Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-16 00:00:00

У березні 2024 року позивач через систему «Електронний суд» звернулася до суду з позовом в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона зареєстрована та постійно проживає в квартирі [ADDRESS] . В квартирі зареєстрований її син [PERSON] , який в 2009 році добровільно виселився з квартири, забравши свої особисті речі і з того часу в ній не проживає. Де знаходитьчся син їй не відомо, зв`язок вони не підтримують. Так як вона самостійно несе витрати по утриманню квартири, а через наявність реєстрації сина вона не може реалізувати своє право на приватизацію квартири, в якій проживає, тому просить визнати його таким, що втратив право користування неню. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 27.03.2024 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Відповідач в судове засіданні повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним, що підтверджується відмітками поштового звяку на кореспонденції суду «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд. Правом на надання відзиву відповідач не скористався. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Суд,\~вислухавши присутніх\~учасників справи,\~дослідивши матеріали\~справи \~і оцінивши\~наявні в\~ній докази, дійшов наступного. З матеріалів справи вбачається та встановлено судом з інформації про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні від 16.02.2024 № 1222/ІРТГ, наданої Департаментом з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради на запит [PERSON] , відповідно до відомостей Реєстру територіальної громади міста Миколаєва за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано місце проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 27.03.2027 право власності на вказану квартиру в державному реєстрі не зареєстроване. Із позову та пояснень позивача слідує, що квартира [ADDRESS] належить до комунальної власності та позивачем не приватизована. Як пояснила позивач, вона має намір приватизувати квартиру, але через відсутність відповідача, місце перебування якого їй не відоме та який добровільно висилився з квартири, вона позбавлена такої можливості. Крім того, у випадку руйнування квартири, зокрема через обстріли, також буде позбавлена можливості отримати відповідне відшкодування та взагалі може втратити житло. Відповідно до довідки ОСББ «Дивосвіт» від 28.08.2024 № 14 [PERSON] , [INFO] , дійсно не проживає в квартирі [ADDRESS] щонайменше з 2016 року (часу створення ОСББ «Дивосвіт»). Актом про не проживання від 26.02.2024, складеного за участю мешканців будинку в якому розташована квартира, в якій зареєстровані сторони, [PERSON] , [PERSON] , підписи яких засвідчені головою правління ОСББ «Дивосвіт», позивач підтвердила. Що при обстеженні її квартири було встановлено, що [PERSON] не проживає в квартирі з 2009 року та в ній відсутні будь-які його особисті речі. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що вона сусідкою сторін та приймала участь в обожнені її квартири і складанні акту, відомості в якому відповідають дійсності. Пояснила, що сина позивача не бачила десь з 2008 2010 років. В квартирі позивача вона бувала декілька раз та речей, які б могли належати відповідачу чи іншому чоловіку не бачила. Відповідно до частини першої статті 15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі статтею 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма права і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інші особи, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Із досліджених доказів судом встановлено, що відповідач, який є сином позивача, зареєстрований у квартирі, але не проживає за адресою реєстрації тривалий час. В свою чергу, реєстрація відповідача в цьому житлі перешкоджає позивачу в повній мірі користуватися своїм житлом та реалізувати право на його приватизацію. Відповідно до статті 9\~ЖК України, ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян. Згідно зі статтею 163 ЖК України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 15 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім`ї не звільняє їх від виконання обов`язків за договором найму жилого приміщення. Згідно зі статтею 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши наявні докази у сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідач в квартирі не проживає без поважних причин більше шести місяців без поважної причини, оскільки іншого судом не встановлено, а тому позов підлягає задоволенню повністю. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 968,96 грн., витрати на оплату якого понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved