Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк", треті особи:\~приватний нотаріус\~Дніпровського міського\~нотаріального округу\~Бондар Ірина\~Михайлівна,\~Липовецький відділ\~державної виконавчої\~служби у\~Вінницькому районі\~Вінницької області\~Центрального міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Київ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. 01.09.2006 між нею, Поданєвою [PERSON] та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» було укладено Кредитний договір №27884_cred. 11.09.2017 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною було вчинено виконавчий напис №8774, у зв`язку із боргом за кредитним договором №27884_cred і запропоновано задовольнити вимоги кредитора у розмірі 40\~191,16 грн, з урахуванням витрат пов`язаних із вчиненням виконавчого напису. 04.01.2018 державним виконавцем Липовецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Шендерук Галиною Євгеніївною, на підставі виконавчого напису №8774 від 11.09.2017, було відкрито виконавче провадження №55467197. Виконавчий напис від 11.09.2017, що зареєстровано в реєстрі за №8774, вчинено з грубим порушенням норм чинного законодавства, оскільки заборгованість за виконавчим написом не є безспірною, адже позивач не згодна з її розміром, зокрема і розміром нарахованих відсотків. Крім того, виконавчий напис вчинено поза межами строку, передбаченого ст. 88 Закону України "Про нотаріат". Також нотаріусом було порушено порядок вчинення виконавчого напису, а саме без наданя оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору. Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача судові витрати у вигляді судового збору. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 23.05.2024 призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Від представника відповідача ПАТ "Приватбанк" Істамової І.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач не визнає позовних вимог у повному обсязі та вважає, що підстави для скасування виконавчого напису - відсутні. Свою позицію відповідач мотивує наступним. У позовній заяві [PERSON] визнає факти укладення з АТ КБ "ПриватБанк" кредитного договору, отримання кредитних коштів, а також не заперечує наявності заборгованості за кредитним договором. При цьому, жодного доказу на підтвердження відсутності боргу позивач не надав. Крім того, видача виконавчого напису не входить до видів діяльності банку, а отже банк не може бути відповідачем у позові про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки не має права видавати такий напис. А тому банк не є належною стороною - відповідачем, оскільки не має права видавати виконавчі написи. При цьому, позивачем не надано жодних розрахунків, які б підтверджували спірність оспорюваного виконавчого напису. Банком для вчинення виконавчого напису було надано всі необхідні документи, передбачені відповідним переліком. А виконавчий напис вчинено в межах строку, передбаченого ст. 88 Закону України "Про нотаріат". Позивач свої вимоги не підтвердив відповідними доказами, а тому виконавчий напис є цілком правомірним. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. 11.09.2017 було вчинено третьою особою - приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №8774, за яким з позивача на користь відповідача стягнуто заборгованість за кредитним договором №27884_cred від 01.09.2006 за період з 01.09.2006 до 19.06.2017 у розмірі 40\~191,16 грн, в тому числі: заборгованість за кредитом 4\~812,77 грн; заборгованість за відсотками 32\~378,39 грн, що всього становить 37\~191,16 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату із стягувача в розмірі 3000 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Як слідує з оспорюваного виконавчого напису, 01.09.2006 між Поданєвою Оксаною Курвонбаєвою та Публічним акціонерним товариством «Приватбанк» було укладено Кредитний договір №27884_cred. Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною було вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача заборгованості у розмірі 40\~191,16 грн. на користь відповідача (а.с. 8). На підставі вказаного виконавчого напису було відкрито виконавче провадження №55467197 від 04.01.2018 (а.с. 9). Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 цього Кодексу, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом МЮ України 22 лютого 2012 р. № 296/5 та зареєстрований у МЮ України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 (далі по тексту - Порядок). Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ. Відповідно до ст. 88 цього Закону визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999р. № 1172 (далі по тексту - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», стягнення заборгованості на підставі виконавчих написі нотаріусів передбачено за нотаріально-посвідченими угодами. Для одержання виконавчого напису надається оригінал нотаріально-посвідченої угоди. Отже, оскільки укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, то суд вважає, що дані порушення норм законодавства є підставами для задоволення позовних вимог. Вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах: від 28 червня 2023 року у справі №758/3725/21; від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц; від 08 серпня 2022 року у справі №752/16820/19; від19 жовтня 2022 року у справі № 278/2416/21. Положення ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Адже позивачка не згодна з сумою зазначеної у виконавчому написі заборгованості, зокрема розміром нарахованих відсотків. Протягом всього часу розгляду справи в суді, стороною відповідача не було надано суду в порушення положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, належних і допустимість доказів в обґрунтування того, що третій особі (приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Бондар ІринІ Михайлівн), були подані відомості про безспірність суми заборгованості позивача за кредитним договором, зокрема і нотаріально посвідчений договір на підставі якого відбувається стягнення. Як і відсутні відомості, що сума заборгованості утворилась у зазначений у виконавчому написі час (01.09.2006 по 19.06.2017) та у зазначеній у ньому сумі. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Таким чином, у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. Звертаючись до суду з вказаним позовом, сторона позивача наголошувала, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не були враховані положення ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved