора, Підстава обтяження: повідомлення, 1083, 07.08.2007, ВДВС м. Дергачі. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] помер батько позивача, [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на майно, яке належало батьку, у тому числі на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок за вказаною адресою належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на будинок від 27 вересня 1983 року, видане на підставі рішення виконавчого комітету Дергачівської міської ради депутатів № 201 від 19.04.1983 року. Під час оформлення права на спадщину за законом позивачу стало відомо про наявність обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 5438898, зареєстроване 07.08.2007 13:58:29 реєстратором: Дергачівська державна нотаріальна контора, 62300, Харківська область, Харківський p., м. Дергачі, вул. 1 Травня, 63. Підстава обтяження повідомлення 1083, 07.08.2007, ВДВС м. Дергачі. Звернувшись 25 квітня 2024 року до Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції позивач, 01 травня 2024 року отримав відповідь № 28406, якою його повідомлено, що ідентифікувати причини обтяження станом на теперішній час ВДВС не має можливості. Згідно перевірки даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 01.05.2024 виконавчі провадження відносно [PERSON] на виконанні не перебувають. Позивач вказує, що на даний момент він не можу реалізувати своє право на вступ у спадщину, оскільки наявність обтяження на спадковому майні є суттєвою перешкодою у здійсненні права користування та розпорядження спадковим майном. Позивач, [PERSON] , надав суду письмову заяву, вказавши що просить судове засідання розглянути без його участі та задовольнити позов, з підстав зазначених у позові. Відповідачем, представником Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління юстиції, надав заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа завідувача, Дергачівської державної нотаріальної контори Маслій А. просила розглянути справу без її участі. Частиною 3\~ст.211 ЦПК України\~передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Статтями\~1,\~2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст.\~15,\~16 ЦК України,\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, у тому числі на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок за вказаною адресою належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на будинок від 27 вересня 1983 року, видане на підставі рішення виконавчого комітету Дергачівської міської ради депутатів № 201 від 19.04.1983 року. Під час оформлення права на спадщину за законом позивачу стало відомо про наявність обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 5438898, зареєстроване 07.08.2007 13:58:29 реєстратором: Дергачівська державна нотаріальна контора, 62300, Харківська область, Харківський p., м. Дергачі, вул. 1 Травня, 63. Підстава обтяження повідомлення 1083, 07.08.2007, ВДВС м. Дергачі. 25 квітня 2024 року позивач, [PERSON] звернувся до Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 01 травня 2024 року позивач, [PERSON] отримав відповідь № 28406, якою його повідомлено, що ідентифікувати причини обтяження станом на теперішній час ВДВС не має можливості. Згідно перевірки даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 01.05.2024 виконавчі провадження відносно [PERSON] на виконанні не перебувають. Відповідно до розділу XI Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративних стягнень, строк зберігання яких становить один рік. Позивач не може реалізувати своє право на спадщину, оскільки наявність обтяження на спадковому майні є суттєвою перешкодою у здійсненні його права користування та розпорядження спадковим майном. Відповідно з ст.1 Першого Протоколу\~Конвенції про захист прав людини і основоположних Свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно з ч.1 ст.317\~ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319\~ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.1, ч.2 ст.321\~ЦК України). Відповідно до ч.2\~статті 55 Конституції України\~кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини першої статті 1 Протоколу 1, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним (рішення у справі «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy) (GC), № 33202/96, п. 107, EC HR 2000-1). Беручи до уваги принцип «справедливої рівноваги» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи, воно підлягає судовому захисту шляхом скасування вказаного обмеження. Як вказала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.01.2021 року у цивільній справі № 916/1415/19 (12-80гс20), держава забезпечує захист порушених або оспорюваних прав. Такі права захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права позивача. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини першої статті 1 Протоколу 1, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як установлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним (рішення у справі «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy) (GC), № 33202/96, п. 107, ЕС НR2000-1). З урахуванням практики ЄСПЛ (пункт 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, заява № 22414/93) та пункт 75 рішення від 05 квітня 2005 року у справі Афанасьев проти України (заява №38722/02) судом встановлено, що в кінцевому результаті ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту). Так, наявність арешту та заборони відчуження, що наявний Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , номер запису про обтяження: 5438898, зареєстрований 07.08.2007 13:58:29 за № 5438898 реєстратором: Дергачівська державна нотаріальна контора, Підстава обтяження: повідомлення, 1083, 07.08.2007, ВДВС м. Дергачі обмежує права позивача, а саме позбовляє його можливості оформити спадкове майно. В зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що наявні обставини для задоволення позову. Стаття 76 ЦПК України\~передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 6\~ст. 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2\~ст. 78 цього ж Кодексу\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Суд звертає увагу, що, відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених\~ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1\~статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ч.ч. 1, 2\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до\~статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до пункту 4 частини 2\~статті 43 ЦПК України\~учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. У ч.ч. 1, 2, 8\~статті 83 ЦПК України\~визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Приймаючи до уваги викладене,

Outcome: approved