Jurisdiction: civil
Date: 2024-09-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом в обгрунтування вимог якого зазначила, що її чоловіку було видано ордер на квартиру [ADDRESS] . Потім, її чоловік помер. Посилаючись на викладені обставини, позивачка вважає, що на підставі статті 106 Житлового кодексу України, у зв`язку зі смертю свого чоловіка як наймача, вона має право як член сім`ї наймача вимагати визнання її наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. У підсумку, позивачка просить визнати її наймачем вказаної квартири та зобов`язати відповідача укласти із нею договір найму зазначеної квартири (а.с. 87 92). Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Оскільки відповідач, який отримав судове повідомлення про розгляд справи разом із копією ухвали про відкриття провадження, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с. 100, 102, 103). За хронологією подій, відповідно до наданих позивачкою письмових доказів, судом встановлено наступні фактичні обставини. 27 вересня 1994 року на ім`я [PERSON] було видано ордер № 16 на квартиру [ADDRESS] ; при цьому на талоні до вказаного ордера міститься діагональний штамп «службова» (а.с. 63). 19 квітня 2000 року між [PERSON] і [PERSON] було зареєстровано шлюб та після одруження змінено прізвище дружини на [PERSON] (позивачка у даній справі), що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 19 квітня 2000 року (а.с. 78). 21 липня 2006 року зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] і [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 21 липня 2006 року (а.с. 57). Рішенням № 7 від 26 січня 2007 року Виконавчого комітету Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області, було виключено із числа службових квартиру [ADDRESS] у якій проживала сім`я [PERSON] та надано квартирі статус житлової (а.с. 62). На підставі рішення № 103 від 30 березня 2007 року Виконавчого комітету Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області, на ім`я [PERSON] було видано ордер № [NUMBER] на квартиру [ADDRESS] (а.с. 61, 65). При цьому, суд враховує обставини зміни адміністративно-територіального поділу районів у Київській області за Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів», внаслідок чого станом на дату постановлення цього рішення суду село Данилівка розташоване в адміністративних межах Калинівської селищної територіальної громади Фастівського району Київської області. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 27 травня 2022 року (а.с. 60). Відповідно до частини першої статті 106 Житлового кодексу України, на яку посилається позивачка, повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача; таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. Як встановлено судом, позивачка перебувала із [PERSON] в шлюбі у період часу з 19 квітня 2000 року до 21 липня 2006 року. У вказаний період часу, до 25 січня 2007 року [PERSON] користувався службовою квартирою [ADDRESS] на підставі ордеру № 16 від 27 вересня 1994 року. Тобто, відповідно до статті 122 Житлового кодексу України (в редакції яка діяла станом на дату виникнення спірних правовідносин), ордер № 16 від 27 вересня 1994 року, був саме ордером на службове жиле приміщення. Отже, перебуваючи у шлюбі із [PERSON] , позивачка як член його сім`ї користувалася квартирою яка мала статус службової. З 26 січня 2007 року статус вказаної квартири [ADDRESS] змінено зі службової на житлову. У зв`язку із цим, відповідно до статті 58 Житлового кодексу України (в редакції яка діяла станом на дату виникнення спірних правовідносин), з метою дотримання наведених вимог житлового законодавства, на ім`я [PERSON] було видано іший ордер за № 55 вже на житлову, а не службову квартиру [ADDRESS] . Тобто, відповідно до статті 58 Житлового кодексу України (в редакції яка діяла станом на дату виникнення спірних правовідносин), ордер № 55, був вже ордером на жиле приміщення, а не на службове жиле приміщення. Як наслідок, станом на дату видачі на ім`я [PERSON] ордеру № 55 на саме житлове приміщення, а не на службове, позивачка вже не була членом сім`ї [PERSON] , оскільки в липні 2006 року зареєстровано розірвання шлюбу між ними та лише через шість місцяів після того, квартиру [ADDRESS] було переведно зі статусу службової у житлову. Таким чином, дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до послідовного і логічного висновку про те, що позивачка не має права відповідно до статті 106 Житлового кодексу України як член сім`ї наймача вимагати визнання її наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача, оскільки станом на дату видачі на ім`я [PERSON] ордеру № 55 на житлове приміщення, позивачка вже не була членом сім`ї [PERSON] в розумінні положень сімейного законодавства та шлюб між ними було розірвано до переведення квартири зі статусу службової у житлову. У зв`язку\~із цим,\~у суду відсутні правові підстави для визнання позивачки наймачем квартири [ADDRESS] та зобов`язання відповідача укласти із нею договір найму вказаної квартири. За таких обставин, позов є безпідставним і необґрунтованим та не підлягає задоволенню. При цьому, відповідно до пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою у позові судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору слід покласти на позивачку (а.с. 55, 56). На підставі викладеного та

Outcome: dismissed