Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-09 00:00:00

03.06.2024 представник ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] , у якому просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 00-6562235 від 19.01.2023 в розмірі 9600 гривень, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9600 гривень та стягнути витрати. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 19.01.2023 між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії №00-6562235 у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором №3268F. За умовами кредитного договору, відповідач отримав кредит у розмірі 10 000 грн. за вирахуванням суми комісії, сплаченої за надання кредиту. Відразу, після вчинених дій відповідача, 19.01.2023 ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» ініціювало переказ коштів згідно договору № 00-6562235 від 19.01.2023 безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «ФК «САН-РАЙЗ ФІНАНС» на платіжну картку № [NUMBER] , що свідчить про те, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця. Всупереч умов Договору № 00-6562235 від 19.01.2023 відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, що створило заборгованість у розмірі 9600 гривень, яка складається з наступного: 9600,00 гривень заборгованість по кредиту. 30.10.2023 року ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та позивач уклали договір факторингу №30102023 відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Відповідно до Договору факторингу № 30102023 від 30.10.2023 датою відступлення права вимоги є день, в який сторони склали та підписали Акт прийому-передачі з Додатком №3, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржника стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до акту прийому-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу № 30102023 від 30.10.2023 від ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» до позивача перейшли вимоги до відповідача на загальну суму 9600,00 гривень. З цих підстав, представник позивача просить суд позов задоволити. Ухвалою судді від 10.06.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. У судове засідання представник позивача не з`явився. Разом з позовною заявою представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про день та час слухання справи неодноразово повідомлялася у встановленому законом порядку, зокрема шляхом надіслання на поштову адресу за її зареєстрованим місцем проживання повістки про виклик до суду. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подавала. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзиву на позов не подавала, тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення, оскільки проти заочного розгляду справи не заперечує позивач. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 19.01.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 00-6562235, згідно якого товариство надає клієнту кредит в розмірі кредитного ліміту на суму 10500,00 грн., зазначеної клієнтом в заявці, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. В договорі зазначається, що кредитна лінія надається строком на 120 днів від дати отримання кредиту, а саме до 19.05.2023 або достроково. Вищевказаний Договір підписано директором ТОВ «Качай Гроші» та електронним підписом одноразовим ідентифікатором № 3268F 19.01.2023 о 13:04:55 [PERSON] та вважається укладеним з моменту його підписання Сторонами та діє до повного виконання Споживачем зобов`язань за ним. До договору кредитної лінії № 00-6562235 позивач додав також підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором паспорт споживчого кредиту, згідно якого процента ставка фіксована 1,32 % в день перші 20 днів, 2,20% в день з 21 дня по дату повернення 4977,70 % річних. Переказ коштів, виданих в рамках Кредитного договору, здійснювався 19.01.2023 ТОВ «САН-РАЙЗ ФІНАНС», шляхом перерахування на банківську картку на платіжну картку № [NUMBER] , яку відповідач вказав особисто в заяві на отримання Кредиту, що підтверджується копією довідки платіжного провайдера та є доказом того, що відповідач прийняв пропозицію ТОВ «Качай Гроші». Отже, первісний кредитор свої зобов?язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується повідомленням від 10.11.2023 року з відміткою ТОВ «САН-РАЙЗ ФІНАНС» та додатком до нього. Всупереч умов Договору № 00-6562235 від 19.01.2023 відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, в наслідок чого виникла заборгованість у розмірі 9600 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку за період з 19.01.2023-23.01.2023. 30.10.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» та ТОВ «Фінансова компаній «Ейс» було укладено договір факторингу № 30102023, відповідно до умов якого до нього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором 00-6562335 від 19.01.2023, що підтверджується реєстром боржників та актом приймання передачі. Відповідно до реєстру боржників позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 9600 грн. Таким чином, факт правомірності укладення договору факторингу та перехід до позивача права вимоги заборгованості від відповідача у розмірі 9600 грн. є доведеним та підтверджується належними доказами. Згідно розрахунку заборгованості відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 00-6562235 від 19.01.2023 в розмірі 9600 грн., з яких: 9 600,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту. У відповідності до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII). За змістом статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором позивач виконав своєчасно і повністю, надававши кредиті кошти в повному обсязі. Таким чином, враховуючи викладене, позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії №00-6562235 від 19.01.2023 підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. У позовній заяві позивач просить суд стягнути понесені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2 442, 40 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн. Так, положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Вимоги до форми та змісту договору про надання правової допомоги, закріплено статтею 27 зазначеного Закону. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами з наданням, зокрема, розрахунків (калькуляції) вартості кожної окремо наданої послуги, з урахуванням її складності та обсягу, а не лише визначення загальної вартості наданої правової допомоги. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 5000,00 грн., які підтверджуються: договором про надання правничої допомоги №03/04/24 від 03.04.2024; додатковою угодою №2 до Договору про надання правничої допомоги №03/04/24 від 03.04.2024; протоколом погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №03/04/24 від 03.04.2024; актом прийому-передачі наданих послуг від 03.04.2024. З огляду на умови договору про надання правової допомоги, суд дійшов висновку, що в даній справі витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 гривень є реальними, підтвердженими матеріалами справи. Клопотання про зменшення судових витрат на правову допомогу не надходило. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача необхідно стягнути 2 422, 40 гривень судового збору.

Outcome: approved