Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

20.07.2024 [PERSON] звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Палацом одруження «Орджонікідзевський» м. Харкова, актовий запис №1678 від 26.10.1990. Від вказаного шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] , який на час розгляду справи досяг повноліття. Інших спільних дітей сторони не мають. В обґрунтування позову зазначено, що сторони мають різні погляди на життя, у зв`язку з чим подальше проживання однією сім`єю неможливе. Позивач зазначає, що сімейні відносини як подружжя припинені, а шлюб існує формально. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 29.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання та встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлену позовну вимогу підтримує та просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не відомі, відзиву на позовну заяву або клопотань щодо розгляду справи від відповідача не надходило. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, оскільки відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, причини неявки не повідомила, відзиву на позов не подала, а позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у матеріалах справи доказів згідно положень ст. 280, 281 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Палацом одруження «Орджонікідзевський» м. Харкова, актовий запис №1678 від 26.10.1990, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Згідно зі ст. 51 Конституції України та ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положенням ч.3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка (ст. 24 СК України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ст. 104 СК України). Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Суд встановив, що шлюбні відносини між сторонами припинились, а шлюб носить формальний характер. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог, оскільки подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам сторін. Позивачем не заявлено вимогу про стягнення з відповідача судового збору, сплаченого при зверненні до суду, тому суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат. Водночас, це не позбавляє позивача можливості вирішити питання про судові витрати в порядку, визначеному ст. 270 ЦПК України. На підставі ч.3,4 ст.56, ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved